Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/576/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.07.2021 мроку. м.Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому матеріали кримінального провадження №0000383за апеляційною скаргою прокурора на вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 28 травня 2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Новоукраїнка Новоукраїнського району Кіровоградської області, зареєстрований АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта середня-спеціальна, пенсіонер, утриманців не має, рашіше не судимий
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України визнано винним і призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ч.2 ст.76 КК України:періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_7 48323 гривні 62 копійки компенсації моральної шкоди
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_8 ,

захисника ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

В С Т А Н О В И Л А:
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 рік 6 місяців. На підставі ст. 75 КК України звільненими від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених ч.2 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання. В іншій частині вирок районного суду щодо ОСОБА_6 залишити без змін. Cвої вимоги обгрунтовує тим, що суд першої інстанції, у порушення ст.75 КК України, застосовуючи до ОСОБА_6 положення вказаної статті, безпідставно звільнив його від відбування додаткового покарання, тоді як повинен був призначити йому додаткове покарання до реального відбування. Крім того, суд першої інстанції, безпідставно поклав на обвинуваченого обов`язок повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця роботи або навчання, тоді як обвинувачений 1941 року народження, є людиною похилого віку, не працює і не навчається. Такими діями не дотримано принципу індивідуалізації покарання.
Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним за те, що він 31.05.2020 близько 10 години 20 хвилин керував автомобілем марки АЗЛК моделі 412, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить йому на праві власності з працездатним, але технічно несправним рульовим кермом у вигляді сумарного люфту в з`єднаннях рульового механізму, складають біля 30 градусів, що не відповідає вимогам п.31.4.2 (а) Правил дорожнього руху, затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306 забороняється експлуатація транспортного засобу. Так, 31.05.2020 близько 10 години 20 хвилин всупереч зазначеного, ОСОБА_10 , керуючи автомобілем марки АЗЛК моделі 412, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вулиці Покровській в с.Рівному Новоукраїнського району Кіровоградської області, зі сторони перехрестя вул. Центральна та вул. Покровської в напрямку магазину «Будівельник», що знаходиться по вул.Покровська,146, с.Рівному Новоукраїнського району Кіровоградської області, грубо порушуючи вимоги п.п.2.3 (б)і (д), п.10.4 Правил дорожнього руху був неуважним, не помітив транспортний засіб та не надав дорогу зустрічному транспортному засобу, а саме скутера Ноnda Duo чорного кольору номер шасі ( кузова) НОМЕР_2 без реєстраційного номеру під керуванням ОСОБА_7 та пасажиром ОСОБА_11 , які в цей час рухались по вул.Центральна в напрямку перехрестя вул. Покровська у с.Рівному Новоукраїнського району Кіровоградської області, в результаті чого допустив зіткнення автомобіля АЗЛК моделі 412, реєстраційний номер НОМЕР_1 лівою передньою частиною автомобіля з передньою частиною скутера Ноnda Duo без реєстрації. На підставі викладеного, невідповідність дій водія ОСОБА_10 вимогам п.п.10.1 ( б) ( д), 10.4 ( а) Правил дорожнього руху України знаходиться в причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що сталась. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій скутера Ноnda Duo без реєстраційного номеру, ОСОБА_7 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: відкритого багато уламкового внутрішньо суглобового вколоченого перелому дистального епіметадіафізу лівої стегнової кістки з зміщенням відламків, відриву латерального широкого м`язу лівого стегна, забито-рваної рани по передньо-латеральній поверхні лівого стегна в серединій і нижній третині, травматичний геморагічний шок II ступеню, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир скутера Ноnda Duo без реєстраційного номеру, ОСОБА_11 , отримала тілесні ушкодження у вигляді забою грудної клітки багато уламкового внутрішнього суглобового перелому дистального епіметадіафізу лівої стегнової кістки з зміщенням відламків, забитої рани по передній поверхні лівої гомілкової гомілки в верхній третині, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості. В результаті зіткнення, скутер Ноnda Duo без реєстраційного номеру під керуванням ОСОБА_7 отримав механічні пошкодження у вигляді удародинамічних ушкоджень в передній його частині та автомобіль марки АЗЛК моделі 412, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_6 отримав механічні пошкодження у вигляді ударно-динамічних ушкоджень в передній лівій його частині.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив її задовольнити, обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника ОСОБА_9 , які заперечили проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили вирок суду першої інстанції залишити без зміни, дослідивши матеріали кримінального провадження, зваживши доводи апеляційної скарги, колегія судів дійшла до наступних висновків.

Висновок суду про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, ґрунтується на достовірних та узгоджуваних між собою доказах, які зібрані у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку, належно оцінені судом та наведені у вироку.
Так, висновки суду першої інстанції про вчинення ОСОБА_6 кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, кваліфікація його дій за ч.2 ст. 286 КК України, законність та справедливість призначеного йому за вчинення цього злочину покарання, обґрунтованість звільнення його від відбування призначеного основного покарання на підставі ст. 75 КК України, тривалість іспитового строку, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому відповідно до ст. 404 КПК України вирок суду у цій частині колегією суддів не переглядається.
Дії ОСОБА_6 правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч. 2 ст. 286 КК України, якпорушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження та тяжке тілесне ушкодження.

Щодо доводів прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність при звільненні ОСОБА_6 на підставі ст. 75 КК України від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, з випробуванням із встановленням іспитового строку, то на думку колегії суддів, вони є слушними.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Згідно з положеннями ст. 77 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.
Як вбачається з роз`яснень щодо правильного та однакового застосування вказаної норми КК України, які містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», судам необхідно мати на увазі, що частиною 1 статті 75 КК України передбачено звільнення від відбування покарання з випробуванням тільки тих осіб, які засуджуються до виправних робіт, службового обмеження (для військовослужбовців), обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, тобто лише щодо основного покарання, що має бути належним чином вмотивовано у вироку.
Так, у разі звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України із застосуванням додаткових покарань (крім конфіскації майна) суд у резолютивній частині вироку повинен чітко вказати, що таке звільнення стосується тільки основного покарання, а додаткове має обов`язково виконуватися реально.
Проте, під час апеляційного перегляду встановлено, що суд першої інстанції зазначених вище вимог закону не дотримався, призначивши ОСОБА_6 основне покарання у виді позбавлення волі та додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, на підставі ст. 75 КК України звільнив обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням. Формулювання звільнення обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням, яке було застосоване судом першої інстанції у вироку, дає підстави стверджувати, що ОСОБА_6 був звільнений як від основного, так і додаткового покарання, що вказує на порушення судом ч.1 ст. 75 та ст.77 КК України.
Колегія суддів зауважує, що звільняючи ОСОБА_13 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, суд першої інстанції в резолютивній частині вироку повинен був чітко зазначати, що таке звільнення стосується лише основного покарання, а додаткове покарання підлягає реальному виконанню.
Таким чином, суд першої інстанції, звільнивши обвинуваченого від відбування додаткового покарання допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме - застосовано закон, який не підлягав застосуванню, що на підставі п. 4 ч. 1 ст.409 КПК України є підставою для скасування вироку та ухвалення судом апеляційної інстанції свого вироку.
У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення є застосування закону, який не підлягає застосуванню.
Зважаючи на викладені вище обставини, колегія суддів дійшла висновку, що місцевим судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме не застосовано закон, який підлягає застосуванню.
При цьому, суд вважає слушними також доводи прокурора про те, що суд першої інстанції безпідставно поклав на обвинуваченого обов`язок повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця роботи або навчання.
Так, матеріалами провадження встановлено та у вступній частині вироку зазначено, що обвинувачений ОСОБА_6 , 1941 року народження, є людиною похилого віку та пенсіонер, ніде не працює та не навчається, тому покладання на нього таких обов`язків колегія суддів вважає не доцільним, оскільки законодавець чітко визначив, що обов`язок засудженого повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання залежить від існування таких обставин у конкретної особи, що відповідає загальному принципу індивідуалізації покарання.

Згідно з положеннями п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Таким чином, вирок суду в частині звільнення від додаткового покарання підлягає скасуванню з постановленням у цій частині нового вироку.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 413, 420 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Вирок Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 28 травня 2021 року щодо ОСОБА_6 в частині призначеного покарання скасувати.

ОСОБА_6 визнати винним за ч.2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з позбавленям права керувати транспортними засобами на строк 1 рік 6 місяців.

Звільнити ОСОБА_6 на підставі ст.75 КК України від відбування основного покарання з випробування з іспитовим строком на 2 роки.

На підставі ч.1 ст.76 КК України покласти обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.
Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення та на нього може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

СУДДІ: (підписи)
Згідно з оригіналом:
Суддя Кропивницького
апеляційного суду ОСОБА_2
22.07.2021