УХВАЛА
про відмову у задоволенні клопотання
Справа № 495/9444/19

Номер провадження 1-кп/495/327/2021

02 квітня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

із участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представників потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_11 , про повернення застави у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 286 Кримінального кодексу України (далі КК України), відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18 липня 2019 року за №0000713,

встановив:

У провадженні Білгород-Дністровського міськрайонного суду перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 286 КК України.
1. Рух заяви у суді
1.1. Адвокат ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_11 , 30 березня 2021 року в межах даного кримінального провадження звернувся із клопотанням про повернення заставодавцю ОСОБА_11 застави у сумі 84 080 грн (арк. спр. 103, т. 3).

02 квітня 2021 року ОСОБА_10 подав до суду заяву про розгляд клопотання про повернення застави у судовому засіданні без його участі; клопотання підтримав.

У судовому засіданні прокурор, обвинувачений, захисник, присутні потерпілі, представники потерпілих не заперечили про можливість розгляду заявленого клопотання за відсутності заявника і потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , представників цивільних відповідачів.

2. Виклад позиції учасників кримінального провадження
2.1 Клопотання мотивоване тим, що ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 травня 2020 року продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком на 60 діб, який діяв до 25 липня 2020 року; визначено розмір застави як вид запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України (далі КПК України) у сумі 84 080 грн. На виконання вказаної ухвали ОСОБА_11 внесла заставу у визначеній сумі.

Ухвалами Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 20 липня 2020 року, 15 вересня 2020 року продовжувався строк дії обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України, покладених на обвинуваченого.

13 листопада 2020 року строк дії обов`язків сплив. Після вказаної дати сторона обвинувачення клопотання про продовження, обрання запобіжного заходу не подавала.

Посилаючись на частину одинадцяту статті 182 КПК України, заявник вважає, що заставу, яку не було звернено у дохід держави, належить повернути заставодавцю, оскільки дія запобіжного заходу припинилась.

2.2. Прокурор Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 у судовому засіданні проти вказав, про відсутність правових підстав для повернення заставодавцю грошових коштів, які були внесені ним як застава за обвинуваченого ОСОБА_8 , просив відмовити у задоволенні заяви.

2.3. Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_9 проти заявленого клопотання заперечила, просила у його задоволенні відмовити, вказала, що внесена застава є гарантією виконання обвинуваченим обов`язків, визначених статтею 194 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав позицію захисника.

2.4. Представники потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 заперечили проти заявленого клопотання, вважали його необґрунтованим і безпідставним.

Потерпілі ОСОБА_4 , ОСОБА_5 підтримали позиції своїх представників.

3. Фактичні обставини; нормативне застосування; висновки та мотиви прийнятого рішення.
З матеріалів клопотання судом встановлено, що відповідно до ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 травня 2020 року у справі № 495/9444/19 (провадження 1-кп/495/73/2020) за обвинуваченого ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 0000713 було внесено заставу заставодавцем ОСОБА_11 у розмірі 84 080 грн (арк. спр. 103, 104, т. 3).
Відповідно до пункту 25 частини першої статті 3 КПК України заставодавець належить до учасників кримінального провадження.
Згідно із статтею 182 КПК України застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу. Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.
Таким чином, вищезазначені законодавчі положення пов`язують можливість повернення застави виключно з припиненням дії цього запобіжного заходу.
Аналіз положень статті 182, 194, 196, 197, 199, 203 КПК України в їх системному взаємозв`язку дає підстави для висновку, що лише запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою і домашнього арешту, а також перелічені у частині п`ятій статті 194 КПК України обмеження, діють певний, визначений ухвалою суду (слідчого судді) строк, а інші запобіжні заходи, в тому числі і застава, визначеного строку дії не мають і діють до їх скасування, зміни, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження.
Суд наголошує, що у випадку застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави, відповідно до положень статті 182 КПК України, внесення застави заставодавцем є його правом, як у випадку застосування запобіжного заходу у вигляді застави як основного запобіжного заходу, так і у випадку, коли заставу визначено в якості альтернативного запобіжного заходу до тримання під вартою. Таким чином, внесення заставодавцем грошових коштів в якості застави за підозрюваного є актом добровільної волі такої особи. Особа не може бути визнана заставодавцем усупереч її бажанню. При цьому, відповідний статус заставодавця не вичерпується самими лише фактом внесенням визначеної грошової суми, оскільки погоджуючись внести заставу, особа автоматично погоджується мати відповідні обов`язки як заставодавця протягом дії цього запобіжного заходу, а також несе ризик втрати цих коштів у випадку невиконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків. З огляду на вищезазначене, у заставодавця відсутні підстави очікувати, що грошові кошти внесені ним у якості застави за підозрюваного, будуть йому обов`язково повернуті у найкоротший строк до припинення дії цього запобіжного заходу.
Враховуючи те, що частиною одинадцятою статті 182 КПК України чітко визначено, що підставою для повернення застави є припинення дії цього запобіжного заходу, а також те, що в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт того, що запобіжний захід у вигляді застави щодо обвинуваченого ОСОБА_8 припинив свою дію, на переконання суду, правові підстави для задоволення заяви представника заставодавця ОСОБА_10 відсутні.
Керуючись статтями 176, 182, 194, 371, 372, 392, 395 Кримінального процесуального кодексу України, суд -

ухвалив:

у задоволенні клопотання ОСОБА_10 , який діє в інтересах ОСОБА_11 , про повернення застави у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 286 Кримінального кодексу України - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.
Повний текст складено і оголошено 06 квітня 2021 року.

Суддя ОСОБА_1