Справа № 147/370/21
Провадження № 1-кп/147/71/21
ВИРОК
іменем України

20 квітня 2021 року смт. Тростянець

Тростянецький районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт та додані до нього матеріали у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000057 від 02.04.2021, щодо
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, раніше судимого 26.11.2020 Тростянецьким районним судом Вінницької області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді ста п`ятдесяти годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_3 , будучи засудженим 26 листопада 2020 року Тростянецьким районним судом Вінницької області за ч.1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді громадських робіт строком 150 (сто п`ятдесят) годин, направлений для відбуття покарання до Тростянецької селищної комунальної установи з благоустрою, а саме: порубки чагарників на вул. Соборній в с. Демківці Гайсинського району Вінницької області, у визначені для відпрацювання дні, а саме: 18.01.2021, 19.01.2021, 20.01.2021, для відпрацювання громадських робіт не з`явився без поважних причин, відпрацювавши всього станом на 09.04.2021 чотири години.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст. 389 КК України, - ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт.
Зазначені обставини були встановлені органом досудового розслідування, учасниками судового провадження не оспорюються, про що подана відповідна заява обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника - адвоката ОСОБА_4 , в якій обвинувачений беззаперечно визнав свою вину у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, та повідомив, що ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження. Крім того, обвинувачений та захисник не заперечували та надали згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Обвинувальний акт розглядається у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі вивчення обвинувального акта та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до ч.2 ст. 382 КПК України.
Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, - ухилення від відбування покарання у виді громадським робіт особою, яка засуджена до такого покарання.
При призначанні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обвинувачений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, раніше судимий, не одружений, не працює, є учасником бойових дій, на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, у лікаря-нарколога перебуває на профілактичному обліку з 2020 року, за місцем проживання характеризується лише з негативної сторони.
Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд визнає щире каяття.
Обставиною, яка обтяжує покарання, є рецидив злочинів.
З урахуванням обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи обвинуваченого, суд вважає, що останньому відповідно до принципу індивідуалізації покарання необхідно призначити покарання у виді арешту в межах санкції ч.2 ст. 389 КК України, що відповідає загальним засадам призначення покарання, викладеним у ст. 65 КК України, та є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень відповідно до вимог ст. 50 КК України.
Відповідно до ч.1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
ОСОБА_3 раніше засуджений вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 26 листопада 2020 року за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 150 годин громадських робіт, яке ним невідбуте у повному обсязі.
Згідно з ч.4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Невідбута частина покарання ОСОБА_3 за попереднім вироком складає 146 годин громадських робіт.
Відповідно до п.4 ч.1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт.
Оскільки кримінальний проступок було вчинено після постановлення попереднього вироку, покарання за яким не відбуте у повному обсязі, остаточне покарання необхідно призначити за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України із застосуванням ч.1 ст. 72 КК України, частково приєднавши до призначеного покарання невідбуте покарання за вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 26 листопада 2020 року.

Керуючись ст. ст. 374, 381, 382 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_3 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту строком на 1 (один) місяць.
На підставі ст. 71 КК України із застосуванням ч.1 ст. 72 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Тростянецького районного суду Вінницької області від 26 листопада 2020 року та визначити остаточне покарання ОСОБА_3 у виді арешту строком на один місяць десять днів.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з часу приведення вироку до виконання.
Відповідно до ч.1 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Тростянецький районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку суду за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше наступного дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасниками кримінального провадження.

Суддя ОСОБА_1