ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 532/866/20 Номер провадження 11-кп/814/354/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000237, № 0000470, за апеляційною скаргою прокурора Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 на вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 19 листопада 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Люберці, Московської області, РФ, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, не одруженого, не працюючого, з базовою загальною середньою освітою, учня ДПТНЗ «Професійний аграрний ліцей» м. Кобеляки, не судимого, визнано винуватим та засуджено:
-за ст. 128 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді 60 годин громадських робіт;

-за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 30 годин громадських робіт.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено остаточне покарання у виді громадських робіт на строк 60 годин.

Вирішено долю речових доказів та порядок стягнення процесуальних витрат.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 визнаний винуватим в тому, що він 17.03.2020 близько 16:00 год., знаючи, що в домогосподарстві по АДРЕСА_1 тимчасово ніхто не проживає, вирішив вчинити крадіжку металевих труб, які слугували опорою паркану та прийшов до вищевказаного домогосподарства.
Після цього ОСОБА_7 , перебуваючи поблизу паркану, таємно вчинив крадіжку металобрухту у виді металевих труб в кількості сім штук, що належать ОСОБА_10 . Вказані труби ОСОБА_7 переніс до місця свого проживання, заподіявши таким чином ОСОБА_10 матеріальну шкоду на суму 351 грн.
19.07.2020 ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, проходив по АДРЕСА_1 , не маючи на меті заподіяти тілесні ушкодження і не передбачаючи їх настання, хоча повинен був і міг їх передбачити, внаслідок злочинної недбалості, під час словесного конфлікту, що раптово виник між ним та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зробив зауваження, перебуваючи поблизу будинку № 12, наніс один удар рукою в область обличчя. Внаслідок чого ОСОБА_11 , втративши рівновагу впав на тверде покриття, що призвело до отримання ним тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості по критерію тривалості розладу здоров`я.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду змінити, виключивши з мотивувальної частини вироку посилання на ст. 100 КК України при призначенні покарання за ч. 1 ст. 185 КК України. Призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 128 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 60 годин громадських робіт, за ч. 1 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 30 годин громадських робіт. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити остаточне покарання у виді громадських робіт на строк 60 годин.
Вважає, що вирок суду підлягає зміні з зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме застосуванні закону, який не підлягає застосуванню та не застосуванні закону, який підлягає застосуванню.
Вказує, що до ОСОБА_7 помилково застосовано положення ст. 100 КК України, оскільки на час постановлення вироку йому виповнилося 18 років, а вказані положення передбачають, що громадські роботи можуть бути призначені неповнолітньому у віці від 16 до 18 років на строк від 30 до 120 годин і полягають у виконанні неповнолітнім робіт у вільний від навчання та основної роботи час.
Поміж тим, на переконання прокурора, судом враховано обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого, зокрема щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення правопорушення неповнолітнім, відшкодування шкоди, збіг тяжких сімейних обставин, та з урахуванням цих обставин та даних, характеризуючих особу обвинуваченого суд при призначенні покарання за ст. 128 КК України правильно застосував положення ст. 69 КК України, безпідставно не застосувавши їх при призначенні покарання за ч. 1 ст. 185 КК України.

Позиції учасників судового провадження.
В суді апеляційної інстанції прокурор підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити з підстав у ній наведених. Захисник ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_7 заперечили проти доводів апеляційної скарги, вважають вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просили залишити його без змін.

Мотиви суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 не у повній мірі дотримався вказаних вимог Кримінально-процесуального законодавства, внаслідок чого вирок підлягає зміні з огляду на таке.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок.
Пунктом 4 частини 1 статті 408 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції змінює вирок в інших випадках, окрім передбачених п.п.1-3 цієї статті, якщо зміна вироку не погіршує становища обвинуваченого.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та за ст. 128 КК України як заподіяння необережного середнього ступеня тяжкості тілесного ушкодження - є правильним, оскільки ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні і перевірених у суді належних і допустимих доказах та детально наведених у вироку, як того вимагає ст. 374 КПК України, та учасниками судового провадження не оскаржуються.
Разом з цим, прокурор просить вирок суду змінити з підстав неправильного тлумачення судом положень ст. 100 КК України та безпідставного посилання на них у мотивувальній частині вироку, у зв`язку з тим, що обвинувачений ОСОБА_7 на час ухвалення вироку досягнув повноліття, тому норми кримінального закону, які визначають порядок призначення покарання неповнолітнім не можуть бути застосовані до обвинуваченого при вирішенні питання про вид та міру кримінального покарання. Також прокурор вказує на порушення судом вимог ст.ст. 65, 69 КК України через призначення покарання обвинуваченому за ч. 1 ст. 185 КК України нижче від найнижчої межі для даного виду покарання без посилання на ч. 1 ст. 69 КК України у резолютивній частині вироку.

Колегія суддів вважає такі доводи прокурора частково обґрунтованими на підставі наступного.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення. Призначення покарання нижче від найнижчої межі чи перехід до іншого більш м`якого виду покарання, не зазначеного у санкції статті Особливої частини можливе лише за наявності умов, визначених ст. 69 КК України.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (далі Постанова Пленуму №7) у кожному випадку застосування положень ст. 69 КК України суд зобов`язаний у мотивувальній частині вироку зазначити, які саме обставини справи або дані про особу підсудного він визнає такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину і впливають на пом`якшення покарання, а в резолютивній частині - послатися на ч. 1 ст. 69 КК України. Отже, згідно даного керівного роз`яснення Пленуму суд зобов`язаний в разі призначення покарання в розмірі меншому, ніж передбачений санкцією статті Особливої частини за даний вид покарання, посилатися на положення вказаної статті.
У ч. 1 ст. 185 КК України, яка інкримінується обвинуваченому і за якою суд першої інстанції визнав його винуватим, покарання у виді громадських робіт визначено у розмірі від вісімдесяти до двохсот сорока годин.
Як вбачається із оскаржуваного вироку, суд першої інстанції призначив ОСОБА_7 покарання у виді громадських робіт у розмірі меншому, ніж передбачено санкцією вказаної статті і при цьому не послався на положення ст. 69 КК України.
Колегія суддів вважає, що судом правильно враховано як обставини, що пом`якшують покарання щире каяття ОСОБА_7 та його активне сприяння розкриттю кримінального проступку та злочину, вчинення протиправних дій неповнолітнім, відшкодування заподіяної матеріальної шкоди у повному обсязі та збіг тяжких сімейних та особистих обставин.
Суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування положень ст. 69 КК України з огляду на наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та з урахуванням особи обвинуваченого, при цьому помилково не застосував їх при призначенні покарання за ч. 1 ст. 185 КК України, застосувавши лише щодо ст. 128 КК України.
Зважаючи на викладене, в цій частині доводи апеляційної скарги є обґрунтованими та мотивованими, а тому вирок підлягає зміні.
Водночас твердження прокурора про неправильне врахування судом положень ст. 100 КК України та посилання на неї у мотивувальній частині вироку є безпідставними.
Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх» згідно зі ст. 98 КК до неповнолітніх як основні покарання можуть бути застосовані лише штраф, громадські та виправні роботи, арешт і позбавлення волі на певний строк, а як додаткові - штраф і позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю. Застосування до осіб, які на час постановлення вироку не досягли шістнадцятирічного віку, таких покарань, як громадські та виправні роботи, а також арешту законом не передбачено.

Перелік видів покарань, визначений у ст. 98 КК, є вичерпним. Інші основні та додаткові покарання до неповнолітніх не застосовуються, навіть якщо на час розгляду справи судом вони досягли повноліття. Визначаючи розмір покарання таким особам, суд має виходити з відповідних положень статей 99-102 КК.

Зважаючи на викладене, суд у вироку, мотивуючи своє рішення щодо ОСОБА_7 , який на час вчинення злочину був неповнолітнім, правильно послався на положення ст. 100 КК України, якою регламентовано призначення покарання неповнолітнім у виді громадських робіт.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Кобеляцької місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Кобеляцького районного суду Полтавської області від 19 листопада 2020 року щодо ОСОБА_7 змінити.

Вважати ОСОБА_7 засудженим:

- за ст. 128 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 60 годин;

- за ч.1 ст.185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді громадських робіт строком на 30 годин.

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно вважати засудженим до покарання у виді громадських робіт строком на 60 годин.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4