Житомирський апеляційний суд
Справа №296/665/21 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст.309 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2021 року м. Житомир

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6
підозрюваного: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі матеріали за апеляційною скаргою прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 29 січня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про зміну запобіжного заходу із домашнього арешту на тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 , -

в с т а н о в и л а:

Слідчий СУ ГУ Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді із клопотанням, погодженим прокурором ОСОБА_6 , у якому просить про зміну запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000030 від 31.01.2020, а саме обраний стосовно нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту змінити на тримання під вартою строком на 60 діб та визначити розмір застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму, що становить 181 600 грн.

В обґрунтування поданого клопотання зазначив, що СУ ГУ Національної поліції в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування за фактами таємного викрадення чужого майна з магазинів на території Ємільчинського, Коростенського, Лугинського, Малинського, Овруцького, Олевського районів Житомирської області, відомості щодо яких об`єднані у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до ЄРДР за №0000030 від 31.01.2020, за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України.

31.12.2020 року у зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_7 повідомлено про зміну підозри та про нову підозру у вчиненні 10 крадіжок із приміщень магазинів (ч.3 ст. 185 КК України).

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_7 обрано міру запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 05.12.2020. Дію вказаного запобіжного заходу продовжено ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира до 01.02.2021, із забороною залишати житло у період доби з 22.00 год. по 06.00 год. наступного дня. Одним із покладених на підозрюваного обов`язків є обов`язок докласти зусиль до пошуку робити, про що повідомити слідчого у провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження щодо підозрюваного ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання слідчий вказав, що метою зміни запобіжного заходу стосовно підозрюваного є наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суть та характер злочину, який йому інкримінується, стадію досудового розслідування, сукупність відомостей про особу підозрюваного ОСОБА_7 та інші обставини, що мають значення у їх сукупності.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 29 січня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СУ ҐУНП в Житомирській області ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні №0000030 від 31.01.2020 року про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном 60 днів. Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму, що становить 181600 гривень. Посилається на те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні 10 умисних тяжких злочинів, відповідальність за які передбачена санкцією ч.3 ст.185 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі на строк до шести років. Враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України, стверджує, що в ході досудового розслідування об`єктивно встановлено наявність ризиків, вказаних і обґрунтованих у клопотанні про зміну підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу на тримання під вартою, та прокурором у суді об`єктивно доведено їх наявність і обґрунтованість, що не враховано судом першої інстанції. Так орган досудового розслідування з урахуванням положень п.1 ч.1 ст.177 КПК України має підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_7 , враховуючи кількість та тяжкість вчинених злочинів, може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання. Крім того, орган досудового розслідування з урахуванням положень п.3 ч.1 ст.177 КПК України не виключає можливості незаконного впливу зі сторони підозрюваного ОСОБА_7 на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки йому відомі їх місця проживання та роботи, з метою схиляння їх до зміни показів та відмови від раніше даних показів. Окрім того судом не враховані доводи прокурора про те, що вказаний у клопотанні ризик не лише не зменшився, а навпаки збільшився та був реалізований ОСОБА_7 у виді висловлення намірів заподіяння тілесних ушкоджень працівнику поліції. Указаний факт свідчить про те, що підозрюваний ОСОБА_7 зневажливо ставиться до правоохоронних органів та, незважаючи на присутність інших працівників поліції, не стримується у вираженні своєї агресії. Крім того, під час спілкування з працівниками поліції вказував на наявність зв`язків у правоохоронних органах, через які має намір впливати на працівників поліції, таким чином може впливати на потерпілих те свідків у даному кримінальному провадженні. Також судом не враховано суспільну небезпеку злочинної діяльності ОСОБА_7 , пов`язаної із систематичним вчиненням крадіжок, поєднаних з проникненням до магазинів, розташованих на території Житомирської області та спричинених внаслідок цього матеріальних збитків потерпілим. Більше того, наразі перевіряється причетність останнього до вчинення 44 аналогічних епізодів злочинної діяльності Окрім цього, слідчий суддя відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 , в порушення ч.4 ст.194 КПК України, не вирішив питання щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті. При цьому перебування ОСОБА_7 без запобіжного заходу є неприпустимим, враховуючи наявність та актуальність вказаних ризиків, реалізація яких при відсутності запобіжного заходу може призвести до вкрай негативних наслідків, не можливості подальшого судового розгляду, не досягнення мети і не виконання завдань кримінального провадження.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного та його захисника, які заперечили проти апеляційної скарги, перевіривши ухвалу в межах ст.404 КПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходові, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 роки.

При цьому відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Крім того, слід зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість злочину; обгрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Слідчий суддя вказаних вимог закону на думку колегії суддів дотримався.

Як вбачається з матеріалів провадження та встановлено під час розгляду клопотання слідчого в суді першої інстанції, СУ ГУ Національної поліції в Житомирській області перебувають матеріали досудового розслідування за фактами таємного викрадення чужого майна з магазинів на території Ємільчинського, Коростенського, Лугинського, Малинського, Овруцького, Олевського районів Житомирської області, відомості щодо яких об`єднані у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено до ЄРДР за №0000030 від 31.01.2020, за ознаками злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України.

31.12.2020 року у зазначеному кримінальному провадженні ОСОБА_7 повідомлено про зміну підозри та про нову підозру у вчиненні 10 крадіжок із приміщень магазинів (ч.3 ст. 185 КК України).

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_7 обрано міру запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 05.12.2020. Дію вказаного запобіжного заходу продовжено ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира до 01.02.2021, із забороною залишати житло у період доби з 22.00 год. по 06.00 год. наступного дня. Одним із покладених на підозрюваного обов`язків є обов`язок докласти зусиль до пошуку робити, про що повідомити слідчого у провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження щодо підозрюваного ОСОБА_7 .

Слідчий звернувся до слідчого судді із клопотанням, у якому просивпро зміну запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_7 , а саме обраний стосовно нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту змінити на тримання під вартою строком на 60 діб та визначити розмір застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму, що становить 181 600 грн., у чому слідчий суддя слідчому відмовив.

Так, під час розгляду даного клопотання слідчимта прокурором доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України, проте не знайшли свого саме повного підтвердження на момент розгляду клопотання доводи щодо існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, з чим також погоджуються колегія суддів апеляційного суду.

Захисник підозрюваного вказав, що під час перебування під домашнім арештом ОСОБА_7 не порушував його умови, позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, на виконання вимог ухвали суду від 01.12.2020 ним вжито заходів щодо працевлаштування та з 11.01.2021 року він офіційно працює різноробочим в ТОВ «МАКС ВУД ЕКСПОРТ» (м.Коростень), а починаючи з 10.12.2020 року, в залежності від вільного часу та об`єму роботи неофіційно підпрацьовує різноробочим на пилорамах, розташованих в м. Коростені.

Доказів про те, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, не забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, прокурором та слідчим не надано, а також вони відсутні в матеріалах провадження.

З вказаним висновком також погоджується і колегія суддів, оскільки зазначені обставини відповідають матеріалам кримінального провадження.

З огляду на викладене слідчий суддя правильно прийшов до висновку про необґрунтованість клопотання, та відмовив в задоволенні клопотання про заміну запобіжного заходу з домашнього арешту на тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 .

При цьому, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням на підозрюваного відповідних обов`язків, є співмірним з завданнями кримінального провадження на даному етапі досудового розслідування.

Доводи апеляційної скарги про те, що прокурором у суді об`єктивно доведено наявність і обґрунтованість ризиків, передбачених п.п.1,3,5 КПК України, тому необхідно замінити запобіжний захід на тримання під вартою, що не враховано слідчим суддею при відмові в задоволенні такого клопотання, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду провадження.

Кількість епізодів, в який підозрюється ОСОБА_7 , тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, не може саме по собі свідчити, враховуючи інші обставини провадження та те, що під час перебування під домашнім арештом не порушував його умови, влаштувався на роботу, про необхідність застосування до нього наразі самого виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того доводи прокурора про те, що слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про зміну запобіжного заходу ОСОБА_7 , в порушення ч.4 ст.194 КПК України не вирішив питання щодо можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі і домашнього арешту, не продовживши його з огляду на закінчення попередньо визначеного строку такого запобіжного заходу, не ґрунтуються на вимогах закону, адже застосований раніше запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не переставав діяти на момент розгляду клопотання про його зміну, і слідчий суддя, розглядаючи клопотання про заміну запобіжного заходу, не уповноважений без належного клопотання продовжувати дію запобіжного заходу, раніше застосованого. Тобто в даному випадку, відмовляючи прокурору в заміні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою, у слідчого судді відсутні повноваження на продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, навіть у зв`язку з закінченням такого строку в найближчий час.

Відсутні такі повноваження і у апеляційного суду, тим більш, що на час розгляду апеляційної скарги строки попередньо застосованого запобіжного заходу щодо підозрюваного скінчилися, та не можуть бути продовжені в будь - якому випадку. З цих же підстав не можуть бути задоволені і апеляційні вимоги про заміну запобіжного заходу поза межами строку дії запобіжного заходу попередньо застосованого.

При цьому, відмова в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу не позбавляє можливості звернення слідчого чи прокурора з клопотанням про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_7 , в тому числі у вигляді тримання під вартою, в порядку, передбаченому положеннями КПК України.

За наведених обставин, підстав для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, наведених в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу прокурора Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 29 січня 2021 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про зміну запобіжного заходу із домашнього арешту на тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: