Справа №345/1605/16-к
Провадження № 1-кс/345/674/2021
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.06.2021 року м. Калуш

Слідчий суддя Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Калуської окружної прокуратури ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області №6, клопотання прокурора Калуської окружної прокуратури ОСОБА_3 , подане у кримінальному провадженні №0001756 від 26.12.2013 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

31.05.2021 до слідчого судді звернувся прокурор Калуської окружної прокуратури ОСОБА_3 із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовує тим, що 23.06.2010 р. ОСОБА_4 , вирішила шахрайським способом заволодіти коштами ОСОБА_5 .. З цією метою, замовчуючи від неї відомості про те, що квартира, що знаходиться по АДРЕСА_1 на момент укладення договору купівлі-продажу була обтяжена іпотекою в банку ІНФОРМАЦІЯ_1 та володіючи лише ј даної квартири, визначивши грошові кошти ОСОБА_5 як об`єкт злочинного посягання, уклала із ОСОБА_5 попередній договір купівлі-продажу вказаної квартири, в результаті чого незаконно заволоділа коштами (авансом) ОСОБА_5 в розмірі 21 116 євро, що відповідно до курсу Національного банку України станом на 23.06.2010 становив 207 992,6 грн., а в подальшому, ухилилась від оформлення в нотаріальному порядку договору купівлі-продажу даної квартири та не повернула кошти потерпілим.

Таким чином, ОСОБА_4 своїми умисними діями, що виразились у заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах, вчинила злочин, передбачений ч. 3 ст. 190 КК України.

29.08.2018 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_1 , громадянці України, складено повідомлення про зміну підозри у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

Підозра ОСОБА_4 підтверджується наступними доказами:

-Показаннями потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7

-Нотаріально завіреним попереднім договором купівлі-продажу квартири

-показами свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ;

-Іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

13.09.2018 року прокурором винесено постанову про зупинення та оголошення ОСОБА_4 в розшук.

На даний час місцезнаходження підозрюваної ОСОБА_4 встановлено, що остання проживає в АДРЕСА_2 і напротязі тривалого часу за місцем реєстрації не повертається і з метою уникнення від покарання за вчинене нею злочинне діяння, переховується від органу слідства та суду.

На вказану адресу на ім.»я ОСОБА_4 рекомендованим листом із відміткою про вручення, направлено повідомлення про зміну підозри у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України і отримано повідомлення про вручення.

Прокурор вважає, що є наявність ризиків, передбачених п. 1, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто переховування від органів досудового розслідування та суду та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

В зв`язку з наведеним є достатньо підстав вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам, а тому слід обрати щодо ОСОБА_11 запобіжний захід тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявлене клопотання підтримав, просив слідчого суддю його задоволити. Долучив лист, який, на його думку, свідчить про те, що підозрювана перебуває у міжнародному розшуку.

Заслухавши доводи прокурора, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя прийшов до наступного висновку.

Особа набуває процесуальний статус підозрюваного внаслідок певної процедури - повідомлення про підозру. Поняття та порядок повідомлення про підозру регламентується статтями 276-279 КПК України і включає в себе дві складові: складання процесуального документа - письмового повідомлення про підозру і окрема процесуальна дія - процедура вручення письмового повідомлення про підозру. Письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень. Серед причин неможливості такого вручення - невстановлення місцезнаходження особи. В такому випадку підозра вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи. Після чого особа вважається підозрюваним і може бути оголошена у розшук.

Таким чином, лише після вчинення всіх передбачених КПК України заходів щодо вручення повідомлення про підозру, особа набуває відповідного процесуального статусу підозрюваного та може бути оголошена в розшук.

Крім того, ЄСПЛ урішенні Sejdovic v. Italy від 1 березня 2006 рокубуло сформульоване питання, яке має стати предметом дослідження для національних судів у подібних випадках: чи можна вважати, що при відсутності офіційного повідомлення, особа була в курсі кримінального переслідування настільки, аби мати можливість прийняти рішення, чи відмовлятися йому від свого права постати перед судом або ж ухилитися від правосуддя.

ЄСПЛ визначає «кримінальне обвинувачення» як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про те, що ця особа вчинила кримінальне діяння, при цьому, в деяких випадках це може робитися у формі інших заходів, здійснення яких несе в собі таке твердження і, по суті, так само впливає на становище підозрюваного (рішення у справі «Екле проти Німеччини» від 15 липня 1982 року, п. 73).

Також, Європейським судом з прав людини як висунення обвинувачення визнаються, зокрема, такі обставини: арешт особи (рішення у справі «Вемгоф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року), офіційне повідомлення про намір здійснення стосовно особи кримінального переслідування (рішення у справі «Ноймайстер проти Австрії» від 27 червня 1968 року), початок досудового слідства проти конкретної особи чи арешт банківських рахунків конкретної особи (рішення у справі «Рінгайзен проти Австрії» від 16 липня 1971 року).

Більш того, зобов`язання щодо інформування обвинуваченого про характер і причину обвинувачення лежить виключно на стороні обвинувачення й не може бути виконано за допомогою пасивного надання інформації без звернення на неї уваги сторони захисту (рішення у справах «Mattoccia v. Italy», п.65; «Chichlian and Ekindjian v. France», п.71). Обвинувачений повинен дійсно отримати інформацію. Правової презумпції отримання недостатньо (рішення у справі «C. v. Italy (dec.)»). Незрозуміла й неофіційна інформація не є достатньою (рішення у справах «Т. v. Italy», п.28, і «Шомоді проти Італії», п.75).

Таким чином, особа може вважатися такою, що набула статус підозрюваного, лише після вручення їй повідомлення про підозру шляхом міжнародного співробітництва.

Із матеріалів клопотання вбачається, що 28.08.2018 слідчим складено повідомлення про зміну підозри.

13.09.2018 прокурором винесено постанову про зупинення досудового розслідування.

05.06.2020 захисником підозрюваної - адвокатом ОСОБА_12 до слідчого відділу подано заяву, в якій вказано, що ОСОБА_4 фактично проживає у АДРЕСА_2 .

15.06.2020 на вказану вище адресу ОСОБА_4 направлено повідомлення про зміну підозри, яке, згідно повідомлення про вручення отримано 07.07.2020.

Однак, із зазначеного повідомлення неможливо зрозуміти хто саме отримав листа, чи відомо ОСОБА_4 про наявність відносно неї кримінального провадження. На підставі наведеного неможливо встановити процесуальний статус ОСОБА_4 .

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до положень частин 1, 6 статті 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті. Слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.

Всупереч наведеному, прокурор звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а не, як передбачено положеннями ст. 193 КПК України про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Окрім наведеного, слідчий суддя також звертає увагу на наступне.

Наразі в Україні діє лише один спосіб оголошення особи в міжнародний розшук - звернення до Інтерполу. Про це зазначає Інструкція про порядок використання правоохоронними органами можливостей НЦБ Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів, затвердженаНаказом № 3/1/2/5/2/2 від 09.01.97 р.МВСУ, ГПУ, СБУ, Державного комітету у справах охорони державного кордону, ДМС, ДПА України (Далі - Інструкція).

Після встановлення місцезнаходження особи правоохоронним органом іншої країни, орган - ініціатор розшуку готує і не пізніше 10 днів з моменту отримання такої інформації надсилає до відповідної прокуратури обґрунтований запит про її видачу, до якого додаються:

- копія постанови про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або копія вироку з підтвердженням того, що вирок набрав законної сили, завірені гербовою печаткою того органу, який виніс цю постанову (вирок);

- довідка про докази, якими підтверджується вина розшукуваної особи у вчиненні злочину, або копія постанови про притягнення цієї особи як обвинуваченого;

- завірений текст закону (статті Кримінального кодексу України), за яким кваліфікується злочин;

- повні дані розшукуваної особи, щодо якої робиться запит про видачу згідно з вимогами Інструкції;

- довідка про попередні судимості;

- довідка про розмір невідбутого покарання (у випадках, коли запит про видачу робиться щодо особи, яка вже відбула частину призначеного судом покарання);

- постанова слідчого про розшук особи;

- відомості про матеріальні збитки, заподіяні внаслідок злочину.

Аналогічні вимоги містить INTERPOL`s Rules on the processing data у ст. 82 щодо вимог для публікації «червоної картки» стосовно особи.

Після вивчення вказаних матеріалів, можливого доопрацювання та встановлення їх відповідності вимогам, прокуратура передає їх до Офісу Генерального прокурора, яка переадресовує їх відповідному правоохоронному органу іноземної країни та, з метою оперативного інформування, надсилає копію до НЦБ Інтерполу.

Проблемною є вимога про наявність постанови про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вже було сказано, існує вимога, за якою сторона обвинувачення зобов`язана довести факт оголошення особи в міжнародний розшук. Стосовно цього 04.04.2013 року було виданолист Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України». В ньому, зокрема, зазначається:

Обов`язок доведення факту перебування підозрюваного, обвинуваченого у міжнародному розшуку покладається на слідчого, прокурора, який подав клопотання про застосування запобіжного заходу, та підтверджується відповідними відомостями (довідка, витяг із бази даних Інтерполу тощо).

Підтвердженням факту оголошення особи в міжнародний розшук є лише витяг із бази даних Інтерполу. При цьому витяг має містити інформацію виключно щодо особи з «червоною карткою», яка підлягає арешту з метою подальшої екстрадиції. Інші картки (в тому числі, синя) можуть стосуватися також і осіб, що не мають статусу підозрюваного, а отже не можуть підтверджувати факт оголошення підозрюваного в міжнародний розшук.

Відповідно до КПК України для обрання щодо особи запобіжного заходу заочно особа має бути оголошеною в міжнародний розшук.

Однак, долучений прокурором у судовому засіданні лист про оголошення підозрюваної у міжнародний розшук є взагалі нечитабельним, зрозуміти його зміст неможливо.

Слідчий суддя приходить до висновку, що прокурором належними доказами не доведено факт перебування ОСОБА_4 у міжнародному розшуку.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання прокурора Калуської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 183, 193-194, 196-197 КПК України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання прокурора Калуської окружної прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її отримання.

Повний текст ухвали буде складено 08.06.2021 о 14.00 год.

Слідчий суддя