Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________
Справа № 490/5161/20
Провадження № 1-кп/490/105/2021
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2021 року

Центральний районний суд міста Миколаєва

У складі : головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миколаєві кримінальну справу за обвинуваченням

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. Дмитрівка Баштанського /на той час - Казанківського/ району Миколаївської області, є українцем, громадянином України, здобув неповну середню освіту, не є одруженим, неповнолітніх дітей не має, виконує сільськогосподарські роботи, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не вчиняв злочинів та не судився, наразі є засудженим:

-16 березня 2021 року - Снігурівським районним судом Миколаївської області - за частиною 3 статті 297, частиною 2 статті 15 - частиною 3 статті 297 Кримінального Кодексу України - до 5 років позбавлення волі; був звільнений від відбуття покарання на підставі статті 75 Кримінального Кодексу України з випробуванням, з встановленням іспитового строку 2 роки, -

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України, -

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

З 17 березня 2014 року на Україні триває особливий період.

06 квітня 2017 року ОСОБА_4 був призваний для проходження строкової військової служби.

28 серпня 2017 року він уклав контракт про проходження військової служби; наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 124 - РС від 28 серпня 2017 року його було призначено на посаду радіотелеграфіста 1 взводу зв`язку роти зв`язку батальйону управління вказаної військової частини.

Проте, 29 серпня 2017 року о 08 годині 30 хвилин він не з`явився на службу без поважних причин та був відсутній на місці служби без поважних причин до 21 серпня 2020 року.

Статті закону України про кримінальну відповідальність, що передбачають відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

Дії ОСОБА_4 слід кваліфікувати за частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу України - як нез`явлення вчасно на службу без поважних причин військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Під час судового розгляду справи обвинувачений свою вину у вчиненні злочину визнав, підтвердив усі викладені вище обставини.
При цьому він зазначив, що не з`явився на службу через те, що його брат почав пити, та він мав приглядати за ним та допомагати іншим членам його родини.
Обвинувачений також зазначив, що у содіяному кається.

Оскільки обставини та причини відсутності обвинуваченого за місцем служби протягом періоду з 29 серпня 2017 року до 21 серпня 2020 року сторонами кримінального провадження не оспорюються, суд, керуючись приписами частини 3 статті 349 КПК України, з урахуванням думки учасників судового провадження про можливість такого, визнав недоцільним подальше дослідження доказів щодо цих обставин.

З урахуванням цього суд вважає вину обвинуваченого у вчиненні злочину за встановлених судом обставинами доведеною.

Обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

1. Як обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд, відповідно до частини 1 статті 66 Кримінального Кодексу України враховує його щире каяття та його явку з повинною.

2. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, під час судового розгляду кримінального провадження не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

При визначенні виду та міри покарання, яке слід застосувати відносно ОСОБА_4 , суд, керуючись приписами статті 65 Кримінального Кодексу України, виходе з санкції частини 4 статті 407 Кримінального Кодексу України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, обставини, що пом`якшують його відповідальність, а також особу винного.

В зв`язку із цим суд враховує таке.

1. ОСОБА_4 вчинив злочин, який відповідно до статті 12 Кримінального Кодексу України є тяжким.

В той же час, ОСОБА_6 вчинив злочин не в період його участі у бойових діях та внаслідок його дій тяжких наслідків не настало.

Суд враховує також, що обвинувачений вчинив злочин одразу після зміни /за його ж бажанням/ умов проходження ним військової служби

НОМЕР_2 . ОСОБА_4 має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, за місцем проживання характеризується позитивно, негативної характеристики за місцем служби не має, на обліках в лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не вчиняв злочинів та не судився, вчинив злочин у молодому віці.

Враховує суд й те, що обвинувачений не отримав повної загальної середньої освіти.

Суд також враховує, що після вчинення цього злочину він, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив наругу над могилами та замах на заволодіння предметами, що знаходяться на могилі, а також - те, що обвинувачений не має постійного джерела доходів.

Оцінюючи ці обставини у їх сукупності, суд вважає, що вчинення злочину обвинуваченим є наслідком його неспроможності належним чином виконувати покладені на нього державою та суспільством обов`язки.

Визначення виду та міри покарання

1. Оцінюючи наведені обставини у їх сукупності, суд вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах санкції частини 4 статті 407 Кримінального Кодексу України - у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.

2. Після вчинення злочину, за який обвинувачений засуджується цим вироком, він був засудженим вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 16 березня 2021 року до позбавлення волі строком на 5 років.

Відповідно до частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України за такого йому слід призначити остаточне покарання із застосуванням принципів поглинення менш суворого покарання більш суворим або повного або часткового складання призначених покарань.

При вирішенні питання про те, який з цих принципів необхідно застосувати при призначення покарання ОСОБА_4 , суд відповідно до приписів пункту 21 Постанови № 7 Пленуму від 24 жовтня 2003 року Верховного Суду України "Про практику призначення судами кримінального покарання" враховує данні про його особу, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання, також кількість злочинів, що входять до сукупності, форму вини й мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків, вид сукупності (реальна чи ідеальна) тощо.

В зв`язку із цим суд враховує таке.

Як зазначається у вироку Снігурівського районного суду Миколаївської області від 16 березня 2021 року, злочин, за який ОСОБА_4 був засуджений тим вироком, він вчинив на тлі вживання алкогольних напоїв та під впливом іншої особи. Таке, сукупно з характером вчиненого обвинуваченим злочину та відомостями про його освіту, дає підстави для висновку про те, що цей злочин обвинуваченим також був вчиненим в зв`язку з його неспроможністю належним чином визначити свою поведінку, забезпечити себе та виконувати покладені на нього державою та суспільством обов`язки.

Отже, усі вчинені ОСОБА_4 злочини є наслідком ідентичних спонук, отже - проявом одного й того ж явища.

За такого суд вважає, що для виправлення ОСОБА_4 необхідним та достатнім є покарання, що призначається йому за найтяжчий з наслідків прояву такого явища.

Отже, при призначенні йому покарання відповідно до приписів частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України необхідно застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим

Таким чином, обвинуваченому слід призначити остаточне покарання у вигляді 5 років позбавлення волі.

Порядок застосування покарання.

Як зазначається у висновку за матеріалами досудової доповіді, складеної відносно ОСОБА_4 , його виправлення без позбавлення волі на певний строк є можливим та не становить високої небезпеки для суспільства.

З огляду на таке, а також - на відомості про особу обвинуваченого та на його ставлення до скоєного, а саме - на те, що у содіяному він покаявся - суд вважає, що його виправлення та перевиховання є можливим без застосування відносно нього покарання.

За такого суд вважає за можливе на підставі статті 75 Кримінального Кодексу України звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Судові витрати та речові докази у справі відсутні.

Запобіжний захід в межах цього кримінального провадження не обирався.

Цивільний позов в межах цього кримінального провадження не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 368, 373-374, 474 - 475 КПК України, суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною 4 статті 407 Кримінального Кодексу та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки.
На підставі частини 4 статті 70 Кримінального Кодексу України за сукупністю цього злочину та злочину, за який ОСОБА_4 є засудженим вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 16 березня 2021 року, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років.
На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 3 (три) роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, зокрема:

1)періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2)повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскарженим до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд міста Миколаєва протягом 30 днів з моменту його проголошення.

СУДДЯ = ОСОБА_8 =

20.04.2021