ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника-адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали контрольного провадження у кримінальному провадженні № 0001667 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2021 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -
Встановила:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2021 року було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до 13 серпня 2021 року, із визначенням застави у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 113 500 гривень 00 копійок.
В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що вирішуючи питання щодо доцільності продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд доходить висновку про те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які враховувалися при застосуванні до обвинуваченого даного виду запобіжного заходу і його продовженні, на час розгляду зазначеного кримінального провадження у суді не відпали і не зменшились, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, санкція якого передбачає максимальне покарання у виді 8 років позбавлення волі з можливою конфіскацією майна, судовий розгляд кримінального провадження триває, у зв`язку з чим, враховуючи принцип безпосереднього дослідження доказів, характер інкримінованого обвинуваченому діяння і тяжкість можливого покарання, що йому загрожує, особу обвинуваченого, який на шлях виправлення не став та в період іспитового строку скоїв інкримінований йому злочин, останній перебуваючи на свободі буде мати можливість незаконно вплинути на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, ухилитися від явки до суду, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, а також може вчинити інший злочин, що з урахуванням обставин, визначених у ст. 178 КПК України, свідчить про неможливість застосування до обвинуваченого іншого більш м`якого запобіжного заходу, котрий, на думку суду, не зможе забезпечити виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, а також запобігти зазначеним вище ризикам.
Разом з тим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, враховуючи положення п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, та тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , суд першої інстанції вважав за необхідне визначити заставу в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 113 500,00 грн., оскільки застава у меншому розмірі не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків і саме такий розмір застави є необхідним і достатнім у даному випадку.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить оскаржувану ухвалу скасувати та обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Вважає, що поза увагою суду першої інстанції залишились такі доводи сторони захисту як те, що обвинувачений має постійне місце проживання, за яким. Отже, зможе самостійно з`являтись до суду. Також, обвинувачений проживає разом з матір`ю, якій виповнилось 70 років, отже, вона потребує допомоги та догляду.
Щодо незаконного впливу на свідків і потерпілого, зазначає, що на сьогоднішній день триває судовий розгляд, один свідок та потерпілий дали свої покази в судовому засіданні, інші докази містяться в матеріалах кримінальної справи, доступу до якої обвинувачений не має, отже, на думку захисника, впливати на докази неможливо.
Захисник вважає, що судом першої інстанції взагалі не зазначені підстави неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, як це передбачено п. 3 ч. 1 ст. 196 КПК України.
До початку апеляційного розгляду на адресу суду надійшло клопотання прокурора про розгляд справи без його участі, а отже, враховуючи те, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін, колегія суддів вважає за можливим розглянути справу за відсутності прокурора.
Позиції учасників судового провадження.
Обвинувачений та його захисник підтримали апеляційну скаргу з підстав, зазначених у ній, просили її задовольнити, скасувати оскаржувану ухвалу та обрати ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Рішенням Конституційного суду України №4-р/2019 від 13.06.2019 року визнано таким, що є неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду, суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду цього питання, суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
В провадженні Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001667 за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Відповідно до матеріалів провадження, до обвинуваченого ОСОБА_6 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому продовжувався.
Прокурором в судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 15.06.2021 року було заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 з тих підстав, що ризики, які були підставою для обрання та продовженні запобіжного заходу, не зменшилися, а застосування до обвинуваченого жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , дотримався вищезазначених вимог кримінального процесуального закону.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку застосування запобіжного заходу та обґрунтовано дійшов висновку про існування тих, що можуть перешкодити завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Також, судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися й виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою.
Разом з цим, суд першої інстанції, відповідно до ст. 178 КПК України, врахував тяжкість кримінального правопорушення, яке інкримінується обвинуваченому ОСОБА_6 , яке відноситься до тяжкого злочину, санкція якого передбачає максимальне покарання у виді восьми років позбавлення волі з можливою конфіскацією майна, та відповідно наявність передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме: останній перебуваючи на свободі буде мати можливість незаконно вплинути на потерпілого, свідків та інших учасників кримінального провадження, ухилитися від явки до суду, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, а також може вчинити інший злочин, зважаючи на те, що ОСОБА_6 раніше судимий, який на шлях виправлення не став та в період іспитового строку скоїв інкримінований йому злочин, дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність продовження обвинуваченому строку тримання під вартою та відсутність процесуальної необхідності застосування менш суворого виду запобіжного заходу.
Цей висновок узгоджується із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_6 та належно з`ясував всі обставини, які мають значення для вирішення цього питання.
Матеріали провадження не містять переконливих відомостей про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою та стороною захисту в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого, що ОСОБА_6 має постійне місце проживання та матір, якій є 70 років, на думку колегії суддів не можуть бути підставами для призначення більш м`якого запобіжного заходу.
З огляду на викладене, колегія суддів, не вбачає підстав для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді нічного домашнього арешту, як того просять обвинувачений та його захисник.
Всі інші викладені захисником обвинуваченого апеляційні доводи були предметом дослідження суду при продовженні ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка, жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги судом не встановлено.
Також колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. 182 КПК України обґрунтовано визначив розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків з урахуванням обставин кримінального правопорушення, даних про особу обвинуваченого та заявлених ризиків.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду є вмотивованим і обґрунтованим, та ухвалене у відповідності до вимог кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин провадження, які підтверджені достатніми доказами, дослідженими й оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, - залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 15 червня 2021 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4