Провадження № 1-кп/643/664/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2021 м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000295 від 27.07.2020, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лозова Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, який одружений, офіційно не працевлаштований, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: 28.07.2006 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, на підставі ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; 04.12.2007 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, 18.02.2013 звільнений за відбуттям строку покарання; 16.03.2017 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки, 14.11.2017 Апеляційним судом Харківської області вирок в частині призначеного покарання скасовано, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки; 16.03.2018 року Комінтернівським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 2 місяці; 23.12.2019 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 70, 4 ст. 70 КК України до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 4 років 6 місяців, звільнений 23.12.2019 за відбуттям строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачення, визнане судом доведеним

ОСОБА_4 26.07.2020 приблизно о 20:02 год., перебуваючи за адресою: м. Харків, вул. Академіка Павлова, 134, поруч з магазином «Кулиничі» побачив, як біля входу у вищевказаний магазин був залишений без нагляду велосипед «Ardis Progressive», який належав ОСОБА_6 , вартістю згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 11 від 30.07.2020 - 5000,00 грн. Після цього ОСОБА_4 , діючи повторно за раптово виниклим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок злочинної діяльності, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав велосипед «Ardis Progressive». В подальшому ОСОБА_4 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, а саме 27.07.2020 реалізував вказаний велосипед в якості предмету застави при укладенні від свого імені договору фінансового кредиту із ломбардом «ЄВ.РО.ФІНАНС». В результаті протиправних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 спричинено матеріальну шкоду в розмірі 5000,00 грн.

Стаття Кримінального кодексу України, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений

ОСОБА_4 визнається винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

В ході судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного вище кримінального правопорушення визнав в повному обсязі, щиро розкаявся. Не заперечував фактичні обставини справи, викладені вище, а також розмір та вартість викраденого майна. Підтвердив вчинення ним вище зазначеного злочину за обставин, вказаних вище, надавши відповідні пояснення. Зазначив, що по закінченні досудового розслідування в повному обсязі ознайомився з матеріалами кримінального провадження і не заперечує висновки експертиз та інші докази, зібрані в ході досудового розслідування. Також пояснив, що показання надає добровільно.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій зазначив, що отримав матеріальну компенсацію в розмірі 7000,00 грн., від цивільного позову відмовляється.

Враховуючи визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, неоспорення ним фактичних обставин справи, суд зі згоди всіх присутніх учасників судового розгляду вирішив не досліджувати всі докази щодо обставин скоєння ОСОБА_4 вказаного вище кримінального правопорушення та розглянув справу в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особистість. Наслідки розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено.

Призначення покарання

Дані про особи обвинуваченого
ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, з середньою освітою, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше неодноразово судимий.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання
В судовому засіданні прокурором було зазначено, що в ході досудового розслідування з боку ОСОБА_4 мало місце щире каяття.

Враховуючи наведене, обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , суд у відповідності до вимог ст. 66 КК України визнає щире каяття обвинуваченого та добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Застосовне законодавство
Відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Мотиви призначення покарання
При призначенні ОСОБА_4 покарання суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання, і призначає покарання у межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.

Враховуючи, що обвинувачений раніше неодноразово засуджений за вчинення корисливих злочинів до покарання у виді позбавлення волі, даний злочин вчинив менше ніж через рік після звільнення з місць позбавлення волі у зв`язку із відбуттям попереднього покарання у виді позбавлення волі, суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі, про що просила суд сторона захисту. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що необхідним і достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових правопорушень, є покарання у виді позбавлення волі, оскільки менш суворі покарання будуть недостатніми для досягнення мети покарання, визначеної ч. 2 ст. 50 КК України.

Разом з тим, враховуючи, що обвинуваченим вчинений один злочин, який є нетяжким, щире каяття обвинуваченого та добровільне відшкодування потерпілому завданої шкоди, суд вважає за можливе призначити обвинуваченому покарання у виді мінімального строку позбавлення волі, а саме позбавлення волі на строк 1 рік.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом під час ухвалення вироку

Щодо запобіжного заходу
Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 14.08.2020 року щодо обвинуваченого ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк тримання під вартою ухвалено рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 14.08.2020.

В судовому засіданні обвинувачений підтвердив, що його було взято під варту 14.08.2020.

Враховуючи наведене, початок строку відбування покарання ОСОБА_4 суд обчислює з 14.08.2020, зарахувавши відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання строк попереднього ув`язнення, виходячи із співвідношення, згідно якого одному дню тримання під вартою (попереднього ув`язнення) відповідає один день позбавлення волі.

Прокурор просив залишити без змін запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_4 .

Згідно ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як вбачається з висновків щодо застосування норм права, викладених, зокрема, в постановах Верховного Суду від 20.06.2019 по справі № 166/313/17, від 13.08.2020 по справі № 674/1202/19, від 27.02.2019 по справі № 0503/10653/2012, усвідомлення імовірності визнання вини особи за висунутим їй обвинуваченням та тиск тягаря можливого відбування покарання, є обставинами, що свідчить про наявність ризику переховування від суду та є підставою для тримання особи під вартою.

Крім того, суд враховує, що у рішенні від 26.01.1993 року у справі «W. проти Швейцарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що тривале тримання під вартою може виявитись виправданим лише за наявності конкретних ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Враховуючи, що ОСОБА_4 згідно даного вироку визнається винним у вчиненні корисливого злочину, суд приходить до висновку щодо доведеності ризиків, зокрема ризику переховування обвинуваченого через тиск тягаря відбування покарання, а також ризику вчинення обвинуваченим інших кримінальних правопорушень, та неможливості запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Також суд приходить до висновку, що інтереси суспільства у забезпеченні виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, запобігання спробам переховуватись від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи ОСОБА_4 .

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили запобіжний захід щодо обвинуваченого залишити обраний раніше, а саме тримання під вартою.

Щодо інших питань
Цивільний позов не пред`явлений.

Витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні відсутні.

Питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується у відповідності до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 128-129, 369-371, 373-377 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 14.08.2020 року. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати в строк покарання строк тримання ОСОБА_4 під вартою (строк попереднього ув`язнення), виходячи із співвідношення, згідно якого одному дню тримання під вартою (попереднього ув`язнення) відповідає один день позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити обраний раніше - у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Документи, приєднані до матеріалів кримінального провадження (кримінальної справи) - залишити в матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ, а саме CD+R диск помаранчевого кольору з написами на лицевій частині «Videx excellenti CD-R, 80min 52x, 700 MB» - залишити в матеріалах досудового розслідування.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а для ОСОБА_4 протягом тридцяти днів з моменту вручення йому копії даного вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1