Справа № 592/7192/21
Провадження № 1-кс/592/3675/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 червня 2021 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , без фіксації процесуальної дії за допомогою технічних засобів, розглянувши клопотання слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалам кримінального провадження №0001216 від 06.06.2021 року, внесеному до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11.06.2021 року слідчий звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми із вищевказаним клопотанням, у якому просить накласти арешт на велосипед марки «Kelles», білого кольору, номер рами НОМЕР_1 , номер на передній вилці 00101012, вилучений 05.06.2021 року у ОСОБА_4 в приміщенні інспекторської кімнати Сумського РУП ГУНП в Сумській області за адресою: м. Суми, вул. Першотравнева, 21.

14.06.2021 року до канцелярії суду надійшла заява слідчого ОСОБА_5 , який входить до складу групи слідчих у кримінальному провадженні №0001216, де останній просить залишити клопотання про арешт майна без задоволення, у зв`язку із минуванням потреби.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

За правилом ст. 132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, наданої за клопотанням сторони кримінального провадження.

Клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження подається до місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Порядок накладення арешту на майно та правові підстави його застосування, визначені положеннями Глави 17 Розділу 2 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 1 ст. 172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно Узагальнень судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року, підставами для застосування заходів забезпечення кримінального провадження КПК визначає: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться у клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

При цьому слідчим суддям та суду слід враховувати, що обов`язок доведення існування зазначених обставин КПК покладає на слідчого, прокурора, який звертається із відповідним клопотанням.

Згідно ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на викладене та виходячи з принципу диспозитивності кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність залишення клопотання слідчого про арешт майна без задоволення, оскільки останній самостійно скористався своїм процесуальним правом, надавши до початку розгляду справи заяву про залишення клопотання без задоволення, фактично відмовившись від підтримання поданого клопотання.

Керуючись ст.ст. 26, 170-173 КПК України,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого СВ Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_3 про арешт майна по матеріалам кримінального провадження №0001216 від 06.06.2021 року, внесеному до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сумського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1