ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 495/1010/21

Номер провадження 1-кп/495/507/2021

04 березня 2021 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження внесеного до ЄРДР за № 0000023 відносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Підстепне, Цюрупинського району, Херсонської області, громадянина України, раніше не судимого, з середньою освітою, зареєстрованого, не одруженого, раніше не судимого, військовослужбовця строкової військової служби військової частини НОМЕР_1 , «солдат», проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 410 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор військової прокуратури Білгород-Дністровського гарнізону
Південного регіону України ОСОБА_4
представник потерпілої юридичної особи ОСОБА_5
обвинувачений ОСОБА_3
захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого
ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч. 3 ст. 407 КК України, при наступних обставинах:

Так, обвинувачений ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем строкової військової служби, перебуваючи на посаді механіка-радіотелефоніста радіостанції взводу зв`язку батальйону охорони військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «солдат», діючи умисно усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, всупереч інтересам військової служби, з метою власного незаконного збагачення за рахунок держави в особі військової частини НОМЕР_3 ( АДРЕСА_2 ) в порушення вимог ст. 178 Цивільного кодексу України, п.п. 2.3.2, 2.6, 8.1, 8.3, 8.8, 8.9, 12.1, 12.2, 12.17, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», затвердженої Наказом МВС України № 622 від 21.08.1998, Постанови Верховної Ради України від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна», ст. 4 Закону України «Про правовий режим майна в Збройних Силах України»

16 травня 2019 року в період час з 08 год. 00 хв. по 14 год. 00 хв., більш точний час в ході судового слідства не встановлено, обвинувачений ОСОБА_3 під час розвантаження військових ешелонів № 30/9062 та № 30/9063 на залізничній станції Шабо, Білгород-Дністровського району, Одеської області, скориставшись відсутністю уваги з боку інших військовослужбовців, діючи умисно, з корисливого мотиву, усвідомлюючи протиправність своїх дій, реалізуючи свій злочинний намір на викрадення вибухонебезпечних речовин, дістав з боєприпасу промислового виготовлення 152 мм пострілу інд. ВОФ-58 21 одиницю трубчастого пороху, який є вибуховою речовиною двохосновним нітроцелюлозним (бездимним) порохом та поклав до верхнього нагрудного карману військового кітелю, з метою розпорядитись ним на власний розсуд, що в подальшому призвело до виведення боєприпасу промислового виготовлення 152 мм пострілу інд. ВОФ-58 з ладу, та переведення його до третьої категорії якісного стану майна, тобто такого, що не підлягає використанню.

Вказаними вище діями, обвинувачений ОСОБА_3 , заподіяв матеріальну шкоду державі в особі військової частини НОМЕР_3 , на загальну суму 3209,00 (три тисячі двісті дев`ять сім) гривень 00 копійок,

Обвинувачений ОСОБА_3 винним себе визнав в повному обсязі.

Суд, з`ясувавши думку сторін кримінального провадження, роз`яснив вимоги ч.3 ст. 349 Кримінального процесуального кодексу України і наслідки обмеження обсягу доказів, визнає недоцільним дослідження інших доказів, крім допиту обвинуваченого ОСОБА_3 та представника потерпілої юридичної особи ОСОБА_5 відносно фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки вони ніким не оспорюються та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого.

Обвинувачений ОСОБА_3 погодився з тим, щоб судовий розгляд обмежився його допитом, допитом представника потерпілої юридичної особи та дослідженням доказів, які характеризують особистість обвинуваченого. Йому було роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оспорювати в апеляційному порядку фактичні обставини кримінального правопорушення

Не оспорюючи фактичні обставини справи, обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що 16.05.2019 року він приймав участь у розвантажені військового ешелону на залізничній станції с. Шабо. При розвантаженні він викрав трубчастий порох з боєприпасу. Скоїв крадіжу пороху для того, щоб подивиться як він горить. У скоєному щиро розкаявся та просив суворо не карати його.

Представник потерпілої юридичної особи ОСОБА_5 пояснив, що 16.05.2019 року проводилося розвантажені військового ешелону на залізничній станції АДРЕСА_1 . Після повернення солдат до частини при обшуку у обвинуваченого ОСОБА_3 було виявлено у кітелі трубчастий порох. Після цього було складеного відповідну доповідну. Просив суворо не карати обвинуваченого.
Оцінюючи докази у сукупності суд визнає винним обвинуваченого ОСОБА_3 у інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та кваліфікує його дії за ст. 410 ч. 3 КК України викрадення військовослужбовцем вибухових речовин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.
Відповідно до ст. 66 КК України до обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлені.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року ратифікованої законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено обґрунтованість висунутого проти обвинуваченого ОСОБА_3 кримінального обвинувачення, суд вважає необхідним призначити йому покарання.

Відповідно до приписів ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує суспільну небезпеку та характер скоєного ним кримінального правопорушення, тяжкість скоєного, позитивну характеристику, те, що він раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, його щире каяття у скоєному.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що обвинувачений ОСОБА_3 щиро розкаявся у скоєному, вперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проходження служби, враховуючи думку представника потерпілої юридичної особи, який не має до обвинуваченого будь-яких претензій та просить його суворо не карати, суд вважає можливим застосувати до обвинуваченого дію ст. 69 КК України та перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч.3 ст.410 КК України.

Суд приходить до переконання, що саме таке покарання для обвинуваченого ОСОБА_3 відповідає вимогам справедливості при застосуванні покарання і відображує співмірність злочину та кари і тільки таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення експертизи за спеціальністю 5.1 «Дослідження вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу», в сумі 1256,08 (одна тисяча двісті п`ятдесят шість) гривень 08 копійок.

Речові докази та цивільний позов по даному кримінальному провадженню відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не обирався.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 369, 371, 373, 374, 376, 392-395 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 410 ч. 3 КК України та на підставі санкції вказаної статті, із застосуванням ст. 69 КК України, призначити йому покарання у вигляді службового обмеження для військовослужбовців строком на 1 рік 6 місяців із відрахуванням 15 відсотків із суми грошового забезпечення в дохід держави.

Роз`яснити, що відповідно до ч. 2 ст. 58 КК України під час відбування цього покарання засуджений ОСОБА_3 не може бути підвищений за посадою, у військовому званні, а строк покарання не зараховується йому в строк вислуги років для присвоєння чергового військового звання.

Запобіжний захід відносно засудженого ОСОБА_3 не обирався.

Стягнути с засудженого ОСОБА_3 на користь держави витрати за проведення експертизи за спеціальністю 5.1 «Дослідження вибухових речовин, продуктів вибуху та пострілу», в сумі 1256,08 (одна тисяча двісті п`ятдесят шість) гривень 08 копійок.

Речові докази та цивільний позов по даному кримінальному провадженню відсутні.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення, через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області.

Вирок суду у відповідності з вимогами ст. 394 ч.2 КПК України не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до частини 3 ст. 349 КПК України.

Копію вироку негайно видати засудженому та прокурору.

Суддя : ОСОБА_1