єдиний унікальний номер справи 531/1099/21
номер провадження 1-кс/531/416/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2021 року м. Карлівка

Слідчий суддя Карлівського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , користувач автомобіля ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , розглянувши клопотання прокурора Чутівського відділу Диканської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні за №0000294 від 23.05.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, про арешт майна, -

в с т а н о в и в :

СВ ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000294 від 23.05.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що 23.05.2021, о 15.11 годині, з територіального центру «102» надійшло повідомлення голови Скороходівської ОТГ ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 про незаконну порубку дерев поблизу смт. Скороходове, Полтавський район, Полтавська область.

При виїзді на місце події було встановлено, що 23.05.2021, близько 15.00 години, на території полезахисної смуги неподалік від с. Коханівка, Полтавський район, Полтавська область було виявлено факт розчищення самосіву (підліску), що примикає до поля, без відповідних дозвільних документів.

У ході огляду місця події було виявлено суцільно розчищену смугу підліску з дерев клену та чагарників, шириною близько 10 м та довжиною близько 50 м, діаметр пеньків від 2,5 см до 30 см. На вказаній ділянці знаходився автомобіль «ГАЗ-САЗ 3507» зеленого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1987 року випуску, який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить ОСОБА_7 , жительці АДРЕСА_2 , на підставі довіреності № 2619 від 12.11.2019 керувати та розпоряджатися яким має право ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_3 , який перебував на місці події, купи гілок зі свіжим листям та купи дров різного діаметру та довжиною від 0,5 м до 1 м загальним об`ємом близько 20 м.куб. Також, у ході огляду на місці події виявлено бензопилу «VITALS MASTER BKZ 4523о» у корпусі чорно-червоного кольору.

ОСОБА_4 , який перебував на місці події, від дачі пояснення відмовився в порядку ст. 63 Конституції України.

У ході огляду місця події вищевказаний автомобіль було опечатано та разом з купами дров передано під цілодобову охорону працівникам СПД №2 до вирішення питання про їх транспортування та зберігання, бензопила «VITALS MASTER BKZ 4523о» вилучена та передана на зберігання до кімнати речових доказів.

23.05.2021 автомобіль ГАЗ САЗ 3507, реєстраційний номер НОМЕР_1 , дров`яну деревину різного діаметру, довжиною від 0,5 м до 1 м загальним об`ємом близько 20 м.куб. та бензопилу «VITALS MASTER BKZ 4523о» визнано речовими доказами в кримінальному провадженні, оскільки вони являються знаряддями та предметом вчиненого злочину відповідно.

Згідно ч. 2 ст. 64-2 КПК України, з клопотанням про арешт майна третіх осіб до суду звертається прокурор.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Підставою для арешту бензопили та автомобіля є те, що вони являються знаряддями вчинення злочину, визнані речовими доказами, їх відчуження може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення або перетворення, що в подальшому може негативно вплинути на хід досудового розслідування, крім того, вказані речові докази стануть об`єктами експертних досліджень, зокрема трасологічних експертиз.

Підставою для арешту деревини є те, що вона являється предметом злочинної діяльності та визнана речовим доказом в кримінальному провадженні, в подальшому буде об`єктом експертних досліджень з метою встановлення її породи, точного об`єму.

Завданням арешту бензопили та деревини є запобігання можливості їх відчуження, збереження до завершення досудового розслідування в якості речового доказу та прийняття відповідного процесуального рішення.

Прокурор в судовому засідання клопотання підтримав та просив задовольнити його в повному обсязі.

Користувач автомобіля в судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання та пояснив, що здійснював перевезення дров на прохання ОСОБА_5 , а автомобілем володіє на законних підставах.

Власник майна в судовому засіданні проти накладення арешту заперечив та пояснив, що порубку парослі здійснював на законних підставах та надав копії всіх дозвільних документів.

Установлено, що в провадженні СВ ВП №3 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали досудового розслідування внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000294 від 23.05.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

З копії витягу з ЄРДР вбачається, що 23.05.2021, близько 15.00 години, на території полезахисної смуги неподалік від с. Коханівка, Полтавський район, Полтавська область було виявлено факт розчищення самосіву (підліску), що примикає до поля, без відповідних дозвільних документів.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 цього Кодексу.

Згідно ч. 1ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.2ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 статті 170 цього Кодексу).

Згідно ч. 11ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу(ч. 1ст. 173 КПК України).

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно із ч. 3ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно ст.1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Як неодноразово зазначав ЄСПЛ у своїх рішеннях, судам необхідно визначати необхідність втручання в мирне володіння майном, визначення підстав та умов такого втручання й про критерії визначення хиткої межі для дотримання балансу між суспільними і приватними інтересами, щоб не покласти на одну зі сторін непомірного тягаря.

Крім цього, згідно рішення ЄСПЛ від 26.03.2013 року у справі "Рисовський проти України", було зазначено, що "державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (п.71). На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах «Лелас проти Хорватії» (п.74).

Суд вважає, що прокурором не доведено необхідність застосування арешту який полягає в забороні користування та розпорядження, відчуження на тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль ГАЗ САЗ 3507, реєстраційний номер НОМЕР_1 , дров`яну деревину різного діаметру, довжиною від 0,5 м до 1 м загальним об`ємом близько 20 м.куб. та бензопилу «VITALS MASTER BKZ 4523о».

Так в ході розгляду клопотання про накладання арешту прокурором не зазначено конкретну мету накладання арешту. Зокрема, із змісту клопотання так не зрозуміло, чи накладається арешт з метою збереження речових доказів чи з метою задоволення цивільного позову, тощо.

В обґрунтування клопотання прокурор вказує, що в ході досудового розслідування даного кримінального провадження здобуто докази щодо наявності підстав для накладання арешту на тимчасово вилучене майно, а судом встановлено що в супереч вимог ст. 170 та п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України в клопотанні про накладання арешту так і не зазначено конкретні підстави накладання арешту.

На підстав викладеного, керуючись ст. ст. 2, 7, 117, 131, 132, 167,170-173, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

У задоволенні клопотання прокурора Чутівського відділу Диканської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000294 від 23.05.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1