ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/1252/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №336/3444/20Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 червня 2021 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не працюючого, який не має постійного місця реєстрації, фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.1 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.186, ч.2 ст.186, ч.2 ст.309 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою районного суду за клопотанням прокурора продовжено на 60 днів до 15.08.2021 року включно строк тримання під вартою ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.1 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.186, ч.2 ст.186, ч.2 ст.309 КК.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про зміну ОСОБА_9 запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт відмовлено.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 просив ухвалу скасувати, ухвалити нову ухвалу, якою обрати ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Свої вимоги мотивував тим, що прокурором необґрунтовані ризики, а обвинуваченому, з урахуванням строку його тримання під вартою, доцільно змінити запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який.

Вказує, що ОСОБА_9 до затримання неофіційно працював, мав постійне місце проживання, за яким проживав разом з родиною, що підтверджується оригіналом довідки.

Тяжкість можливого покарання не може сама по собі бути виправданням тривалих періодів тримання під вартою. Покладення на обвинуваченого обов`язку заборони залишати житло також істотно зменшують ризик переховування. Ризик впливу на свідків та потерпілих прокурором обґрунтовувався тим, що обвинувачений під час розгляду справи зможе впливати на них. Однак на даному етапі кримінального провадження такий ризик може бути усунений шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, з покладанням відповідної заборони спілкуватися із зазначеними особами. Запобігти встановленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_9 можливо шляхом застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; обвинуваченого та його захисників, які підтримали апеляційну скаргу та наполягали на її задоволенні; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З представлених матеріалів провадження вбачається, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.1 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.185, ч.1 ст.185, ч.2 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст.186, ч.2 ст.186, ч.2 ст.309 КК.

Під час судового розгляду прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 .

Суд, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, виходив з того, що у справі існують ризики того, що обвинувачений ОСОБА_9 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду чи вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також, відсутність у обвинуваченого місця постійного проживання, заробітку та стійких соціальних зв`язків.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з такого.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності ризиків зазначених у ст.177 КПК, зобов`язаний оцінити та врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою у суді першої інстанції на стадії судового розгляду вирішальним є вирішення питання про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК.

На переконання колегії суддів рішення суду про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Так, з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні ряду злочинів, частину яких, згідно ст. 12 КК, віднесено до категорії тяжких, та за які передбачено покарання у вигляду позбавлення волі на певний строк. Обвинувачений неодноразово ухилявся від виконання своїх процесуальних обов`язків, за наслідками чого суд приймав рішення про примусовий привід останнього в судове засідання.

Наведені обставини дають достатні підстави для висновку, що ОСОБА_9 опинившись на волі може ухилитися від суду шляхом переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення.

Крім того, колегією суддів з огляду на обставини вчинення інкримінованих обвинуваченому злочинів вважає, що існують достатні підстави стверджувати про існування ризику незаконного впливу на свідків, адреси проживання яких відомі та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, що може стати перепоною для розгляду провадження судом.

З наданих матеріалів провадження вбачається, що обвинувачений ОСОБА_9 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, обвинувачується у вчиненні декількох епізодах злочинних діянь, що вказує на схильність обвинуваченого до протиправної поведінки. А отже, є достатні підстави вважати, що перебуваючи на волі, обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення.

А тому, зважаючи на конкретні обставини даного кримінального провадження, колегія суддів усупереч доводам апеляційної скарги захисника ОСОБА_7 вважає доведеними у даній справі обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого ОСОБА_9 перебувати на волі.

Таким чином, зважаючи на обставини вчинення інкримінованого ОСОБА_9 злочину, його характер та тяжкість, враховуючи покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, відсутність даних про неможливість подальшого перебування обвинуваченого під вартою, районний суд правильно визначився з тим, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Наявності у обвинуваченого постійного місця проживання, не може бути сприйнята судом як самостійна, достатня підстава для зміни йому запобіжного заходу на більш м`який, та не гарантує належне виконання ним процесуальних обов`язків.

Що стосується заперечень апелянта про те, що сама по собі тяжкість інкримінованих ОСОБА_9 злочинів не є достатньою підставою для продовження строку тримання під вартою, то колегія суддів зауважує, що підставою для продовження строку тримання під вартою обвинуваченого стала не лише тяжкість злочинів, в яких він обвинувачується, а сукупність усіх встановлених у даній справі обставин, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою особи.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Отже колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 червня 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу 26.07.2021 Справа № 336/3444/20