КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 квітня 2021 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2
ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві у режимі відеоконференцїї з Державною установою «Бориспільська виправна колонія № 119» апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2020 року
за участю сторін апеляційного провадження:
прокурора ОСОБА_6
представника ВК № 119 ОСОБА_7
засудженого ОСОБА_5
В С Т А Н О В И Л А :
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 20250 року відмовлено частково у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про перерахування йому строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Суд обґрунтував прийняте рішення тим, що ОСОБА_5 засуджений ухвалою Черкаського апеляційного суду від 6 лютого 2020 року, строк відбування покарання ОСОБА_5 відраховано з моменту затримання до вступу вироку в закону силу, а саме вирок набрав законної сили 6 лютого 2020 року, не підпадає під перелік осіб, визначених відносно яких можуть бути застосовані вимоги Постанови Великої Палати Верховного Суду по справі № 663/537/17 (провадження №13-31кс 18) Пункт 106, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто, після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VІІІ. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VІІІ є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VІІІ як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.

З наведених підстав суд дійшов висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_5 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області про проведення перерахунку у відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, слід відмовити.

Одночасно суд роз`яснив, що до строку відбуття покарання за вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 11 листопада 2019 року, яким ОСОБА_5 був засуджений за ч. 3 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового складання, до покарання призначеного за новим вироком, приєднано невідбуту частину покарання за вироком від 12 грудня 2018 року Вишгородського районного суду Київської області до 6 років 6 місяців позбавлення волі, без конфіскації майна, необхідно зарахувати засудженому строк перебування під вартою з 19 вересня 2018 року, відповідно до протоколу затримання.

Не погоджуючись з ухвалою суду, засуджений ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати, задовольнити його клопотання про зарахування йому строку перебування під вартою з 19 вересня 2018 року по 6 лютого 2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.
В апеляційній скарзі засуджений посилається на те, що вирок, за яким він був засуджений і за яким відбуває покарання, винесений 6 лютого 2020 року і цього ж дня набрав законної сили, так як це був апеляційний суд, і, на переконання засудженого, з урахуванням правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року, день його арешту 19 вересня 2018 року по 6 лютого 2020 року день вступу вироку в законну силу є терміном попереднього ув`язнення і має бути перерахований, де одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.
Також засуджений зазначає про те, що ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 3 жовтня 2019 року йому було перераховано строк за «Законом ОСОБА_8 » у період з 24 вересня 2018 року по 5 лютого 2019 року, але його прохання полягає в тому, щоб зарахувати з дня його арешту 19 вересня 2018 року по день набрання вироку законної сили - 6 лютого 2020 року, адже Придніпровський районний суд м. Черкаси не міг знати коли вирок набуде законної сили.

Заслухавши доповідь судді, засудженого, який підтримав апеляційну скаргу, представника виправної колонії, який покладався на розсуд суду, прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на таке.

Відповідно до вимог ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції дотримався вищезазначених вимог закону.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26 листопада 2015 року) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У строк попереднього ув`язнення включається строк:
а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду;
б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання;
в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження;
г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи;
ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.

Відповідно до змін, внесених до ч. 5 ст. 72 КК України Законом України № 2046-VIII від 18 травня 2017 року, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування.

Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17 (провадження № 13-31кс18), щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання) положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 КК України, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч. 2 ст. 4 КК України.
Якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII).
Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України).
Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.
Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).

Як встановлено з наявних матеріалів, 30 січня 2017 року ОСОБА_5 засуджений вироком Вишгородського районного суду Київської області за ч. 3 ст. 185 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.ст. 75, 76 КК України ОСОБА_5 , звільнений від відбування покарання із іспитовим терміном строком 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України (кримінальне провадження № 0001334).

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 26 липня 2017 року у кримінальному провадженні № 0000893 про обвинувачення ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 289 КК України ОСОБА_5 оголошений у розшук.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 21 листопада 2017 року скасовано звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням терміном 1 рік та направлено засудженого для відбування призначеного за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 30 січня 2017року покарання у виді 3 років позбавлення волі.
На підставі зазначеної ухвали згідно з протоколом затримання, складеного оперуповноваженим сектору кримінальної поліції Вишгородського відділу поліції ГУ НП в Київській області ОСОБА_9 , засудженого ОСОБА_5 19 вересня 2018 року затримано.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 24 вересня 2018 року відновлено провадження у кримінальному провадженні № 0000893, та вироком Вишгородського районного суду Київської області від 12 листопада 2018 року ОСОБА_5 засуджено за ч. 2 ст. 289 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 30 січня 2017 року, остаточно ОСОБА_5 призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі без конфіскації майна.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 5 лютого 2019 року вирок Вишгородського районного суду Київської області від 12 листопада 2018 року змінено в частинні призначеного остаточного покарання на підставі ст. 71 КК України, ОСОБА_5 слід вважати засудженим за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, без конфіскації майна; на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком та вироком Вишгородського районного суду Київської області від 30 січня 2017 року за ч. 3 ст. 185 КК України до остаточного покарання у виді 6 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Відповідно до розпорядження ДУ «Київській слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України від 21 лютого 2019 року засуджений ОСОБА_5 направлений до ДУ «Черкаська виправна колонія № 62» для відбування покарання за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 12 листопада 2018 року.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 3 жовтня 2019 року ОСОБА_5 зараховано термін попереднього ув`язнення з 24 вересня 2018 року (дата повідомлення судом про необхідність утримання обвинуваченого в слідчому ізоляторі) по 5 лютого 2019 року (дата набрання вироком законної сили) та зараховано в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 4 жовтня 2019 року ОСОБА_5 переведено із ДУ «Черкаська виправна колонія № 62» до ДУ «Черкаський слідчий ізолятор» для подальшої доставки засудженого в Городищенський районний суд Черкаської області у зв`язку із розглядом кримінальному провадження № 00000486 про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України.

Вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 11 листопада 2019 року ОСОБА_5 засуджено за вчинення 16 вересня 2018 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України, шляхом часткового складання, до покарання, призначеного за вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 11 листопада 2019 року, приєднано невідбуту частину покарання за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 12 листопада 2018 року, та остаточно ОСОБА_5 призначено покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна. Запобіжний захід під час розгляду кримінального провадження не обирався.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 6 лютого 2020 року вирок Городищенського районного суду Черкаської області від 11 листопада 2019 року змінений в частинні призначеного покарання. Виключено з мотивувальної та резолютивної частини вироку Городищенського районного суду Черкаської області від 11 листопада 2019 року щодо ОСОБА_5 рішення суду про призначення покарання із застосуванням положень ст. 71 КК України. ОСОБА_5 вважати засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань, призначених за даним вироком та вироком Вишгородського районного суду Київської області від 12 листопада 2018 року, остаточно визначено ОСОБА_5 покарання у виді 6 років 6 місяців позбавлення волі, без конфіскації майна.

Засуджений ОСОБА_5 на даний час відбуває покарання в ДУ «Бориспільська виправна колонія № 119» згідно з вказаним вироком .

З огляду на вказані обставини, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги засудженого про зарахування йому у строк відбуття покарання періоду з 19 вересня 2018 року по 6 лютого 2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі необґрунтованими, враховуючи таке.

Так з наявних відомостей встановлено, що 19 вересня 2018 року ОСОБА_5 затриманий у зв`язку із скасуванням ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 21 листопада 2017 року іспитового строку, встановленого вироком Вишгородського районного суду Київської області від 30 січня 2017 року, та ОСОБА_5 направлено для відбування призначеного вказаним вироком покарання у виді 3 років позбавлення волі.

24 вересня 2018 року за повідомленням Вишгородського районного суду Київської області про необхідність утримання ОСОБА_5 у слідчому ізоляторі у зв`язку з розглядом кримінального провадження щодо нього, засуджений, який вже відбуває покарання за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 30 січня 2017 року, перебуває в установі попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді кримінального провадження. 5 лютого 2019 року набирає законної сили вирок Вишгородського районного суду Київської області від 11 листопада 2018 року щодо ОСОБА_5 за ч. 2 ст. 289 КК України.

Строк перебування засудженого ОСОБА_5 , який відбуває покарання за вироком суду від 30 січня 2017 року, в установі попереднього ув`язнення для участі у судовому розгляді кримінального провадження з 24 вересня 2018 року по 5 лютого 2019 року ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 3 жовтня 2019 року зарахований в строк відбування покарання ОСОБА_5 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У той же час періоди з 19 вересня 2018 року по 24 вересня 2018 року та з 6 лютого 2019 року по 6 лютого 2020 року, які засуджений вважає періодами попереднього ув`язнення та просить зарахувати їх у строк відбування покарання з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, є строком відбування покарання, а не строком попереднього ув`язнення, а тому зарахуванню у строк відбування покарання з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі не підлягає.

Окрім того, колегія суддів звертає увагу, що згідно з вироком Городищенського районного суду Черкаської області від 11 листопада 2019 року, яким ОСОБА_5 засуджений за вчинення 16 вересня 2018 року кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, запобіжний захід ОСОБА_5 у вказаному кримінальному провадженні не обирався, а кримінальне правопорушення засудженим вчинено в період дії ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону № 2046-VIII від 18 травня 2017 року).

Таким чином, у строк відбування покарання засудженому підлягає зарахуванню період з 19 по 24 вересня 2018 року - з розрахунку один день перебування під вартою за один день позбавлення волі, з 24 вересня 2018 року по 5 лютого 2019 року - з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, та з 6 лютого 2019 року по теперішній час за один день позбавлення волі, а тому суд першої інстанції обґрунтовано відмовив засудженому ОСОБА_5 у задоволенні його клопотання в частині перерахування строку попереднього ув`язнення за період з 19 вересня 2018 року по 6 лютого 2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а тому апеляційна скарга засудженого не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 , - залишити без задоволення, ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 13 листопада 2020 щодо ОСОБА_5 - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________________________ _______________________ _________________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3