печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 травня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000395 від 02.03.2021, про накладання арешту на тимчасово вилучене майно,-

В С Т А Н О В И В :
05.03.2021 в провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000395 від 02.03.2021, про накладання арешту на тимчасово вилучене майно, а саме на:

- транспортний засіб, а саме автомобіль марки «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 ;

- ключ від замка запалювання вказаного ТЗ;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

16 квітня 2021 року, прокурором ОСОБА_4 на електрону адресу суду була направлена заява про розгляд клопотання у його відсутність, також, прокурор у заяві зазначив, що клопотання підтримує в повному обсязі, із підстав, наведених у ньому та просить слідчого суддю задовольнити вказане клопотання.
На підставі ч. 2 статті 170 КПК України розгляд клопотання про арешт майна проведено за відсутності представника власника майна.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.

Обґрунтовуючи внесене клопотання сторона кримінального провадження вказує, що Відділом дізнання Печерського УП ГУ НП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000395 від 02.03.2021, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ст. 290 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 01.03.2021 до Печерського УП ГУНП у м. Києві надійшов рапорт інспектора 3 взводу 2 роти БЗС при ДПП ОСОБА_5 з приводу того, що 01.03.2021 приблизно о 12 год. 10 хв. за адресою: м. Київ, Наддніпрянське Шосе, буд. 3, ним було зупинено транспортний засіб марки «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_1 , в ході перевірки якого було виявлено ознаки підробки номера кузову.

01.03.2021 під час несення служби у Печерському районі склад 3 взводу 2 роти БЗС при ДПП капітан поліції ОСОБА_6 та майор поліції ОСОБА_7 за адресою: м. Київ, Наддніпрянське шосе, буд. 3, зупинили транспортний засіб, а саме автомобіль марки «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , за кермом якого перебував водій, який представився як ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Останній пред`явив свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 06.11.2015, центр 1405, яке мало явні ознаки підробки. В ході перевірки транспортного засобу по базі «НАІС» було встановлено, що під д.н.з. НОМЕР_1 зареєстровано автомобіль марки «Honda CR-V» з ідентифікаційним номером кузова НОМЕР_4 , а автомобіль з ідентифікаційним номером кузова НОМЕР_2 зареєстрований 03.07.2014 року і має номерний знак НОМЕР_5 .

Надалі, 01.03.2021 в ході огляду місця події за адресою: м. Київ, Наддніпрянське Шосе, буд. 3, дізнавачем відділу дізнання Печерського УП ГУНП в м. Києві було вилучено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , транспортний засіб, а саме автомобіль марки «Honda CR-V», д.н.з. НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , ключ від замка запалювання вищевказаного транспортного засобу.

Вказаний транспортний засіб, ключ від замка запалювання та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу були визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

Прокурор вказує, що вилучене майно має значення речового доказу в кримінальному провадженні, з метою забезпечення збереження речових доказів, а також повного та неупередженого розслідування, встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, виникла необхідність у застосуванні одного із видів заходів забезпечення кримінального провадження арешту майна.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положення даної норми КПК України узгоджуються із ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Разом з тим, матеріалами клопотання не підтверджено та прокурором не доведено, що дане майно містить відомості, які можуть слугувати доказами у розслідуваному кримінальному провадженні або мають відношення до нього та необхідності у застосуванні заходу забезпечення як арешт майна.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.

Приходячи до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, виходжу з того, що прокурор не довів, що корпоративні права мають відношення до розслідуваного кримінального провадження.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 2, 107, 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
У задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури № 6 Київської місцевої прокуратури № 6 ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000395 від 02.03.2021, про накладання арешту на тимчасово вилучене майно - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1