Справа № 127/1269/21
Провадження № 1-кп/127/55/21

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.08.2021 місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області
в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, внесене 26 листопада 2020 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0001195 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, не працюючого, розлученого, маючого на утриманні 3 неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 , маючи на меті уникнення його знайомим ОСОБА_6 відповідальності за адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАГІ), 26.11.2020, близько 23:30 год., перебуваючи за адресою: м. Вінниця, вул. Київська 112, висловив пропозицію службовій особі -інспектору взводу № 1 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області капралу поліції ОСОБА_7 - поповнити рахунок його мобільного телефону та після чого висловив пропозицію вказаній службовій особі про надання неправомірної вигоди в сумі 300 гривень, які поклав до лівої кишені верхнього форменного одягу капрала поліції ОСОБА_7 , за непритягнення його ( ОСОБА_4 ) знайомого ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності за наступних обставин.
Так, інспектором взводу № 1 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області капралом поліції ОСОБА_7 та поліцейським взводу № 1 роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області лейтенантом поліції ОСОБА_8 , які згідно з п. 1 примітки до ст. 364 КК України є службовими особами, відповідно до Дислокації сил та засобів роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції у Вінницькій області в складі екіпажу «ЮНКЕР - 1030», на службовому автомобілі марки «Mitsubishi» моделі «Outlender» державний номерний знак НОМЕР_1 здійснювалося патрулювання по квадрату патрулювання М-21 у місті Вінниця.
В ході патрулювання ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , 25.11.2020 року приблизно о 22:45 год. в м. Вінниця по вул. Київській 112, було зупинено транспортнй засіб марки «Nissan» моделі «Qashqai» державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , за порушення правил дорожнього руху України, а саме п.п. 2.9 В - забруднений державний номерний знак в темну пору доби. Під час перевірки документів у ОСОБА_9 , було виявлено відсутність посвідчення водія відповідної категорії.
В подальшому на підставі ст. 30 Закону України «Про Національну поліцію» та ч. 2 п. 5 розділу 1 та розділу 9 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015, було повідомлено ОСОБА_6 про складання адміністративних матеріалів відносно нього. Так, ОСОБА_4 усвідомлюючи, що працівники поліції є службовими особами, які згідно зі ст. 222 КУпАП уповноважені на складання постанови про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП, розуміючи незаконність своїх дій та достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за пропозицію наданння неправомірної вигоди службовій особі, діючи умисно, близько 23:30 год. висловив пропозицію службовій особі про надання неправомірної вигоди в сумі 300 гривень, які залишив в лівій кишені капрала поліції ОСОБА_7 , з метою уникнення відповідальності та нескладання відносно його знайомого ОСОБА_6 , постанови про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину визнав, щиро розкаявся та суду пояснив, що дійсно, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті він скоїв інкриміноване діяння.
З досліджених доказів, що надані прокурором під час судового провадження, вбачається, що постановою про визнання предметів речовими доказами від 26.11.2020 року грошові кошти в сумі 300 грн., а саме: одну купюру номіналом 100 грн. серії та номеру АВ5329523 та одну купюру номіналом 200 грн. серії та номеру ЧЙ0903115, які було поміщено до паперового конверту та засвідчено підписами понятих і слідчого, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та передано на зберігання до сховища цінностей відділення №220/01 ПАТ АБ «Укргазбанку».
Згідно ухвали Вінницького міського суду Вінницької області від 30.11.2020 року (№127/26544/20) накладено арешт на вищевказані речові докази.
Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин справи, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позиції та роз`яснивши, що у такому випадку учасники судового провадження будуть позбавленні права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються.
Заслухавши показання обвинуваченого, дослідивши надані під час судового провадження докази, суд дійшов наступних висновків.
Під час судового провадження обвинувачений визнав свою винуватість у вчинені злочину, повідомив, що жодні обставини встановлені під час досудового розслідування та викладені в обвинувальному акті ним не оспорюються, надав показання та повідомив про обставини вчинення ним злочину.
Розглянувши вказане провадження в межах висунутого обвинувачення, дослідивши докази у справі в заявленому сторонами обсязі, суд дійшов висновку, що винуватість обвинуваченого доведена стороною обвинувачення, оскільки підтверджена сукупністю доказів у справі, які суд приймає до уваги як належні, допустимі та достатні для висновків суду.
Так, суд приймає до уваги та кладе в основу вироку показання обвинуваченого, який в судовому засіданні винуватість у вчиненні злочину визнав та надав добровільні показання щодо обставин вчинення ним злочину, а саме дату, часу, місця та способу вчинення злочину. Обставини вчинення злочину повідомлені обвинуваченим повністю узгоджуються з його показаннями в судовому засіданні.
Таким чином, суд оцінивши сукупність доказів у справі та надавши юридичну оцінку діям ОСОБА_4 кваліфікує дії обвинуваченого за ч. 1 ст. 369 КК України, як пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду за невчинення службовою особою, в інтересах третьої особи, будь-якої дії з використанням наданої їй влади.
При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується з позитивної сторони.
Згідно довідки КНП «ВОПНЛ ім. акад. О.І. Ющенка», вих. 29/6100 від 09.12.2020, ОСОБА_4 на обліку у вказаному закладі не перебуває та за медичною психіатричною допомогою не звертався.
Згідно довідки КНП «Центр терапії залежностей «Соціотерапія», вих. №3867 від 07.12.2020, ОСОБА_4 на диспансерному наркологічному обліку у вказаній установі не перебуває.
З вимоги про судимість від 11.12.2020 вбачається, що обвинувачений ОСОБА_4 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався.
Таким чином, обвинувачений ОСОБА_4 раніше не судимий, вчинив умисний не тяжкий злочин, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває, винуватість у вчиненні злочину визнав, щиро розкаявся, активно сприяв у розкритті кримінального правопорушення.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого суд визнає щире каяття та активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, конкретних обставин справи, особи обвинуваченого, суд вважає, що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді штрафу в межах санкції ч. 1 ст. 369 КК України, оскільки призначення інших видів покарань визнано судом недостатнім для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України, щодо запобігання вчиненню нових злочинів засудженим.
Згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
При вирішення питання щодо долі речових доказів, суд виходить з наступного.
Згідно з ч. 9 ст. 100 КПК України питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
Відповідно до положень ч.1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного злочину або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду. Спеціальна конфіскація, відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 96-2 КК України, застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно призначались (використовувались) для схиляння особи до вчинення злочину, фінансування та/або матеріального забезпечення злочину або винагороди за його вчинення.
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за необхідне до речових доказів у вигляді грошових коштів в сумі 300 грн., а саме: одну купюру номіналом 100 грн. серії та номеру АВ5329523 та одну купюру номіналом 200 грн. серії та номеру ЧЙ0903115, на підставі ст.ст. 96-1, 96-2 КК України, застосувати спеціальну конфіскацію та конфіскувати у власність держави.
Керуючись ст.ст. 5, 65-67, 369 КК України, ст.ст. 373, 374 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Визнати винуватим ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.
Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 30.11.2020 року (№127/26544/20) про накладення арешту скасувати.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: грошові кошти в сумі 300 грн., а саме: одну купюру номіналом 100 грн. серії та номеру АВ5329523 та одну купюру номіналом 200 грн. серії та номеру ЧЙ0903115, які передано на зберігання уповноваженому банку, а саме до ПАТ АБ «Укргазбанк» (відділення №220/01, що за адресою м. Вінниця, вул. Івана Бевза, 34), конфіскувати в порядку спеціальної конфіскації в дохід держави.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: