Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

22 липня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ),

захисника-адвоката ОСОБА_9 ,

перекладача ОСОБА_10 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) адвоката ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 02 липня 2021 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, у кримінальному провадженні №0000210 від 30.06.2021,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 02 липня 2021 року задоволено клопотання слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_12 , яке погоджене із прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 ..
Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Республіки Туркменістан, туркмена, не одруженого, уродженця Республіки Туркменістан, студента Львівського національного університету імені Івана Франка, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком на 60 днів, а саме до 29.08.2021. Визначено рахувати строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання підозрюваного, а саме з 17 год. 15 хв. 30.06.2021 року. Встановлено строк дії ухвали встановити до 17 год. 15 хв. 29.08.2021.
Мотивував своє рішення слідчий суддя тим, що слідчим та прокурором належно обґрунтовано та доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_13 ( ОСОБА_8 ) інкримінованого йому злочину, а також наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), а саме переховуватись від органів досудового слідства та суду.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_9 просить суд вказану ухвалу скасувати, обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ), запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час.

На обґрунтування цих вимог апелянт доводить, що зазначені у клопотанні та ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою доводи є надуманими та шаблонними, оскільки жодними належними та допустимими доказами не наведено, які саме спроби з боку підозрюваного були вчинені з метою перекладення вини, а також намір підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування або суду та обґрунтування такого ризику.

Зазначає, що кваліфікація діяння передбаченого ч.3 ст.286 КК України в цілому характеризується необережною виною, а не умислом підозрюваного, що також необхідно враховувати при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи підозрюваного ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) та його захисника адвоката ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, просили скасувати ухвалу та обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у нічний час, міркування прокурора ОСОБА_4 про безпідставність апеляційних вимог та залишення ухвали слідчого судді без змін, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши апеляційні доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

Частиною 1 ст.131 КПК передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

За визначеням ч.1 ст.177 КПК, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою, відповідно до ч.2 даної статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).

Згідно ч.1 ст.183 КПК, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Крім того, слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві а тому, виходячи з положень ч.5 ст.9 КПК, слід врахувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Як вбачається з повідомлення про підозру від 30 червня 2021 року, ОСОБА_14 ( ОСОБА_8 ) підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

В даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного з вчиненим кримінальним правопорушенням підтверджується наявними у провадженні доказами. Сукупність цих доказів дає підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя дійшов висновку, що наявність фактів та інформації, на які посилаються органи досудового розслідування та які містяться в матеріалах справи, можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_14 ( ОСОБА_8 ) може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, яке йому інкримінують.

Також колегія суддів погоджується з думкою слідчого судді про наявність достатніх підстав вважати, що один з ризиків, на який вказує слідчий у клопотанні, існує та підтверджується матеріалами провадження.

Так, обґрунтуванням ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК) - є те, що підозрюваний ОСОБА_14 ( ОСОБА_8 ) обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину передбаченого за ч.3 ст.286 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, а також те що він є громадянином Республіки Туркменістан, на території України проживає тимчасово у зв`язку з навчанням, ніде не працює та неодружений, що говорить про відсутність соціальних зв`язків підозрюваного. Окрім того, дане твердження також базується на тому, що підозрюваний, може безперешкодно покинути межі території України з метою уникнення покарання.
Зважаючи на наявність зазначеного ризику слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість обрання виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, буде достатнім засобом, здатним забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного та виключає собою можливість застосування відносно останнього більш м`якого запобіжного заходу.

Тому доводи апеляційної скарги захисника щодо не врахування при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу того, що кваліфікація діяння передбаченого ч.3 ст.286 КК України характеризується необережною виною, а не умислом підозрюваного, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки матеріали провадження свідчать про зворотнє, а стороною захисту доказів на підтвердження своєї позиції не надано.

Стосовно доводів апеляційної скарги захисника підозрюваного щодо обрання іншого запобіжного заходу - домашнього арешту у нічний час доьи, то вони не заслуговують на увагу, адже жодних обґрунтованих доводів щодо гарантування належної процесуальної поведінки підозрюваного, в апеляційній скарзі вказано не було, так само як і не встановлено їх у судовому засіданні апеляційного суду.

За вказаних обставин, підстав для скасування ухвали місцевого суду та застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у нічний час, про що клопоче сторона захисту та підозрюваний, немає, а сама незгода із застосованим запобіжним заходом не вказує про необґрунтованість судового рішення, постановленого слідчим суддею.

Доказів на спростування висновків слідчого судді захисником та підозрюваним в апеляційній скарзі не наведено, матеріалами провадження не встановлено, і в ході судового засідання апеляційної інстанції не здобуто.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 02 липня 2021 року, якою застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_9 - без задоволення.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3