Провадження №11-кп/801/287/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 лютого 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21 грудня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання начальника ДУ «Вінницька виправна колонія №86» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и в :

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшло клопотання начальника ДУ «Вінницька ВК №86» ОСОБА_8 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_7 30.08.2017 року засуджений вироком Іллінецького районного суду Вінницької області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком 2 роки 6 місяців. Відповідно до ч.4 ст.70 КК України приєднано частину не відбутого покарання по вироку від 05.05.2017 року і остаточне покарання ОСОБА_7 визначено у вигляді позбавлення волі строком 5 років 6 місяців. Згідно ухвали Іллінецького районного суду Вінницької області від 12.03.2018 року зараховано в строк покарання строк перебування під вартою з 15.03.2017 року по 02.10.2017 року з розрахунку дин день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Засуджений ОСОБА_7 11.10.2020 відбув три чверті строку покарання (початок строку 15.03.2017, кінець строку 26.02.2022), у зв`язку з чим комісія установи прийняла рішення клопотати перед судом про умовно-дострокове звільнення засудженого.
Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання начальника ДУ «Вінницька виправна колонія №86» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
Прийняте рішення суд першої інстанції мотивував тим, що ОСОБА_7 сумлінною поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, оскільки відповідно до довідки від 29.10.2020 вбачається, що останній протягом 2020 року на виробництві та в майстернях установи не працював, доходів не отримував; був працевлаштований на виробництві установи в січні 2018 року та в господарчій обслузі установи з квітня по серпень та у жовтні 2018 року, за що отримував заробітну плату. Відомостей про працевлаштування засудженого після жовтня 2018 року та отримання останнім доходів матеріали справи не містять.
В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, задовольнити клопотання начальника ДУ «ВПК №86» застосувати до нього ст.81 КК України, мотивуючи свої вимоги тим, що він має 10 заохочень та задовільну характеристику, що підтверджує його виправлення.
Заслухавши засудженого ОСОБА_7 , який підтримав вимоги викладені в апеляційній скарзі та просив їх задовольнити; прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши судові матеріали провадження обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона задоволенню не підлягає.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, у відповідності до ст.81 КК України, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення в процесі відбування покарання. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути заснований на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі, а не за час, який безпосередньо передує розгляду подання. У п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року зазначено, що слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержанні ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці. Сумлінна поведінка це не тільки пасивна форма поведінки засудженого, яка полягає у стримуванні від порушень режиму, а й активна форма його поведінки.
Суд першої інстанції відмовляючи в задоволенні клопотання начальника ДУ «Вінницька ВК №86» в умовно-достроковому звільненні засудженого ОСОБА_7 належним чином мотивував в оскаржуваній ухвалі своє рішення, яке базується на досліджених у судовому засіданні доказах.
З характеристики засудженого ОСОБА_7 вбачається, що він раніше неодноразово судимий та до останнього тричі 2004, 2013, 2016 вже був застосований інститут звільнення від відбування покарання (УДО); має 9 заохочень та одну сувору догану (16.02.2019 року за зберігання заборонений предметів мобільний телефон); рішенням комісії установи засудженому відмовлено в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким за його власним бажанням (протокол №9 від 05.05.2020 року).
Відповідно до довідки головного бухгалтера від 21.12.2020 року засуджений ОСОБА_7 з січня по жовтень 2018 року працював в господарчій обслузі установи, та отримував заробітну плату (а.с.18).
Доводи засудженого ОСОБА_7 про те, що в нього є певна кількість заохочень та задовільна характеристика, що підтверджує його виправлення, а тому до нього слід застосувати вимоги ст.81 КК України, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки до останнього тричі (2004, 2013, 2016) вже був застосований інститут звільнення від відбування покарання (УДО), має одне дисциплінарне стягнення (за що оголошено сувору догану).
Оскаржувана ухвала суду першої інстанції в повній мірі відповідає вимогам ст.81 КК України та роз`ясненням п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», відповідно до яких умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване лише в тому випадку, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Суд першої інстанції ретельно дослідив у судовому засіданні матеріали особової справи засудженого, перевірив його особу та дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_7 своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення.
На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що засуджений ОСОБА_7 лише стає на шлях виправлення і має до цього всі можливості однак, в розумінні ст.81 КК України, своєю поведінкою і ставленням до праці ще не довів свого виправлення, а тому доводи апеляційної скарги засудженого є необґрунтованими, підстав для зміни чи скасування оскаржуваної ухвали суду першої інстанції відсутні.
Керуючись ст.ст.405, 407, 419 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 21 грудня 2020 року, якою в задоволенні клопотання начальника ДУ «Вінницька ВК №86» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 відмовлено залишити без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4