Справа № 346/984/17
Провадження № 1-кс/346/177/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2021 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1
з участю: секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою в кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 02.01.2017 року за № 0000007, про обвинувачення ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 121, ч. 2 ст. 263 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 11.01.2021 року обвинуваченому продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, а саме по 09.03.2021 року включно.
26.02.2021 року, прокурор звернувся до суду із клопотанням про продовження строку дії вказаного запобіжного заходу, в обґрунтування якого зазначає, що продовжують існувати ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.
Згідно з розпорядженням щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ № 01-06/20/21 від 26.02.2021 року дане клопотання у зв`язку із перебуванням головуючого судді ОСОБА_6 у відпустці та його тимчасовою непрацездатністю.
Прокурор в судовому засіданні подав письмове клопотання, в якому наголосив на необхідності продовження тримання під вартою обвинуваченого, оскільки один з інкримінованих злочинів є тяжким, обвинувачений може ухилитись від суду, оскільки тривалий час він вже перебував у розшуку, а також може незаконно впливати на потерпілого та свідків.
Обвинувачений та його захисник заперечили щодо продовження зазначеного запобіжного заходу та просять застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки обвинувачений страждає на хронічні захворювання і потребує постійного лікування, є інвалідом війни ІІ групи, раніше порушив умови домашнього арешту з поважних причин, а саме через необхідність лікування за кордоном.
Заслухавши учасників процесу, перевіривши подані матеріали, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з підпунктом "с" п.1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім такого випадку і відповідно до процедури, встановленої законом, як законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, висловленої Судом у п. 79 рішення в справі "Харченко проти України" та у п. 170 рішення у справі "Лабіта проти Італії", таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

При цьому суд бере до уваги ті обстаивни, що обвинуваченому було змінено запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту ухвалою суду від 20 вересня 2017 року, який в подальшому було продовжено ухвалами суду від 17.11.2017 року та 11.01.2018 року, який було продовжено ухвалами суду від 17.11.2017 року та 11.01.2018 року.
Однак, обвинувачений припинив з`являтись до суду, внаслідок чого ухвалою суду від 12 квітня 2018 року було вирішено здійснити примусовий привід обвинуваченого до суду .
Ухвалою суду від 14.06.2018 року обвинуваченого було оголошено в розшук.
При цьому будь-яких документів, які б змогли підтвердити, що обвинувачений з поважних причин не з`являвся до суду в періоди з 14 червня по 1 грудня 2018 року та з 11 грудня 2018 року по 29 вересня 2020 року, суду не надано.
Суд бере до уваги лист, перекладений з італійської мови, наданий італійською клінікою « ІНФОРМАЦІЯ_1 », про те, що обвинувачений з 3 по 10 грудня 2018 року знаходився в цій клініці на лікуванні з діагнозом: інфаркт міокарда.
Отже, обвинувачений виїхав за межі України , незважаючи на заборону, яка була накладена ухвалами суду від 20.09.2017 року, 17.11.2017 року та 11.01.2018 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту. Тобто певний час, знаходячись під домашнім арештом, обвинувачений порушив його відбуття, не поставивши до відома суд. Крім того, жодних підтверджень відсутності за місцем проживання з поважних причин за періоди з 14 червня по 1 грудня 2018 року та з 11 грудня 2018 року по 29 вересня 2020 року стороною захисту суду не надано.
За наведених обставин слід продовжити щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.183, 331, 369-372, ч. 2 ст. 392 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , на строк на 60 днів, тобто по 01 травня 2021 року, до 17.00 год., включно.
Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору та направити начальнику відповідної установи виконання покарань.
Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня проголошення.

Суддя: ОСОБА_1