Справа № 148/1270/21
Провадження №1-кс/148/407/21
У Х В А Л А
Іменем України

20 липня 2021 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

Слідчий суддя Тульчинського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 розглянувши клопотання сторони кримінального провадження слідчого Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2 за матеріалами кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000235 від 13.07.2021 розпочатого за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 190 ч.2 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

В С Т А Н О В И В:
До Тульчинського районного суду надійшло клопотання сторони кримінального провадження слідчого Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2 за матеріалами кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000235 від 13.07.2021 розпочатого за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 190 ч.2 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та додані до нього письмові документи, вважає, що клопотання слід повернути виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ст.. 170 ч. 3 КПК України у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичноїособи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.
Статтями 8,9 КПК України до основних з засад кримінального провадження віднесені законність та верховенство права, зміст яких полягає у тому, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Натомість при вивченні клопотання слідчим суддею встановлено, що воно не відповідає вимогам, які встановлені КПК України для такого клопотання.
Відповідні дані мають міститись у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки у відповідності до п.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Так, клопотання не містить зазначення конкретних підстави та мети відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.

Статтею 171 КПК України закріплено загальні вимоги щодо форми та змісту клопотання про арешт майна. Зокрема, згідно ч.2 вказаної статті зазначено, що у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Клопотання слідчого, прокурора про арешт майна в кожному разі повинно відповідати вимогам ст.. 171 КПК України.

Всупереч цих вимог, у поданому клопотанні відсутні достатніх відомостей, щодо існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності завданням кримінального провадження.

Так, клопотання не містить жодних посилань та доказів на вчинення кримінального правопорушення, при укладанні договору позики, підтвердженого розпискою. Також, не надано жодних доказів можливої причетності власника майна транспортного засобу, до укладання договору позики.

Крім того, до клопотання не додано документів на підтвердження того, що слідчий, який звернувся з клопотанням, та прокурором, який його затвердив, визначені у відповідності до положень ст. 37, 39 КПК України слідчим та прокурором у вказаному кримінальному провадженні, а також в клопотанні не зазначено дати його погодження прокурором.

У відповідності до ст. 172 ч.3 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.

За таких обставин, клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 КПК України, а відтак підлягає поверненню за правилами ст. 172 ч.3 КПК України, для усунення виявлених недоліків.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170-173 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:
Повернути клопотання слідчого Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_2 за матеріалами кримінального провадження внесеного до ЄРДР за №0000235 від 13.07.2021 розпочатого за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 190 ч.2 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене майно прокурору Тульчинської окружної прокуратури для усунення недоліків.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя