Провадження № 1-в/761/28/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2021 року м. Київ

Шевченківський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , засудженої ОСОБА_4 , представника ДУ «Київський слідчий ізолятор» ОСОБА_5 , адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання останнього, подане в інтересах ОСОБА_4 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Ірпінського міського суду Київської області від 03 червня 2015 року,

У С Т А Н О В И В :

До Шевченківського районного суду м. Києва звернувся з клопотанням захисник ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 , засудженої вироком Ірпінського міського суду Київської області від 03 червня 2015 року за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком п`ять років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком три роки, у зв`язку з тим, що засуджена відбула половину строку призначеного їй судом покарання, своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довела своє виправлення.
Захисник в судовому засіданні клопотання підтримав, а засуджена ОСОБА_4 підтримала думку захисника.

Представник ДУ «Київський слідчий ізолятор» не заперечував з приводу задоволення клопотання.

Прокурор та потерпіла сторона, кожний окремо, вважали безпідставним умовно-дострокове звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання.

Вислухавши думку сторін провадження, перевіривши матеріали особової справи ОСОБА_4 , суд дійшов такого висновку.

Як вбачається з вироку Ірпінського міського суду Київської області від 3 червня 2015 року, ОСОБА_4 засуджена за ч. 2 ст. 286 КК України на п`ять років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком три роки. Крім того, відповідно до вказаного вироку, цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 задоволено частково, та стягнено з ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 200 000 грн., при цьому також вирішено питання щодо стягнення з останньої певних сум коштів на користь інших цивільних позивачів ( ОСОБА_8 матеріальної шкоди у розмірі 1440 грн., моральної 75000 грн.; ОСОБА_9 моральної шкоди у розмірі 50000 грн.)

Відповідно до матеріалів, які містяться в особовій справі засудженої ОСОБА_4 , остання відбуває покарання в межах ДУ «Київський слідчий ізолятор», при цьому зарахована з 21 листопада 2016 року на вакантну посаду підсобного робітника в Київському слідчому ізоляторі.

Положеннями ст. 81 КК України визначено, що до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. При цьому, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин.

Судом встановлено, що на поточний момент ОСОБА_4 фактично відбула половину строку призначеного покарання у виді позбавлення волі, який визначений ст. 81 КК України, однак всіх правових підстав, визначених згаданою нормою закону, в судовому засіданні не виявлено, і про це вказує таке.
Згідно характеристики ОСОБА_4 з місця відбування покарання (ДУ «Київський слідчий ізолятор»), остання з 21 листопада 2016 року працевлаштована в господарчу обслугу, і до праці ставиться сумлінно, при цьому має в цілому позитивні відгуки з боку адміністрації цієї установи.
Зазначені обставини, в тому числі і пояснення в суді засудженої ОСОБА_4 , прямо вказують на отримання останньою відповідного заробітку на протязі строку відбування покарання, і хоча згаданий заробіток, за виключенням необхідних витрат на власні потреби, не покриває всього розміру збитків, нанесених через вчинення злочину останньою, однак свідчить про можливість ОСОБА_4 хоча б у мінімально допустимих межах вживати заходи щодо відшкодування завданої шкоди, а саме в частині реальної сплати суми відшкодування потерпілій стороні, яка при цьому в судовому засіданні повідомила, що навіть в даний період у потерпілої зберігається потреба у проведенні різного роду коштовних медичних процедур, пов`язаних з поновленням належного стану здоров`я.
При цьому суд звертає увагу на наявність звернення засудженої до прокурора відповідного рівня з приводу скерування до Київського СІЗО виконавчих документів щодо виконання вироку Ірпінського міського суду Київської області від 03 червня 2015 року, однак лише таке звернення, на переконання суду, незважаючи, що умови перебування засудженої фактично пов`язані із ізоляцією останньої, не може свідчити про щире бажання ОСОБА_4 в достатньому об`ємі проявити намір на відшкодування збитків потерпілих.
Так, суд зважає на те, що при неодноразовому вирішенні судом аналогічного питання (щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання) приймав участь належний представник засудженої (захисник), через якого у ОСОБА_4 була можливість винайти певний спосіб погашення заборгованості перед потерпілими (частинами, через залучення відповідного поручителя тощо), при цьому правом обґрунтування можливості дострокового звільнення від відбування покарання, в тому числі із забезпеченням явки до суду потенційного роботодавця ОСОБА_4 (у разі звільнення з-під варти), сторона захисту успішно скористалася, що свідчить, все ж таки, про активність зі сторони ОСОБА_4 по відношенню лише до вирішенні питання, яке стосується її особисто, а не сторони, яка безпосередньо постраждала свого часу від її злочинних дій.
Що ж стосується часткового відшкодовання потерпілій ОСОБА_7 заподіяних збитків в розмірі 19 000 грн. 00 коп., що підтверджується наданою копією розписки від імені потерпілої, то суд констатує, що така виплата відбулась одноразово, і лише у першій половині 2015 року.
Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність усіх правових ознак, які б переконливо свідчили, що засуджена ОСОБА_4 стала на шлях виправлення та її поведінка під час відбування покарання є сумлінною, у зв`язку з чим клопотання адвоката ОСОБА_6 , подане в інтересах ОСОБА_4 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Ірпінського міського суду Київської області від 03 червня 2015 року, задоволенню не підлягає.
Що ж стосується клопотань ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про передачу засудженої ОСОБА_4 на поруки та звільнення останньої від кримінальної відповідальності на підставі ст. 47 КК України, то такі клопотання відповідно до вимог процесуального закону на даній стадії судового провадження не підлягають вирішенню, а відтак у задоволенні їх також слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537,539 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 , подане в інтересах ОСОБА_4 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Ірпінського міського суду Київської області від 03 червня 2015 року відмовити.

У задоволенні клопотань ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про передачу засудженої ОСОБА_4 на поруки відмовити.

Оголошення повного тексту ухвали відбудеться 10 березня 2021 року о 09 годині 15 хвилин.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1