ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3640/19 Номер провадження 11-кп/814/221/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі
судового засідання ОСОБА_5
з участю:
прокурора ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава кримінальне провадження №0000868 від 03.04.2019, за апеляційними скаргами прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 на вирок Київського районного суду м. Полтава від 16.07.2020 відносно

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Федорівка, Чутівського району Полтавської області, громадянина України, освіта середня, офіційно не працюючого, неодруженого, дітей неповнолітніх на утриманні не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 31.10.2005 Чутівським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.309, ч.1 ст.263, ст.69, ч.1 ст.70 КК України 1 рік 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік. Постановою Чутівського районного суду від 30.05.2006 року іспитовий строк відмінено, 1 рік 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 02.08.2007 року;
- 18.03.2010 Чутівським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.186 КК України до 2 років позбавлення волі;
- 20.12.2010 року Чутівським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 309, ч.2 ст.309 КК України. На підставі ч.1 ст.70 КК України засуджений до 2 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, остаточно засуджений до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнився 02.04.2014 року;
- 26.06.2015 року Чутівським районним судом Полтавської області за ч.1 ст. 395 КК України до 1 місяця арешту;
- 11.04.2016 року Чутівським районним судом Полтавської області за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнено з іспитовим строком 1 рік;
- 02.12.2016 року Полтавським районним судом за ч.2 ст. 125, ч.2 ст.309, ч.2 ст.345. На підставі ст. 70 КК України призначено покарання у вигляді 2 роки 3 місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, остаточно засуджено до 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 27.07.2018 року;
- 12.03.2019 Чутівським районним судом Полтавської області за ст.395 КК України до 1 місяця арешту. Початок строку відбування покарання визначено з моменту набрання вироком законної сили,
та
ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Карлівка, Полтавської області, громадянина України, освіта середня, одруженого, дітей неповнолітніх на утриманні не має, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 , раніше судимого:
-18.09.2009 року Карлівським районним судом Полтавської області за ч.1 ст.309, ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.70 КК України засуджений до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком на 1 рік;
-12.08.2010 року Ленінським районним судом м.Полтави за ч.1 ст. 115, ч.2 ст. 185 КК України, із урахуванням вимог ст.70 КК України призначено покарання у вигляді 9 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, остаточно визначено покарання у вигляді 9 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 07.03.2018 по закінченню строку відбуття покарання,
ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_10 засуджено за ч. 2 ст.187 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

У відповідності до положень ст.ст.71,72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом приєднання до призначеного покарання невідбутої частини покарання, згідно вироку Чутівського районного суду Полтавської області від 12.03.2019 остаточно призначено ОСОБА_10 покарання у виді 7 років 7 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

ОСОБА_11 засуджено за ч. 2 ст.187 КК України на 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю.

Стягнуто з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 судові витрати за проведення експертних досліджень в дольовому порядку в сумі 11147 грн. 41 коп.

Відповідно до ст.100 КПК України вирішено долю речових доказів.

За вироком суду, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, 02.04.2019 близько 23 год. 41 хв. рухаючись по тротуару вул. М. Бірюзова в напрямку зупинки громадського транспорту «Завод «ЗБВ №7», перебуваючи біля будинку №58 по вул. М. Бірюзова, що у м.Полтава, помітили потерпілу ОСОБА_7 , яка рухалася їм назустріч по тротуару вул. М. Бірюзова в напрямку зупинки громадського транспорту «Школа №11», після чого в останніх виник ситуативний умисел на скоєння розбійного нападу, з метою заволодіння належним потерпілій цінним майном.
З метою реалізації свого раптового умислу, діючи умисно, з корисливих мотивів, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_10 спільно із ОСОБА_11 , маючи із собою раніше підготовлену сокиру, яку тримав у лівій руці ОСОБА_10 та кухонний ніж, який знаходився у правому зовнішньому кармані його штанів, різко наблизилися до потерпілої, після чого відповідно до розподілених ролей ОСОБА_10 дістав із кишені штанів кухонний ніж та взявши його до правої руки приставив до шиї ОСОБА_7 .
Висловлюючи погрози застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я останньої, демонструючи ніж та сокиру, яку ОСОБА_7 сприймала як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю, ОСОБА_10 пред`явив потерпілій ОСОБА_7 вимогу передати їм наявні грошові кошти та інші цінні речі. В цей час, інший співучасник, а саме ОСОБА_11 діючи узгоджено в групі, знаходячись біля ОСОБА_7 , почав обшукувати потерпілу з метою їх відшукання.
Побоюючись за своє життя та здоров`я, усвідомлюючи реальність висловлених погроз, потерпіла ОСОБА_7 самостійно дістала із жіночої сумки гаманець та віддала грошові кошти в сумі близько 500 грн., які забрав ОСОБА_11 . Окрім цього самостійно зняла із шиї золотий ланцюжок, вагою близько 3,5 г. вартістю 5 000 грн. зі слів потерпілої, із ладанкою «Віри, Надії, Любові і матері Софії» вагою близько 2,2 г. вартістю 3 000 грн. зі слів потерпілої, та із безіменного пальця лівої руки золоту каблучку вагою 2,36 г. зі вставками каміння синтетичного походження фіаніт, вартістю 2 478 грн., згідно висновку експерта №619/620 від 31.05.2019, а також золоту каблучку із камінцями білого кольору вартістю 2 000 грн. зі слів потерпілої, які забрав ОСОБА_10 . Заволодівши грошовими коштами та золотими прикрасами, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 розпорядилися ними на власний розсуд, чим спричинили потерпілій ОСОБА_7 матеріальний збиток на загальну суму 12 978 грн.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, 02.04.2019 близько 23 год. 58 хв., знаходячись на тротуарі вул. М. Бірюзова, навпроти бічної частини будинку №2-А по пров. Великому у м.Полтава, помітили ОСОБА_14 , який рухався по тротуару вул. М. Бірюзова в напрямку зупинки громадського транспорту «Демітекс», після чого в останніх виник ситуативний умисел на скоєння розбійного нападу, з метою заволодіння належним потерпілому цінним майном.
З метою реалізації свого раптового умислу діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_10 спільно із ОСОБА_11 , маючи із собою раніше підготовлену сокиру, котра була схована під курткою ОСОБА_10 та кухонний ніж, який знаходився у зовнішньому кармані його штанів, щоб відволікти увагу потерпілого, звернулися до нього з проханням зупинитись та надати їм запалити.
Отримавши відмову, оскільки потерпілий не палить, один із співучасників, а саме ОСОБА_11 відповідно до відведеної ролі, зайшов за спину ОСОБА_14 та схопив його обома руками за шию, з метою подолання можливого опору.
В цей час ОСОБА_10 пред`явив потерпілому ОСОБА_14 вимогу передати їм наявні грошові кошти та інші цінні речі та висловлюючи погрози застосування насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, дістав із внутрішньої кишені куртки сокиру та почав імітувати нанесення нею ударів в область голови потерпілого ОСОБА_14 .
Побоюючись за своє життя та здоров`я, усвідомлюючи реальність висловлених погроз ОСОБА_10 , потерпілий дістав із кишені своїх штанів грошові кошти в сумі 977 грн. та віддав їх ОСОБА_10 .
У подальшому, намагаючись звільнитися від ОСОБА_11 , який перебував ззаду та тримав потерпілого обома руками за шию, вкусив ОСОБА_11 за палець руки, в результаті чого зламав зуб на нижній щелепі зліва.
Проте, використовуючи чисельну та фізичну перевагу, діючи спільно та узгоджено, нападники за допомогою фізичного насильства подолали опір потерпілого та ОСОБА_10 продовжив вимагати грошові кошти у потерпілого погрожуючи застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, в ході якого ОСОБА_10 дістав із зовнішнього карману штанів кухонний ніж та почав його демонструвати.
Враховуючи, що коштів у потерпілого не було, розуміючи, що вказане може бути використано, як підстава для спричинення насильства відносно потерпілого ОСОБА_14 , останній різко підвівся та встиг відбігти від ОСОБА_10 та ОСОБА_11 і покликати на допомогу.
Заволодівши грошовими коштами потерпілого, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 розподілили їх між собою та розпорядилися ними на власний розсуд, чим спричинили ОСОБА_14 матеріальний збиток на загальну суму 977 грн.
У поданих апеляційних скаргах:
Прокурор Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_12 просить вирок суду відносно ОСОБА_15 та ОСОБА_16 скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості вченого злочину та особам обвинувачених, ухваливши новий, яким ОСОБА_11 засудити за ч.2 ст.187 КК України на 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна; ОСОБА_10 за ч.2 ст.187 КК України засудити на 10 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, на підставі ст.71 КК України призначити остаточне покарання виді 10 років 1 місяць позбавлення волі з конфіскацією майна.

Необхідність ухвалення нового вироку прокурор мотивує тим, що обвинувачені ОСОБА_15 та ОСОБА_16 раніше притягувались до кримінальної відповідальності, вчинили злочин за обтяжуючих обставин характеризуються негативно, потерпілі наполягали на суворому покаранні.
Захисник ОСОБА_9 просить вирок суду відносно ОСОБА_11 та закрити кримінальне провадження на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК України.
Зазначає, що кримінальне провадження не містить доказів розбійного нападу ОСОБА_15 на потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , лише був свідком конфлікту між обвинуваченим ОСОБА_16 та потерпілим ОСОБА_18 .
Крім того зазначає, що докази у кримінальному провадженні зібрані з істотним порушенням вимог КПК України.
Захисник ОСОБА_8 просить вирок суду відносно обвинуваченого ОСОБА_10 скасувати та закрити кримінальне провадження.
Зазначає, що обвинувачений не мав умислу на вчинення інкримінованих йому злочинів, під час досудового розслідування у Мушинського не виявлено викраденого майна.
Також зазначає, що докази у даному кримінальному провадженні зібрані з численними порушеннями, що на що не звернув увагу суд першої інстанції.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та обвинувачених ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , які підтримували апеляційні скарги захисників; прокурора, який підтримував апеляційну скаргу державного обвинувача, перевіривши вирок суду та матеріали кримінального провадження в межах поданих апеляційних скарг, колегія суддів дійшла такого.

Відповідно до статті 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в повній мірі дотримався зазначених вимог закону та постановив законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

Вина ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України підтверджуються зібраними по справі доказами, які належним чином досліджені судом першої інстанції за участю сторін кримінального провадження.

Так, в основу вини ОСОБА_10 та ОСОБА_11 покладені послідовні показання потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_7 , які суду першої інстанції прямо вказав на обвинувачених, як на осіб, які вночі 02 квітня 2019 року по вул. Маршала Бірюзова у м. Полтава здій погрожуючи сокирою та ножем, заволоділи майном потерпілих.

При цьому, у кримінальному проваджені відсутні будь-які докази того, що потерпілі могли обмовити обвинувачених. Твердження апеляційних скарг про те, що потерпіла ОСОБА_17 є працівником пенітенціарної установи, у якій утримувалися обвинувачені, а тому могла бачити їх там, є безпідставними, оскільки суду не надано доказів того, що потерпіла безпосередньо контактувала з обвинуваченими під час виконання своїх службових обов`язків.

При цьому посилання апелянтів на те, що знаряддя злочину, а саме ніж, на якому було виявлено відбиток пальця лівої руки ОСОБА_10 , а також будівельні рукавиці, що мають сліди поту обвинувачених ОСОБА_16 та ОСОБА_15 були не упаковані належним чином, не заслуговують на увагу, оскільки обвинувачені не повідомили, що добровільно, або під тиском працівників поліції торкались даних предметів після їх вилучення з місця події.

Інші свідки, які були допитані судом першої інстанції в межах даного кримінального провадження, не були безпосередніми очевидцями нападів на потерпілих, а лише були повідомлені потерпілими про напад на них, брали участь у виявлені та затримані нападників, збирання та фіксації доказів тощо. Враховуючи показання свідків та інших письмових доказів, зібраних у кримінальному провадженні, суд першої інстанції, всупереч доводів апеляційних скарг захисників, ухвалив правильне рішення про визнання ОСОБА_10 та ОСОБА_11 винуватими у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та вірно кваліфікував їх дії за указаною статтею.

Торкаючись виду та розміру призначеного судом ОСОБА_10 та ОСОБА_11 ,за вчинений злочин, колегія суддів вважає його таким, що відповідає вимогам ст.65 КК України і не суперечить приписам ст. 50 КК України.

Всупереч доводів сторони обвинувачення, покарання винному призначене у відповідності до ст.65 КК України, з врахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного, та фактичних обставин вчинення злочину.

Матеріали провадження свідчать, що ОСОБА_10 та ОСОБА_11 раніше неодноразово судимі, у тому числі за злочини проти власності, за місцем проживання характеризують незадовільно

Із мотивувальної частини вироку видно, що суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , злочину, конкретні обставини провадження, дані про винних осіб, правильно указавши на відсутність обставин, які відповідно до ст.66 КК України, пом`якшують покарання.

Обставиною, що, відповідно до ст.67 КК України, обтяжує покарання суд першої інстанції правильно визнав вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, на переконання колегії суддів, саме призначене судом першої інстанції обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , покарання, яке не є максимальним у межах санкції ч.2 ст.187 КК України, проте є справедливим, достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню ним нових злочинів, не є надмірно м`яким або суворим, а тому підстав для ухвалення нового вироку та призначення більш тяжкого покарання за вчинене, про що поставлено питання в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає.

Будь-яких даних, які б свідчили про наявність порушень при розгляді кримінального провадження істотних вимог норм кримінального процесуального закону, які були підставою для безумовного скасування всього вироку не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :
Апеляційні скарги прокурора Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_12 , захисника ОСОБА_13 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_11 та захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_10 залишити без задоволення, а вирок Київського районного суду м. Полтава від 16.07.2020 щодо ОСОБА_11 та ОСОБА_10 без змін.

Касаційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4