Провадження №11-кп/801/221/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 лютого 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю учасників провадження:
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Вінницької місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_9 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22.12.2020 року відносно засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Вінниця, з неповною середньою освітою, одруженого, має неповнолітнього сина, ІНФОРМАЦІЯ_2 , до засудження не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, по даній справі 12.02.2020 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ст.185 ч.2 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст.81 КК України

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 12.02.2020.
Вказана заява мотивована тим, що під час відбування покарання режим він не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, один раз заохочувався, правила поведінки не порушував, відбув 2/3 строку покарання.
Прокурор ОСОБА_9 заперечував, щодо задоволення заяви, оскільки вважає, що засуджений ОСОБА_7 не довів своє виправлення.
Захисник ОСОБА_8 заяву про умовно-достроково звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання підтримав та просив суд задовольнити вказану заяву.
Засуджений ОСОБА_7 свою заяву підтримав та просив суд її задовольнити з мотивів викладених у ній та зазначив, що має на утриманні неповнолітню дитину, зробив для себе належні висновки.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 22.12.2020 року заяву засудженого ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України, за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 12.02.2020 задоволено.
Звільнено засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково від відбування покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 12.02.2020, з не відбутою частиною призначеного покарання 5 місяців, 12 днів.

Вимоги апеляційних скарг та узагальнені доводи осіб, що їх подали

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22.12.2020 року та постановити нову, якою відмовити в задоволені клопотання ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Апеляційна скарга мотивована тим, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки судом в повній мірі не було досліджено особу засудженого, поведінку під час відбування ОСОБА_7 покарання та інші фактори, а саме, що останній раніше засуджувався за вчинення корисливих злочинів шість разів, за які також відбував реальну міру покарання. Двічі звільнявся від відбування покарання умовно-достроково, а також на підставі ЗУ «Про амністію у 2016 році». Проте, належних висновків для себе не зробив та знову менш ніж через рік після звільнення з місць позбавлення волі знову вчинив ряд умисних корисливих злочинів, характеризується посередньо, потребує нагляду з боку працівників адміністрації.
Крім того, судом першої інстанції не досліджувалися докази, які б свідчили, що засуджений виправився, те, що він працював лише протягом незначного періоду, заробітна плата нараховувалась лише в травні, червні, липні та вересні 2020 року. А також не було встановлено таких ґрунтовних даних про поведінку засудженого, які свідчили б, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування засудженим покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним та даних про те, що засуджений виправився та готовий до самокерованої, правослухняної поведінки.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_10 в судовому засіданні в суді апеляційної інстанціїапеляційну скаргу прокурора Вінницької місцевої прокуратури ОСОБА_9 підтримав та наполягав на її задоволенні, посилаючись на викладені у ній доводи.

Засуджений ОСОБА_7 заперечив щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, просив судове рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Захисник ОСОБА_8 заперечив щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, просив оскаржувану ухвалу залишити без змін. Зазначив, що суд першої інстанції вірно застосував ст.81 КК України, оскільки в матеріалах справи наявні достатні відомості, що засуджений став на шлях виправлення та його можливо звільнити від відбування призначеного судом покарання. Окрім того, надав суду нову характеристику ДУ «Вінницька виправна колонія (№86) на засудженого ОСОБА_7 , а також довідку про наявність двох заохочень щодо ОСОБА_7 , зокрема 02.10.2020 та 04.01.2021.
Клопотань про відкладення судового розгляду від учасників провадження не надходило.

Мотиви суду

Заслухавши доповідача, прокурора, засудженого та його захисника, перевіривши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду, та оціненими судом відповідно до ст.94 КПК України.

Частина перша ст.404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Вирішуючи питання щодо звільнення засудженого ОСОБА_7 умовно-достроково суд першої інстанції встановив та виходив з того, що ОСОБА_7 відбув 2/3 строку покарання, має одне заохочення, дисциплінарних стягнень не має. Відповідно до характеристики наданої Державною установою «Вінницька виправа колонія № 86» засуджений ОСОБА_7 характеризується посередньо, разом із тим режим утримання не порушує, працевлаштований, не конфліктний, дотримується правомірних відносин з персоналом установи, приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», має на утриманні дитину 2019 року народження та зробив для себе належні висновки, своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці ОСОБА_7 довів своє виправлення.
Детально проаналізувавши доводи апеляційної скарги прокурора, заперечення засудженого та його захисника, дослідивши матеріали провадження, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Так, відповідно до вимог ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисний злочин протягом невідбутої частини покарання.
Крім того у п.п.2, 17, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» зазначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно-корисної праці та потреби в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Слід зазначити, що висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових чинників: сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, які в сукупності доводять виправлення засудженого.
Відповідно до ч.1, 2 ст.6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки та ресоціалізація засудженого свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

З матеріалів судового провадження вбачається, що засуджений ОСОБА_7 відбуває покарання призначеного вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 12.02.2020 року за ч.2 ст.185 КК України у виді двох років позбавлення волі. У відповідності до ст.72 ч.5 КК України останньому зараховано в строк покарання період попереднього ув`язнення з 03.06.2019 року по день набрання вироком законної сили, а саме 14.03.2020 року.
Початок строку засудженому рахується з 14.03.2020 року, кінець строку 03.06.2021 року.
У відповідності до наданої апеляційному суду характеристики, затвердженої начальником ДУ «Вінницька виправна колонія (№86) від 01.02.2021 та довідки начальника установи із соціально-психологічної служби від 01.02.2021 про наявність дисциплінарних стягнень та заохочень по особовій справі на засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , останній раніше неодноразово судимий:
- 04.02.2008 року вироком Замостянського районного суду м. Вінниці за ст.185 ч.1 КК України до штрафу у розмірі 850 грн.;
-18.02.2009 року Староміським районним судом м. Вінниці за ст.ст.185 ч.2, 289 ч.1, 70 КК України до 3 років позбавлення волі. Звільнений 02.04.2010 умово-достроково на 1 рік 5 місяців 7 днів;
-27.11.2012 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ст.185 ч.2 КК України до 3 місяців арешту. Звільнений 27.02.2013 року по відбутті строку покарання;
-14.03.2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області за ст.ст.185 ч.2, 70 ч.4 КК України до 2 років обмеження волі. Звільнений 13.09.2013 умовно-достроково на 10 місяців 3 дні.
-24.03.2015 року вінницьким міським судом вінницької області за ст.ст.185 ч.2, 75 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки.
-02.06.2017 року Вінницьким міським судом вінницької області за ст.ст.185 ч.2, 70 ч.4 КК України до чотирьох років позбавлення волі. На підставі Закону України «Про амністію.». Звільнений 25.10.2017 року згідно ЗУ «Про амністію».
Засуджений до ДУ «Вінницька ВК (№86)» прибув 13.04.2020 року із ДУ «Вінницька УВП (№1)», де за час перебування режим утримання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи не заохочувався.
Працевлаштований у виробничій майстерні в деревообробній дільниці, на даний час працює по благоустрою території виробничої зони установи.
За період відбування покарання у ДУ «Вінницька ВК (№86)» характеризується посередньо, до дисциплінарної відповідальності не притягувався, адміністрацією установи двічі заохочувався, згідно наказу №203/ОД-20 від 02.10.2020 року та наказу №9/ОД-21 від 04.01.2021року, за виконання покладених на нього обов`язків, додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці.
У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, дотримується правомірних відносин із персоналом установи з метою поблажливого ставлення. Намагається дотримуватися санітарно-гігієнічних норм, спальне місце та приліжкову тумбочку не завжди утримує в чистоті, не завжди має охайний вигляд. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення до майна і предметів установи, якими користується. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, потребує нагляду з боку представників адміністрації.
Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Підготовка до звільнення», однак активної участі у її реалізації не приймає.
На профілактичному обліку в установі не перебуває. Виконавчі листи на засудженого в установу не надходили.
Нарахування та утримання із заробітної плати засудженого ОСОБА_7 за період відбування міри покарання в ДУ «Вінницька ВК (№86)» згідно довідки за №7/45 здійснювалось у травні, червні, липні та вересні 2020 року.
Підтримує соціально-корисні зв`язки з дружиною. Також відповідно до наданої захисником копії свідоцтва про народження від 10.10.2019 Серія НОМЕР_1 на утриманні має малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Встановлено, що 03.02.2020 під дію ст.101 КВК України підпадав по відбутті 1/3 частини строку покарання, згідно рішення комісії установи від 21.04.2020 (протокол №8) ОСОБА_7 було відмовлено в переведенні до дільниці соціальної реабілітації, як особі, що не стає на шлях виправлення.
Під дію ст.82 КК України ОСОБА_7 підпадав 03.06.2020 по відбутті 1/2 строку покарання, рішенням комісії установи від 23.06.2020 (протокол №12) останньому було відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, як особі яка не стала на шлях виправлення.
Також під дію ст.81 КК України засуджений підпадав 03.10.2020 року по відбутті 2/3 строку покарання, проте рішенням комісії установи від 06.10.2020 (протокол №19) ОСОБА_7 було відмовлено в умовно-достроковому звільненні, як особі, яка не довела свого виправлення.
Колегія суддів вважає, що встановлені судом першої інстанції обставини, які також знайшли своє підтвердження в апеляційному суді свідчать про виправлення засудженого ОСОБА_7 , що, в свою чергу, надає йому право на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Виходячи з приписів ст.81 Кримінального кодексу України, вирішальним є саме виправлення засудженого, що доводиться сумлінною поведінкою і ставленням до праці за весь період відбування покарання у виправній установі.

Апеляційний суд виходячи з положень ст. 81 КК України та п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким" від 26 квітня 2002 року №2, проаналізувавши данні щодо ставлення засудженого до вчиненого ним злочину, даних щодо праці, додержання ним вимог режиму, даних про його особу за весь період перебування в установах відбування покарань, оцінуючи у сукупності з даними щодо обставин скоєного злочину та строку реального відбуття призначеного покарання, приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_7 за весь період відбування покарання довів свого виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.
Суд першої інстанції під час розгляду заяви засудженого повністю дотримався вимог кримінального закону та розділу 8 КПК України, та обґрунтовано дійшов висновку про наявність достатніх ознак, які вказують на виправлення засудженого.
Викладені апелянтом в апеляційній скарзі обставини були в повній мірі перевірені та враховані як судом першої, так і апеляційної інстанції при прийняті рішення.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції повністю відповідають фактичним обставинам справи, а доводи апеляційної скарги прокурора їх не спростовують, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст.370, 404, 405, 407, 409, 419, 424, 532, 537-539 КПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу прокурора Вінницької місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 22 грудня 2020 року про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст.81 КК України відносно засудженого ОСОБА_7 залишити без змін.
Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4