У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 183/1013/21

№ 1-кс/183/209/21

24 лютого 2021 року м. Новомосковськ

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про застосування у кримінальному провадженні, внесеному 21.02.2021 року до ЄРДР за № 0000183, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянину України, з середньою спеціальною освітою, не одруженому, не працюючому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимому:

- 11.09.2014 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 196 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки;

- 22.12.2014 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання покарання вироку Новомосковського міськрайонного суду від 11.09.2014 року остаточно призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки;

- 26.06.2015 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано 7 місяців за вироком Новомосковського міськрайонного суду від 06.12.2011 року, до відбуття 3 роки 7 місяців позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом складання невідбутим строком покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду від 22.12.2014 року остаточно призначено покарання 5 років позбавлення волі;

- 19.11.2015 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано невідбутий строк 2 роки за вироком Новомосковського міськрайонного суду від 26.06.2015 року, до відбуття 6 років позбавлення волі. Звільнений 13.11.2020 року по відбуттю строку покарання;

підозрюваному у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участі:
прокурора ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

Відповідно до вимог ст. ст. 176-178 КПК України слідчий Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 21 лютого 2021 року приблизно о 03 годині 50 хвилин, знаходячись поблизу будинку № 10 по вул. В.Ковалівка в м. Новомосковську Дніпропетровської області, побачив, як вздовж будинку йшла раніше незнайома ОСОБА_7 та тримала в руках сумку. В цей момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_5 21 лютого 2021 року о 03 годині 52 хвилини, продовжуючи знаходитися поблизу будинку № 10 по вул. В.Ковалівка в м. Новомосковську Дніпропетровської області, підійшов до ОСОБА_7 , прослідував за нею до під`їзду, та в момент, коли остання підійшла до дверей до під`їзду № 1, усвідомлюючи відкритий характер своїх протиправних дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, вчиняючи злочин повторно, із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, лівою рукою штовхнув ОСОБА_7 у ліве плече та правою рукою схопив за сумку, потягнув, намагаючись вирвати її з рук ОСОБА_7 . В цей момент ремінець сумки відірвався від сумки, після чого ОСОБА_5 відкрито заволодів сумкою, яка належить ОСОБА_7 , в якій знаходився мобільний телефон марки «Apple» Ihone XS Max, 256 GB SpaceGrey, імей НОМЕР_1 , з сім картою оператора «КиївСтар» № НОМЕР_2 .

Після цього ОСОБА_5 , відкрито утримуючи викрадене майно, з місця скоєння злочину втік, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальну шкоду.

21.02.2021 року вказаний факт внесено до ЄРДР за № 0000183 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України.

22.02.2021 року склад злочину у кримінальному провадженні № 0000183 перекваліфікований на ч. 2 ст. 186 КК України.

22.02.2021 року о 10.00 годині ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України, та повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Відповідно до клопотання слідчого, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий вважає, що про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, суспільною працею не займається, отримує гроші на харчування за рахунок вчинення злочинів, у зв`язку з чим стійкі соціальні зв`язки у нього відсутні.

ОСОБА_5 усвідомлює, що він вчинив тяжкий злочин, покарання за яке, передбачено у виді позбавлення волі, строком до 6 років, та маючи можливість вільного пересування, враховуючи перелічені обставини, може переховувався від органів досудового розслідування та суду, що перешкоджатиме досудовому розслідуванню.

Про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч.1 ст.177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину та матиме реальну можливість незаконно впливати на свідків з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, останній раз 19.11.2015 року Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 186 КК України, вид покарання 4 роки позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднано невідбутий строк 2 роки за вироком Новомосковського міськрайонного суду від 26.06.2015 року, до відбуття 6 років позбавлення волі, та крім цього, 21.01.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у кримінальному провадженні, внесеному 09.01.2021 року до ЄРДР за № 0000041 за ознаками ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, однак останній на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив, вчинив аналогічний корисливий злочини. Тобто, перебуваючи на свободі, ОСОБА_5 матиме можливість продовжити скоювати кримінальні правопорушення.

Прокурор в судовому засіданні підтримала клопотання та просила його задовольнити з підстав, зазначених у клопотанні. Також прокурор зазначила, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ОСОБА_5 для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, є недостатніми та недоцільними, оскільки вони не можуть забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підозрюваний ОСОБА_5 просив застосувати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні також просив застосувати своєму підзахисному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Дослідивши клопотання та надані письмові докази, вислухавши обґрунтування прокурора, пояснення підозрюваного, думку захисника, слідчий суддя прийшла до таких висновків.

Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке віднесено законом до категорії тяжких, що підтверджується наявними у слідства доказами, а саме: витягом з кримінального провадження, внесеного 21.02.2021 року до ЄРДР за № 0000183 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України; протоколом огляду місця події від 21.02.2021 року; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_7 від 22.02.2021 року; протоколом впізнання осіб за фотознімками з потерпілою ОСОБА_7 від 22.02.2021 року; протоколом допитом свідка ОСОБА_8 від 22.02.2021 року; протоколом огляду предмета від 22.02.2021 року, а саме: мобільного телефону марки «Apple» Ihone XSMax, 256 GB SpaceGrey, імей НОМЕР_1 ; протоколом огляду предмета від 22.02.2021 року; протоколом огляду предмета від 22.02.2021 року; протоколом слідчого експерименту від 22.02.2021 року за участю підозрюваного ОСОБА_5 ; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, відповідно до якого 22.02.2021 року о 10.00 годині ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

При розгляді письмових доказів, наданих прокурором в підтвердження клопотання, зазначених вище, слідчий суддя вважає на підставі ст. 178 КПК України їх вагомими та обґрунтованими. У відповідності до рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Фокс, Камбел і Харлі проти Сполученого Королівства», вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Тому існують всі підстави вважати підозру ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, обґрунтованою.

При вирішенні питання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує, що існують ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 , маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку судимість за скоєння кримінальних правопорушень проти власності, підозрюється у скоєнні корисливого кримінального правопорушення проти власності, яке законом віднесено до категорії тяжких. Тому слідчий суддя приходить до висновку, що підозрюваний, розуміючи можливість призначення покарання у виді позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимим, підозрюється у вчиненні корисливого кримінального правопорушення, віднесеного законом до категорії тяжких, у слідчого судді є підстави вважати, що ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що а ні слідчим у клопотанні, а ні прокурором у судовому засіданні не було доведено наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім наявності ризиків, зазначених вище, на підставі наданих слідчим матеріалів, оцінила в сукупності інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме те, що ОСОБА_5 не одружений, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні не має, ніде не працює, тому офіційні джерела доходів в нього відсутні; підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, віднесеного законом до категорії тяжких, що вказує на негативну репутацію останнього; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється.

Все вищевикладене неодмінно свідчить про відсутність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу ОСОБА_5 , ніж тримання під вартою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства. Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», слідчий суддя вважає необхідним застосувати підозрюваному найбільш тяжкий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених раніше ризиків.

Оцінюючи вищевказані обставини, слідчий суддя також приймає до уваги у розумінні практики ЄСПЛ те, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, у відповідності з ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування. Тому слідчий суддя вважає, що у відношенні ОСОБА_5 відсутні підстави для визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 183, 196 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Новомосковська Дніпропетровської області, громадянину України, застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 19 квітня 2021 року включно, взявши його під варту із залу суду негайно.

Копію ухвали направити для виконання начальникові Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, прокуророві Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області та начальникові Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)».

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1