Справа № 212/7564/20
У Х В А Л А

30 березня 2021 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора

обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

при розгляді у відкритому судовому засіданні кримінального провадження відносно ОСОБА_3 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.122, ч.2 ст.127, ч.2 ст.146, ч.1 ст.186, ч.4 ст.296, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.122, ч.2 ст.127, ч.2 ст.146, ч.1 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває вищезазначене кримінальне провадження.
В суді прокурор просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченим мотивуючи тим, що не зникли та наявні на сьогоднішній день ризики, передбачені ст.177 КПК України, які унеможливлюють застосування до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу.

Захисник ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_3 заперечили, щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки, на їх думку, прокурором не доведено жодного ризику для продовження такого запобіжного заходу, просили змінити запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема на домашній арешт.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_6 ., просили змінити запобіжний захід на більш м`який домашній арешт, посилаючись на необґрунтованість ризиків зазначених прокурором у відповідності ст.177 КПК України.
Вислухавши доводи сторін кримінального провадження, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує вимоги ст.29 Конституції України, ст.9 Загальної Декларації прав людини, ст.5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод, ст.12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою.
Згідно вимог ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Розглядаючи питання доцільності продовження терміну тримання обвинуваченим під вартою, суд враховує, що обвинуваченому ОСОБА_3 інкримінується вчинення низки злочинів в тому числі і тяжких: проти волі, честі та гідності неповнолітніх осіб: незаконного позбавлення волі цих осіб, за попередньою змовою групою осіб, що супроводжувалося заподіянням їм фізичних страждань та катування, тобто умисне заподіяння сильного фізичного болю, фізичного, морального страждання шляхом інших насильницьких дій з метою примусити потерпілого вчинити дії, що суперечать його волі. Виходячи з наведеного, є підстави вважати, що перебуваючи на волі, він може незаконно впливати на неповнолітніх потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні, може переховуватись від слідства та суду, тому суд дійшов висновку, що застосування більш м`якого запобіжного заходу відсутні.ОСОБА_3 не працює та не має законного джерела доходів. Той факт, що обвинувачений має міцні соціальні зв`язки, які б могли стримати його не покидати межі м.Кривий Ріг не переконують суд, що перебуваючи на волі, він не буде переховуватись від суду.
При продовженні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 суд враховує, що він обвинувачується, в тому числі, у скоєнні тяжкого кримінального правопорушення, проти волі, честі та гідності особи відносно двох неповнолітніх, тому є підстави вважати, що перебуваючи на волі, він може незаконно впливати на неповнолітніх потерпілих, свідків у цьому кримінальному провадженні, може переховуватись від слідства та суду.
З огляду на таке, суд дійшов висновку, що підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу відсутні. ОСОБА_4 не працює та не має законного джерела доходів, не одружений, дітей не має, що свідчить про його слабкі соціальні зв`язки та дає достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі, він буде переховуватись від слідства та суду.
Крім того, перевіряючи наявність ризиків та продовження їх існування, передбачених іншими положеннями ст.177 КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав вважати, що з огляду на обставини кримінального провадження, з врахуванням осіб обвинувачених, яким інкримінується скоєння злочинів, в тому числі тяжких, та з урахуванням всіх зазначених вище критеріїв в сукупності, на даний час достатньо підстав вважати, що обвинувачені з огляду на їх моральні якості можуть ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити злочинну діяльність.
Обраний відносно обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає особам обвинувачених, характеру та тяжкості діянь, які їм інкримінуються.
Підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою та, відповідно, зміни запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд не вбачає.
Врахувавши положення ст.178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими кримінальних правопорушень, всі обставини передбачені даною нормою закону, суд дійшов висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 слід продовжити.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.122, ч.2 ст.127, ч.2 ст.146, ч.1 ст.186, ч.4 ст.296, ч.1 ст.263 КК України - на шістдесят днів до 28 травня 2021 року включно.
Продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.122, ч.2 ст.127, ч.2 ст.146, ч.1 ст.186 КК України - на шістдесят днів до 28 травня 2021 року включно.
Строк дії ухвали визначити до 28 травня 2021 року.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору та направити уповноваженій особі місця ув`язнення.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1