печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001825, -

ВСТАНОВИВ:
На розгляд слідчого судді надійшло клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 про накладення арешту на автомобіль марки KIA SOUL, н.з.т.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , вилучений 01.06.2021 в ході обшуку зазначеного автомобіля, з метою забезпечення можливої конфіскації майна підозрюваного ОСОБА_4 .

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий зазначає, що Головним слідчим управлінням НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001825 від 25.09.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 209, ч. 1 ст. 240-1, ч. 2 ст. 240-1, ч. 3 ст. 240-1, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що упродовж 2020-2021 років група осіб з числа громадян України та іноземців, діючи умисно, на території Рівненської області, залучивши до протиправної діяльності ряд місцевих жителів, які займаються видобутком бурштину-сирцю, зорганізувалися в стіи?ке об`єднання - злочинну організацію з ієрархічною системою розподілу ролеи? та функціи?, основною метою якоі? є систематичне незаконне видобування та подальший збут бурштину як на території України, так і за кордоном.

Так, відповідно до обумовленого розподілу злочинних ролей, частина, причетних до вчинення вказаних кримінальних правопорушень осіб забезпечують організацію видобутку бурштину на території Рівненської області, інша частина - здійснюють придбання незаконно добутого бурштину різних фракцій та забезпечують його зберігання у спеціально обладнаних приміщеннях, що розташовані на території Рівненської області та м. Києва. Бурштин транспортується до м. Києва як на власних автомобілях причетних осіб, так і шляхом поштових відправлень недержавного оператора поштового зв`язку ТОВ «Нова Пошта», під виглядом товарно-матеріальних цінностей, запчастин до автомобіля, а також інших речей.

Подальший збут незаконно добутого бурштину до ймовірних покупців, у тому числі іноземних громадян, здійснюється за допомогою підшукання таких клієнтів за допомогою мережі Інтернет, закритих каналів месенджеру «Телеграм», спеціально створених інтернет сторінок соціальної мережі «Інстаграм». Так, організаторами вказаної незаконної діяльності, пов`язаної зі збутом незаконно добутого бурштину, спеціально створені сторінки в мережі «Інстаграм», а також закриті групи месенджеру «Телеграм», месенджеру « ОСОБА_5 ». Дані особи особисто здійснюють адміністрування у додатку «Інстаграм» за посиланнями «gleb_amber_ukraine» та «Amber_Brothers_UA», де є більше 10 тис. активних користувачів, переважна більшість з яких є громадянами країн Близького Сходу. Крім того, за допомогою вказаних сторінок та декількох інших, під керівництвом причетних до вчинення вказаних кримінальних правопорушень осіб, здійснюється реалізація бурштину для громадян країн Близького Сходу, через так звані аукціони, які проходять в мережі Інтернет, ймовірно на базі додатку «Інстаграм». Після цього викуплені зразки бурштину передаються визначеним довіреним особам, що забезпечують його транспортування за кордон поза межами митного контролю.

В ході проведення слідчих дій в рамках досудового розслідування вказаного кримінального провадження були виявлені причетні особи, а також встановлені їх роль та функції під час вчинення описаних кримінальних правопорушень. Так, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідає за зберігання у підготовлених приміщеннях незаконно добутого бурштину, а також налагодження каналів збуту бурштину за кордон. Останній з метою приховування своєї протиправної діяльності використовує підконтрольні комерційні структури для вивозу бурштину різних фракцій за кордон, у тому числі до країн Близького Сходу.

У зв`язку із викладеним, 01.06.2021 проведено обшук автомобіля марки KIA SOUL, н.з.т.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , в ході котрого вилучено зазначений автомобіль, дозвіл на вилучення якого прямо не надано ухвалою слідчого судді.

Вказане майно постановою слідчого від 01.06.2021 визнане речовим доказом у кримінальному провадженні № 0001825.

У даному кримінальному провадженні в порядку і з підстав, передбачених ст. ст. 276, 277, 278 КПК України, 01.06.2021 ОСОБА_4 обґрунтовано повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 1 ст. 240-1, ч. 2 ст. 240-1 КК України.

Після цього ОСОБА_4 затримано за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 1 ст. 240-1, ч. 2 ст. 240-1 КК України.

Відповідно до положень КК України за злочини, які інкриміновані ОСОБА_4 , передбачене покарання, пов`язане з конфіскацією майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Слідчий зазначає, що метою накладення арешту на майно у даному випадку є забезпечення можливої конфіскації майна як покарання у разі визнання винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 1 ст. 240-1, ч. 2 ст. 240-1 КК України.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, відповідно до якої просив клопотання задовольнити та розгляд справи провести без його участі, у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Власник майна ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився. В порядку, передбаченому КПК України, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення смс-повідомлення за номером мобільного телефону, який знаходиться у матеріалах клопотання. Згідно довідки про доставку SMS від 03.06.2021 одержувачу ОСОБА_4 смс-повідомлення доставлено. Таким чином, слідчим суддею були вжиті заходи для належного повідомлення власника майна про розгляд означеного клопотання.

З урахуванням викладеного, слідчим суддею визнано можливим клопотання розглянути у відсутність сторін, на підставі наявних матеріалів.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя надходить до наступних висновків.

Головним слідчим управлінням НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001825 від 25.09.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 209, ч. 1 ст. 240-1, ч. 2 ст. 240-1, ч. 3 ст. 240-1, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255 КК України /а. м. 5-8/.

В рамках означеного провадження на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 25.05.2021 №757/27317/21-к, у період з 10.31 год. по 10.39 год. 01.06.2021 в автомобілі KIA SOUL, н.з.т.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що на праві власності належить ОСОБА_7 , проведено обшук, в ході якого окрім речей, дозвіл на вилучення яких прямо надано вищевказаною ухвалою Печерського районного суду, також вилучено транспортний засіб KIA SOUL, н.з.т.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 /а. м. 14-15, 16-21/.

Постановою слідчого слідчої групи Головного слідчого управління НП України ОСОБА_8 від 01.06.2021 вилучений транспортний засіб визнано речовим доказом у кримінальному провадженні /а. м. 22-23/.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Обшук в автомобілі проводився на підставі ухвали слідчого судді та був завершений 01.06.2021 о 10-39 год.

Клопотання про арешт тимчасово вилученого майна подано до суду 03.06.2021, із дотриманням вимог ч. 5 ст. 171 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою 1) забезпечення збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема правову підставу для арешту майна, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно з ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті (арешт з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Як вбачається із матеріалів клопотання, 01.06.2021 о 17.54 год. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 1 ст. 240-1, ч. 2 ст. 240-1 КК України /а. м. 159-180/.

При цьому санкції ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 240-1 КК України, про підозру у вчиненні яких повідомлено ОСОБА_4 , передбачає обов`язкове додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру транспортних засобів, автомобіль KIA SOUL, н.з.т.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , на праві власності належить ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 /а. м. 187-191/.

З відмітки у відомостях про сімейний стан, що міститься у паспорті громадянина України серії НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_4 , вбачається, що підозрюваний ОСОБА_4 з 31.07.2010 перебуває в шлюбі з ОСОБА_9 /а. м. 192-193/.

Таким чином, з викладеного вбачається, що автомобіль KIA SOUL, н.з.т.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , є спільною сумісною власністю подружжя.

Порядок набуття права спільної сумісної власності регулюється Цивільним кодексом України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 1 ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Дружина, чоловік мають право укласти з іншою особою договір купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання (догляду), застави щодо своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя лише після її визначення та виділу в натурі або визначення порядку користування майном (ч.1 ст.67 СК України).

Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, право власності на вказаний автомобіль виникло в період шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , а отже є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Однак, а ні на момент набуття у власність майна, на яке слід накласти арешт, а ні на даний момент ОСОБА_7 , відповідно до вимог КПК України не має жодного процесуального статусу в даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Таким чином, накладення арешту не на все майно, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , а лише на його 1/2 частину, яка належить підозрюваному, відповідатиме положенням ч. 5 ст. 170 КПК України щодо можливості накладання арешту на майно з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання саме підозрюваного. Це узгоджується з позицією, викладеною в постанові Великої палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 2-3392/11 (провадження № 14-105цс19).

За вказаних обставин слідчий суддя вважає наявними передбачені ст. 170 КК України підстави для часткового накладення арешту на майно підозрюваного, що на праві власності належить ОСОБА_7 та є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , а саме на 1/2 автомобіля KIA SOUL, н.з.т.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання, оскільки слідчим доведено наявність достатніх підстав вважати, що були вчинені кримінальні правопорушення, які розслідуються в рамках кримінального провадження № 0001825, ОСОБА_4 є підозрюваним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 1 ст. 240-1, ч. 2 ст. 240-1 КК України та у випадку доведення винуватості судом може бути призначено покарання у виді конфіскації майна, а у разі незастосування такого заходу забезпечення існують ризики зникнення, перетворення, відчуження майна, щодо якого може бути застосовано конфіскацію.

Також слідчий суддя вважає, що в даному випадку таке обмеження є розумним і співмірним завданням кримінального провадження.

Разом з тим, з огляду на положення ст. ст. 60, 63 СК України та ч. 5 ст. 170 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання в частині накладення арешту на іншу частку вищевказаного майна, оскільки ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні не є підозрюваною або обвинуваченою, а відтак і не є тією особою, арешт на майно якої можливо накласти з метою конфіскації майна, як виду покарання.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Поряд із тим, оскільки вказаним автомобілем як спільною сумісною власністю володіє також дружина підозрюваного, слідчий суддя вважає відсутніми підстави для накладення арешту шляхом заборони користування ним, та стороною обвинувачення не доведено, що ненакладення арешту на майно шляхом заборони користування може мати негативні наслідки для кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про арешт майна підлягає до часткового задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити частково.

Накласти у кримінальному провадженні № 0001825 арешт на частку майна підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у спільній сумісній власності подружжя з ОСОБА_7 , що належить на праві власності ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на:

- 1/2 транспортного засобу KIA SOUL, номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , шляхом заборони розпорядження автомобілем, його відчуження.

В іншій частині задоволення клопотання відмовити.

Про накладення арешту повідомити заінтересованих осіб шляхом направлення копії ухвали слідчого судді.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції

Слідчий суддя ОСОБА_1