ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 638/3101/21 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/2658/21 Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 серпня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Харкова апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 липня 2021 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 липня 2021 року продовжено ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 40 днів, а саме до 20 серпня 2021 року включно без визначення суми застави.

В обґрунтування застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд першої інстанції зазначив, що враховуючи дані про особу обвинуваченого, тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання його винним, кількість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, інші обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що на даній стадії кримінального провадження ризики здійснення обвинуваченим дій, передбачених п.п. 1,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та на які посилався прокурор в клопотанні про продовження застосування запобіжного заходу, не зменшились настільки, що вже не можуть виправдовувати подальше тримання обвинуваченого під вартою, та жодний з інших, більш м`яких запобіжних заходів, не здатний їм запобігти.

Не погодившись з ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 липня 2021 року, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу районного суду в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 20.08.2021 відносно обвинуваченого ОСОБА_7 . Постановити в цій частині нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання прокурора Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова ОСОБА_9 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 . З метою вжиття заходів забезпечення кримінального провадження, обрати новий запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування своєї апеляційної вимоги захисник зазначає, що прокурор у своєму клопотанні не навів жодного конкретного доказу на підтвердження своєї позиції щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а обмежився лише поверхневим посиланням на відповідні норми КПК України. До клопотання прокурора, всупереч приписам ч. 3 ст. 184 КПК України, не було додано жодного документа та доказу, який би доводив викладені у клопотанні доводи сторони обвинувачення. Клопотання прокурора було подано за три дні до завершення строку дії попередньої ухвали, тобто з порушенням вимог ч. 1 ст. 199 КПК України. Прокурором не було дотримано вимог п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України та не зазначено в клопотанні про обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.
Крім того, апелянт посилається на те, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 за пред`явленим обвинуваченням не підтверджується показаннями потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та свідків сторони захисту, а сторона обвинувачення не надала суду оригіналів письмових доказів, у зв`язку з чим копії цих доказів повернуті прокурору для опрацювання, що беззаперечно свідчать про те, що ризики, які були заявлені стороною обвинувачення на стадії досудового розслідування та на початку судового розгляду справи, суттєво зменшились.
Захисник також вказує на те, що судом першої інстанції не було враховано, що обвинувачений ОСОБА_7 має на утриманні мати похилого віку - ОСОБА_13 , 1947 року народження, яка має низку хвороб, внаслідок яких станом на поточний момент не може самостійно пересуватись і самостійно задовольняти свої людськи потреби, та потребує постійного стороннього догляду.
За таких обставин сторона захисту вважає, що відсутні об`єктивні підстави для подальшого утримання підозрюваного ОСОБА_7 під вартою, та зміна запобіжного заходу з тримання під вартою на більш м`який, жодним чином не буде перешкоджати завданням кримінального провадження.

Заслухавши доповідь головуючого судді; доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу в повному обсязі; думку прокурора, який заперечував проти задоволення поданої апеляційної скарги; перевіривши матеріали судового провадження та оскаржувану ухвалу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та ухвалено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.
Також колегія суддів погоджується висновками суду першої інстанції, щодо наявності та продовження існування ризиків, передбачених п.п.1, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді триманні під вартою.
Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що судовий розгляд у цьому кримінальному провадженні не завершено, у зв`язку з порушенням обвинуваченим покладених на нього обов`язків, ОСОБА_7 було оголошено у розшук, а тому існує певна ймовірність того, що обвинувачений з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих йому злочинів може вдатися до відповідних дій.
Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні декількох нетяжких та особливо тяжкого злочину, передбачених ч.2 ст.263, ч.1 ст.345, ч.2 ст.342, ч.5 ст.185 КК України, на що обґрунтовано прокурор послався суд в своїй ухвалі про обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Санкцією ч.5 ст.185 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років.
Однак, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Окрім цього, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, які зазначені в клопотанні про обрання запобіжного заходу та обвинувальному акті, а саме вчинення обвинуваченим особливо тяжкого та декількох нетяжких злочинів, в тому числі, щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, а також враховуючи, що ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий за вчинення умисних тяжких злочинів, був оголошений у розшук постановою старшого слідчого СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_14 від 19.04.2018 року, що не оспорювалося стороною захисту під час апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення, на думку колегії суддів, є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду та належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.
За таких обставин колегія суддів не може погодитись з апеляційними доводами сторони захисту щодо відсутності або втрати актуальності ризиків, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав.
Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей, а тому колегія суддів не може погодитись з обґрунтованістю апеляційних доводів сторони захисту щодо дієвості інших запобіжних заходів ніж тримання під вартою.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на даний час не змінилися та не зменшилися.
Твердження захисника щодо відсутності доказів на підтвердження вини ОСОБА_7 за пред`явленим обвинуваченням та надання потерпілими показань, які також не підтверджують вину його підзахисного в інкримінованих злочинах, не предметом перевірки в ході розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу та перевіряються судом в нарадчій кімнаті під час ухвалення остаточного судового рішення за наслідками судового розгляду.
Колегія суддів виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, а також суспільної небезпеки злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_7 .
З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, які зазначені в обвинувальному акті, на думку колегії суддів у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений, який офіційно не працевлаштований та офіційних джерел прибутку не має, може переховуватись від суду та вчинити нові кримінальні правопорушення, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

Щодо апеляційних доводів про необхідністю зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу з тієї підстави, що він має матір похилого віку, яка має низку хвороб та потребує постійного стороннього догляду, заслуговують на увагу, але ці доводи в будь-якому випадку не спростовують висновків суду про те, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу, не минули та продовжують існувати на даний час.

Крім того, колегія суддів зазначає, що недотримання прокурором строку подання клопотання про продовження запобіжного заходу не є підставою для суду не розглядати відповідне клопотання прокурора, яке надійшло до суду.

Зазначені обставини є підставою для звернення сторони захисту до керівництва цієї прокуратури чи до прокурора вищого рівня зі скаргою на дії прокурора у кримінальному провадженні з метою притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку щодо законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції в частині продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 липня 2021 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді