Провадження № 11-сс/4820/63/21
Справа № 688/3584/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ухвала слідчого судді Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 лютого 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

доповідача-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

слідчого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в місті Хмельницькому, в режимі відеоконференцзв`язку, апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 грудня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_8 на постанову слідчого СВ Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_7 від 30 листопада 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000566 від 13.07.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що постанова слідчого є вмотивованою, її зміст відповідає фактичним обставинам справи, зокрема, в ній викладно суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі постановлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття. Слідчим проаналізовано об`єктивну та суб`єктивну сторони кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та встановлено у ньому відсутні ознаки об`єктивної сторони вказаного правопорушення, а відповідно в діях ОСОБА_9 відсутній склад означеного кримінального правопорушення.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_8 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою її скаргу на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000566 від 13.07.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України задовольнити та скасувати вказану постанову слідчого. Зазначає, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тій обставині, що за рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 02.12.2019 року місце проживання їх спільних малолітніх дітей з ОСОБА_9 , а саме ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначено за нею, як матір`ю. 28 травня та 26 червня 2020 року апелянт звернулася до ОСОБА_9 з письмовим повідомленням щодо добровільного виконання ним рішення суду, однак станом на день подачі апеляційної скарги, жодної відповіді нею не отримано, що свідчить на її думку, про наявність в його діях складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України. Окрім того, ОСОБА_8 вказує, що у провадженні Шепетівського міськрайонного суду перебувала справа за її позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, за результатом розгляду якої 30.04.2020 року позов було задоволено частково, що підтверджує чинення перешкод ОСОБА_9 у можливості навіть побачень із її сином ОСОБА_10 , 2015 р.н. Стверджує, що вона, як матір з 2017 року, відстоює свої права на дітей, однак маючи на руках рішення, яке набрало законної сили, не може його виконати.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора та слідчого, які уважають ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів уважає, що вона не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
В силу положень п.3 ч.1 ст.303 КПК України заявником, потерпілим, його представником чи законним представником на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Виходячи зі змісту ст.284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Слідчий приймає постанову про закриття кримінального провадження, зокрема з підстав, передбачених пунктом 2 частини першої цієї статті - встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.
Як убачається із матеріалів кримінального провадження, 13.07.2020 року ОСОБА_8 звернулася до Шепетівського ВП із заявою, в якій вказала, що її чоловік ОСОБА_9 , умисно, не виконує рішення Шепетівського міськрайонного суду від 02.12.2019 року, що набрало законної сили 12.05.2020 року, про визначення місця проживання їхнього малолітнього сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.12.2019 року Шепетівським міськрайонним судом прийнято рішення по цивільній справі № 688/1685/17 (2/688/10/19) за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9 та за зустрічним позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_8 про визначення місця проживання малолітніх дітей та про відібрання дитини, яке набрало законної сили 12.05.2020 року, згідно якого позов ОСОБА_8 до ОСОБА_9 задоволено частково та визначено місце проживання малолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із матір`ю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В решті позову (в тому числі про відібрання дитини) відмовлено.

В процесі досудового розслідування слідчим було допитано в якості потерпілої ОСОБА_8 , яка показала, що її колишній чоловік ОСОБА_9 добровільно не виконує рішення суду та не віддає для неї дитини.

Працівник СРПП ОСОБА_12 , який був допитаний в якості свідка, показав, що 20.07.2020 року о 12:18 год. було здійснено виїзд на виклик ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає її колишній чоловік ОСОБА_9 , який їм пояснив, що в рішенні суду не вказано, що він має передати дитину, а лише визначено місце проживання дітей, відповідно суд не зобов`язав його передати сина ОСОБА_8 .

Слідчий прийшов до висновку, що рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 02.12.2019 року визначено місце проживання дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 з матір`ю, в решті позову (в тому числі про відібрання дитини) відмовлено, тому даним судовим рішенням ОСОБА_9 не зобов`язано передати дитину матері.

Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 24.07.2020 року скаргу ОСОБА_13 на бездіяльність державного виконавця щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання задоволено частково. Визнано неправомірним та скасовано повідомлення державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 24.06.2020 року, в решті скарги, зокрема зобов`язати державного виконавця відкрити виконавче провадження у частині визначення місця проживання дітей - відмовлено.

Згідно відповіді (а.к.п. 88) Шепетівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби від 26.11.2020 року № 43297 виконавчі документи про визначення місця проживання малолітніх дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та відібрання дитини, станом на 26.10.2020 року на виконанні у відділі ДВС відсутні.

24.06.2020 року ОСОБА_8 було пред`явлено рішення Шепетівського міськрайонного суду від 02.12.2019 року, в частині визначення місця проживання малолітніх дітей: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із матір`ю ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Проте, відділом ДВС ОСОБА_8 було відмовлено у прийнятті рішення суду до виконання на підставі ст.3 та п.2 ч.3 ст.5 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку з відсутністю виконавчих листів та судових наказів.

30.11.2020 року слідчим СВ Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_7 винесено постанову про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000566 від 13.07.2020 року у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_9 умислу на умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили, або перешкоджання їх виконанню, а відтак відсутності в діянні ОСОБА_9 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.
З таким висновком слідчого погодився слідчий суддя, та вважає його правильним і колегія суддів.

З матеріалів кримінального провадження та постанови слідчого слідує, що в рішенні Шепетівського міськрайонного суду від 02.12.2019 року про визначення місця проживання дітей ОСОБА_8 відсутня конкретна вимога зобов`язального чи забороняючого характеру, а ним лише визначено місце проживання дитини з матір`ю, проте не вказано конкретного зобов`язання про відібрання дитини. Щодо позовної вимоги ОСОБА_8 про відібрання дитини від батька ОСОБА_9 , то така залишена судом без задоволення, оскільки є передчасною.

Згідно з роз`ясненням колегії суддів Кримінального суду Верховного суду України у справі № 554/10478/15-К від 26.02.2019 року, обов`язковою умовою настання відповідальності за невиконання судового рішення є наявність у цьому рішенні вимоги зобов`язального чи забороняючого характеру. Причому така вимога повинна стосуватися конкретного зобов`язаного суб`єкта, до відома якого своєчасно було доведено відповідний обов`язок за рішенням суду.

Враховуючи ці обставини та вказаний спір між ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , остання, не позбавлена права звернутись з позовом до суду про відібрання дитини.

Диспозицією ч. 1 ст. 382 КК України передбачена кримінальна відповідальність за умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню.
Об`єктивна сторона злочину за ч. 1 ст. 382 КК України полягає в одному із таких, альтернативно зазначених у диспозиції діянь, як: а) невиконання (ухилення від виконання) вироку, рішення ухвали, постанови суду або б) перешкоджання їх виконанню.
Склад даного злочину є формальним, бо його об`єктивна сторона вичерпується вчиненням одного із зазначених у законі діянь - дії (перешкоджання) чи бездіяльності (невиконання), і саме з цього моменту злочин визнається закінченим та набуває триваючого характеру.
Невиконання судового акта - це бездіяльність, що полягає у незастосуванні передбачених законом і судовим актом заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт. Форми (способи) невиконання судового акта можуть бути різними, наприклад, пряма і відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати. Невиконання може мати і завуальований характер, коли зобов`язана особа хоча відкрито і не відмовляється від виконання судового акта, але вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання (умисно не розпечатує пошту, не приймає державного виконавця, направляє документ не за адресою тощо).
Перешкоджання виконанню судового акта - це активні дії, які становлять протидію реалізації вимог, що містяться в цьому акті, вчинювану з метою недопущення його виконання, наприклад, підкуп або обман державного виконавця, погрози або насильство щодо нього тощо. Якщо перешкоджання виконанню судового акта пов`язане із вчиненням інших злочинів (наприклад, даванням хабара, застосуванням насильства, знищенням документів), дії винного кваліфікуються за сукупністю злочинів.
Слідчий суддя, при розгляді скарги, вірно вказав, що слідчим вмотивовано, з урахуванням вимог п.2 ч.1 ст.284 КПК України, та тих обставин, що в ході розгляду скарги ОСОБА_8 не знайшли підтвердження факти порушення слідчим вимог КПК України при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження, було прийнято процесуальне рішення про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, так як таке рішення слідчого ґрунтується на достатніх, належних та допустимих доказах.
Крім того, слідчим суддею враховано й те, що слідчий дав оцінку показанням усіх осіб, допитаних у кримінальному провадженні та документам, здійснив всі можливі слідчі та процесуальні дії, спрямовані на збирання та дослідження обставин у кримінальному провадженні, в тому числі ті, про які було зазначено в ухвалі суду, і прийшов до обґрунтованого висновку, з всебічним врахуванням усіх доказів та обставин справи, про те, що в даному випадку відсутній склад вказаного кримінального правопорушення в діях ОСОБА_9 .

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_8 щодо порушення слідчим суддею вимог кримінального процесуального закону, колегія суддів вважає не обґрунтованими.

Посилання апеляційної скарги на інші порушення, допущені слідчим суддею, ніяким чином не спростовують висновок суду про необхідність відхилення скарги ОСОБА_8 на постанову слідчого від 30.11.2020 року про закриття кримінального провадження, так як слідчим суддею було дотримано вимог ст.ст.306, 307 КПК України при розгляді скарги.
За таких обставин, постанова слідчого про закриття кримінального провадження та ухвала слідчого судді є обґрунтованими, підстав для їх скасування, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.3 ст.407, ст.ст.418, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а :

Ухвалу слідчого судді Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 грудня 2020 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_8 на постанову слідчого СВ Шепетівського ВП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_7 від 30 листопада 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000566 від 13.07.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4