Справа № 947/9873/21
Провадження № 1-кс/947/4486/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07.04.2021 року

Слідчий суддя Київського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в місті Одесі клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000114 від 04.03.2021 за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України

ВСТАНОВИВ:
Як вбачається з клопотання, 03.03.2021 до чергової частини відділу поліції №5 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області звернулась ОСОБА_5 із заявою щодо вжиття заходів не невстановлених осіб, які шахрайським шляхом заволоділи її нерухомим майном, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Допитана потерпіла ОСОБА_5 показала, що є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі - продажу від 15.12.2010 року між ОСОБА_6 і нею, та нотаріально посвідченого договору дарування від 19.11.2014 року між ОСОБА_7 , яка діяла від імені ОСОБА_8 та нею.

03.03.2021 у своєї квартирі вона виявила невідому особу, а саме громадянина Російської Федерації ОСОБА_9 , 1970 року народження, який заявив, що є власником квартири на підставі договору купівлі-продажу між ТОВ «Айсен Доменік Компані» від якого діяв ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 , який діяв від імені ОСОБА_9 , який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_12 , та зареєстрований 22.07.2019 року у реєстрі за № 742.

Як вказано у договорі купівлі-продажу від 22.07.2019 року, квартира АДРЕСА_1 належить ТОВ «Айсен Доменік Компані» на підставі Акту приймання-передачі частки у статутному капіталі, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_13 18.02.2019 року за реєстровим № 1205, № 1206, зареєстрованого в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягами № 156501128 та №156501215, виданими КП «Юридичний департамент реєстрацій» Одеської області 15.02.2019 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 01, номер запису про право власності: 30320514 та 30320554.

Потерпіла ОСОБА_5 заявила, що вона квартиру нікому не передавала, та не продавала, ніякого відношення до ТОВ «Айсен Доменік Компані» вона не має, та ніяких документів з посадовими особами цього підприємства не підписувала.

30.03.2021 року до слідчого поступила заява потерпілої ОСОБА_5 , яка заявила, що в результаті шахрайських дій, невідомі особи заволоділи її квартирою АДРЕСА_1 , чим спричинили матеріальний збиток в сумі 1.700.000,0 грн, та вона просить накласти арешт на вказану квартиру.

02.04.2021 року до слідчого повторно поступила заява потерпілої ОСОБА_5 , яка заявила, що в результаті шахрайських дій, невідомі особи заволоділи її квартирою АДРЕСА_1 . З метою забезпечення цивільного позову, а також припинення будь-яких спроб продажу належної їй квартири, вона просить і наполягає на арешті квартири, з метою запобігання можливості її пошкодження, псування і відчуження та вона просить накласти арешт на вказану квартиру.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 250573339 від 30.03.2021 року, власниками квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 43,2 квадратних метрів, ідентифікаційний номер об`єкта № НОМЕР_1 , є ОСОБА_14 .

Таким чином є підстави вважати, що акт приймання-передачі від 11.02.2019 року частки у статутний капітал ТОВ «Айсен Доменік Компані», а саме квартири АДРЕСА_1 , складений між ОСОБА_5 та посадовими особами підприємства, та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_13 18.02.2019 року за реєстровим № 1205, № 1206, як вказано у договорі купівлі-продажу від 22.07.2019 року, є підробленим.

Також, державна реєстрація права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ «Айсен Доменік Компані», , проведена державним реєстратором ОСОБА_15 на підставі підробленого акту приймання-передачі від 11.02.2019, яка здійснена 15.02.2019 року

З огляду на вищевикладене, потерпіла ОСОБА_5 зазнала збитки в особливо великих розмірах від незаконного відчуження належної їй на праві приватної власності квартири АДРЕСА_1 у розмірі 1.700.000, 0 грн.

На теперішній час існує погроза у відчуженні,пошкодженні, псуванні квартири АДРЕСА_1 .

05.04.2021 року квартира АДРЕСА_1 слідчим була визнана речовим доказом у кримінальному провадженні.

З метою забезпечення цивільного позову, а також припинення будь-яких спроб відчуження квартири АДРЕСА_1 , з метою запобігання можливості її пошкодження, псування необхідно накласти арешт на вказану квартиру.

Слідчий в судове засідання не з`явився надавши до суду заяву про розгляд клопотання про арешт майна в його відсутність.

Відповідно до вимог ч.2 ст.172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Слідчим суддею, з метою забезпечення арешту майна було прийнято рішення про задоволення клопотання органу досудового розслідування та про розгляд клопотання про арешт майна без участі власника.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, якими слідчий обґрунтовує його задоволення, оцінивши всі обставини у сукупності, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

Відповідно до п.1, п.2 ст.131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходом забезпечення кримінального провадження є, зокрема, арешт майна.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

При цьому, у відповідності до ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.1 ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до матеріалів наданих з клопотанням, 05.04.2021 року слідчим винесено постанову про визнання об`єкту правопорушення речовим доказом у кримінальному провадженні.

Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 250573339 від 30.03.2021 року, власниками квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 43,2 квадратних метрів, ідентифікаційний номер об`єкта № НОМЕР_1 , є ОСОБА_14 .

З урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що квартира АДРЕСА_1 є предметом злочину та з метою забезпечення збереження такого майна, виключення можливості перепродажу або іншого відчуження, вищевказаних об`єктів нерухомості, вчинення будь-яких реєстраційний дій щодо вказаного об`єкту нерухомого майна, беручи до уваги правове обґрунтування клопотання, клопотання слідчого про накладення арешту майна підлягає задоволенню.

Таким чином, повністю доведена необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.93, 100, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 392-395 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000114 від 04.03.2021 за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,2 квадратних метрів, ідентифікаційний номер об`єкта №01, власником якою згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 250573339 від 30.03.2021 року є ОСОБА_14 , шляхом заборони здійснення будь-яких реєстраційних дій.

Виконання ухвали покласти на слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 .

Відповідно до ст.175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти діб з дня її проголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1