Справа №463/2068/21
Провадження №1-кс/463/1426/21
У Х В А Л А
про скасування постанови
про закриття кримінального провадження

17 березня 2021 року Личаківський районний суд м. Львова

Слідчий суддя ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , особи, яка подала скаргу ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся 22 лютого 2021 року (час подачі скарги у відділення поштового зв`язку) до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова зі скаргою від 22 лютого 2021 року на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 від 11 лютого 2021 року про закриття кримінального провадження № 0001103 року від 22 вересня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України. Просить скасувати оскаржувану постанову, зобов`язати слідчого вручити пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого та внести до матеріалів кримінального провадження відомості про порушення законодавства, за які передбачено кримінальну відповідальність за ст. 127, 366, 371 КК України.

Скаргу мотивує тим, що Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Львові, здійснювало досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001103 року від 22 вересня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України. Постановою слідчого ОСОБА_4 від 11 лютого 2021 року дане кримінальне провадження закрито. З постановою не погоджується, оскільки вважає проведене досудове розслідування неповним, висновок слідчого є передчасним, оскільки на його думку слідчий не провівши усіх необхідних слідчих дій, виніс постанову про закриття кримінального провадження. Вважає таку винесену з порушенням норм матеріального та процесуального права, так як досудове розслідування на його думку є однобічним, неповним і упередженим, під час якого не було здійснено всіх необхідних слідчих дій для встановлення факту вчинення кримінального правопорушення. Крім того, слідчим внесено відомості не по всіх стаття КК України, які були вказані в заяві про вчинення кримінальних правопорушень.
Розгляд скарги неодноразово відкладався, а саме 2 та 10 березня 2021 року у зв`язку з непредставленням органом досудового розслідування матеріалів кримінального провадження.

В судовому засіданні 17 березня 2021 скаржник скаргу підтримав з мотивів викладених в ній, просив скаргу задовольнити.

Слідчий або інший представник органу досудового розслідування в жодне з судових засідань не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час і місце проведення таких, про причини неявки не повідомив. Крім того, органом досудового розслідування не виконано неодноразові вимоги слідчого судді про надання матеріалів кримінального провадження. 10 березня 2021 року засобами електронного зв`язку надійшло повідомлення начальника Першого слідчого відділу (з дислокацією в м. Львові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_5 про неможливість надати матеріали кримінального провадження, оскільки такі 10 лютого 2021 року скеровані прокурору.

За таких обставин, у відповідності до ч. 3 ст. 306 КПК України, слідчий суддя вважає за можливе розглянути скаргу у відсутності представника органу досудового розслідування, прийняти процесуальне рішення у відповідності до вимог ст. 307 КПК України.
Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали скарги, приходжу до наступного.
Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України. Зокрема, у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Згідно з ч. 2 ст. 9 КПК України слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до ст. 8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду як джерело права.
Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово вказував, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати те, що трапилось, та не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень (справа «Ассенов та інші проти Болгарії»). Вони повинні вживати всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, inter alia, показань очевидців та експертних висновків (рішення у справах «Танрікулу проти Туреччини» та «Ґюль проти Туреччини»).
У відповідності до ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Згідно з ч. 4 ст. 284 КПК України про закриття кримінального провадження слідчий, прокурор приймає постанову, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом.
Таким чином, закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силі наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності. Подальше розслідування, після закриття кримінального провадження, є неможливим до того часу, коли постанова про закриття кримінального провадження не буде скасована в установленому КПК порядку.
Прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності.
У п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13 січня 2011 року в справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.
Як вбачається з матеріалів скарги Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Львові здійснювало досудове розслідування в кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001103 року від 22 вересня 2020 року.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 від 11 лютого 2021 року вказане кримінальне провадження було закрито у зв`язку з відсутністю в діях працівників УПП у Львівській області ДПП складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Частини 1, 2 ст. 22 КПК України передбачають, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

В судове засідання слідчий або інший представник органу досудового розслідування жодного разу не з`явилися, про причини неявки не повідомили, заперечення на скаргу не подали, матеріалів кримінального провадження № 0001103 року від 22 вересня 2020 року на вимогу слідчого судді не надали, про причини неможливості надати такі для огляду в судовому засіданні не повідомили.

Скарга три рази призначалась до розгляду в судові засідання, два з яких відкладалось через не представлення матеріалів кримінального провадження.

Розглядаючи скаргу на постанову про закриття кримінального провадження з підстав неповноти досудового розслідування, слідчий суддя вважав за необхідне, з метою перевірки доводів скаржника, оглянути матеріали кримінального провадження та надати оцінку процесуальним діям слідчого під час проведення досудового розслідування, в тому числі щодо проведення всіх необхідних слідчих дій за наслідками яких була винесена оскаржувана постанова. Однак орган досудового розслідування проігнорував вимогу надати матеріали кримінального провадження для огляду.

Така процесуальна поведінка слідчого та органу досудового розслідування в цілому, враховуючи принцип змагальності, свідчить про те, що слідчий погоджується з доводами скаржника щодо неповноти проведеного досудового розслідування, оскільки жодного заперечення на скаргу не подано, матеріалів кримінального провадження для огляду в судовому засіданні для спростування доводів скаржника, слідчим слідчому судді не надано.
Відповідно до ст. 307 КПК України, ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.
З огляду наведеного, враховуючи обмежені строки розгляду скарги, слідчий суддя вважає, що постанова про закриття кримінального провадження від 15 грудня 2020 року підлягає скасуванню.
Слідчий суддя не бере до уваги інформацію про скерування матеріалів кримінального провадження прокурору, оскільки в судовому засіданні встановлено, що оскаржувану постанову винесено 11 лютого 2021 року, а матеріали кримінального провадження скеровано прокурору 10 лютого 2021 року, тобто за день до винесення оскаржуваної постанови, що ставить під сумнів можливість закрити кримінальне провадження без матеріалів такого.
Відповідно до ч. 5 ст. 40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних підстав, забороняється.
Згідно з положеннями глави 19 КПК України, усі питання, пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, вирішує слідчий в провадженні якого таке знаходиться та/або процесуальний прокурор.
Таким чином, з огляду на вказані норми закону вимоги скарги щодо зобов`язання слідчого вручити пам`ятку про процесуальні права та обов`язки в кримінальному провадженні до задоволення не підлягають.
Крім того, в силу вимог ст. 55 КПК України заявник є потерпілим з моменту подання ним заяви про вчинення кримінального правопорушення або з часу подання заяви про залучення особи до провадження як потерпілого до винесення слідчим постанови про відмову у визнанні його потерпілим. При відсутності постанови про відмову у визнанні потерпілим процесуальні права ОСОБА_3 як потерпілого у кримінальному провадженні жодним чином не обмежуються.

Щодо вимог скарги про зобов`язання слідчого внести до матеріалів кримінального провадження відомості про порушення законодавства, за які передбачено кримінальну відповідальність за ст. 127, 366, 371 КК України, фактично про внесення відомостей до ЄРДР за іншими статтями, то така також не підлягає до задоволення, оскільки відсутня інформація, що скаржник звертався з відповідним клопотанням до органу досудового розслідування.

Керуючись вимогами ст.ст. 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження задовольнити частково.

Постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_4 від 11 лютого 2021 року про закриття кримінального провадження № 0001103 року від 22 вересня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України скасувати.

В задоволені решти вимог відмовити.

Ухвали набирає законної сили з моменту її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1