Справа №459/3756/20
Провадження № 1-кп/459/230/2021
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2021 року Червоноградський міський суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Червонограді кримінальне провадження за №0000077 від 15.09.2020 рокупро обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Червонограда Львівської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, неодруженого, працюючого на шахті «Червоноградська», раніше несудимого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_5 23 серпня 2020 року близько 22 години 00 хвилин, знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_2 , в ході раптово виниклого словесного конфлікту, маючи умисел на протиправне заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, утримуючи в своїй правій руці скляну попільничку, умисно завдав нею один удар в ліву частину голови громадянину ОСОБА_4 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого рогівково-склерального поранення з випадінням внутрішньоочних оболонок лівого ока, яке привело до втрати зору на ліве око і відноситься до тяжкого тілесного ушкодження по ознаці втрати загальної працездатності більше, як на 1/3.
Таким чином, дії ОСОБА_5 кваліфіковані як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило інший розлад здоров`я поєднаний з стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненому визнав повністю. Пояснив, що 22.08.2020р. у нього було день народження. Він вчинив сварку з співмешканкою і поїхав на дачу, там і переночував. 23.08.2020р. він повернувся і побачив, що в хаті потерпілий з його співмешканкою сидять в кімнаті. На столі була горілка, кавун, посуд та кришталева невеличка попільничка радянського зразка. Обвинувачений стверджує, що був тверезий. Сидів він за столом на стільці, а потерпілий на дивані, відстань між ними була приблизно 1-1,5м. Потерпілий був п`яний і обнімав його співмешканку. Це обвинуваченому не сподобалося і він кинув попільничку в потерпілого і попав йому в око. Зазначив, що було багато крові, яку допомагала витирати співмешканка рушником, проте потерпілий свідомість не втратив. Першу медичну допомогу надавала тільки його співмешканка. Сам обвинувачений пішов на кухню, де сидів весь час і дзвонив до сестри і до дружини потерпілого Люди. Згодом приїхала дружина потерпілого. Швидку медичну допомогу не викликали, а в лікарню потерпілого відвезла його дружина. Також обвинувачений зазначив, що він примирився з потерпілим та відшкодував йому шкоду. У вчиненому щиророзкаюється, просить суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що 23.08.2020р. він зайшов в гості до обвинуваченого. Там вживали алкогольні напої в компанії 3-ох чоловік. Сиділи за журнальним столиком, обвинувачений сидів навпроти потерпілого. На столику була закуска, посуд. Згодом почався конфлікт, а що стало його причиною не пам`ятає. Потім обвинувачений завдав йому удар попільничкою, через що він і попав до лікарні. Зазначив, що було багато крові, її витирали мокрою тряпкою. Згодом подзвонили до його жінки і вона відвезла його до лікарні. Зауважив, що по дорозі в лікарню по сходах він ішов сам. Запевнив, що шкода йому відшкодована обвинуваченим в повному обсязі, гроші на операції йому дав обвинувачений. Претензій до обвинуваченого не має, вони примирилися. Просить суворо його не карати та в жодному разі не позбавляти волі.

Враховуючи те, що обвинувачений не заперечував фактичні обставини та судом було встановлено, що він правильно розуміє зміст цих обставин, переконавшись у добровільності та істинності його позиції, суд, роз`яснивши всім учасникам судового провадження правові наслідки ч.3 ст.349 КПК України та отримавши на це їх згоду, визнав не доцільним дослідження інших доказів у справі.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, яке йому інкриміноване, доведена повністю.

Виходячи з вимог ст.337 КПК України, зокрема з того, що судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд, розглянувши дане кримінальне провадження дійшов висновку, що кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.1 ст.121 КК України є правильною, оскільки останній вчинив кримінальне правопорушення у вигляді умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило інший розлад здоров`я, поєднаний зі стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно з п.3 вищевказаної Постанови, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

У відповідності до ст.12 КК України злочин, скоєний обвинуваченим ОСОБА_5 є тяжким злочином.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 є щире каяття і відшкодування шкоди.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_5 судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставини, при яких його вчинено та особу обвинуваченого. Зокрема те, що ОСОБА_5 щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував шкоду, а також те, що він раніше несудимий, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, за місцем праці зарекомендував себе як хороший та відповідальний робітник, який сумлінно ставиться до своїх обов`язків. Орган пробації в своєму висновку зазначив, що виправлення особи без позбавлення волі можливе та обвинувачений не становить високої небезпеки для суспільства.

Крім цього, суд враховує і відношення потерпілого до обвинуваченого, який не має до останнього претензій, шкоду йому відшкодовано та просить його суворо не карати. Останні примирилися між собою.

За таких обставин у їх сукупності суд вважає, що з метою кари і виправлення обвинуваченого, запобігання вчинення ним нових злочинів, необхідним та достатнім покарання для нього буде у виді позбавлення волі.
Поряд з цим, наведені вище обставини дають суду підстави для висновку про те, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування призначеного покарання і його слід звільнити від відбування покарання з випробуванням, застосувавши до нього ст. 75 КК України.
Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні відсутній.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати виним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_5 ст. 75 КК України та звільнити його від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені ч.1 ст.76 КК України, а саме:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації,
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи праці,
- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Червоноградський міський суд Львівської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий: ОСОБА_1