УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 березня 2021 року

м. Київ
справа № 554/546/18
провадження № 51-1145ск21
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув спільну касаційну скаргу захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які діють в інтересах засудженої ОСОБА_6 , на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року, яку постановлено в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00003870, за обвинуваченням
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Полтави, зареєстрованої та проживаючої у тому АДРЕСА_1 , у силу ст. 89 Кримінального кодексу України (далі КК України) раніше не судимої,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 311, ч. 1 ст. 369 КК України.
Суть питання
За вироком Октябрського районного суду м. Полтави від 23 вересня 2019 року ОСОБА_6 засуджено до покарання у виді позбавлення волі: за ч. 2 ст. 311 КК України на строк 2 роки 1 місяць; за ч. 1 ст. 369 цього Кодексу на строк 2 роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_6 визначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць.
За вироком суду ОСОБА_6 визнано винуватою і засуджено за те, що 22 жовтня 2017 року, в ході проведеного обшуку за місцем її проживання ( АДРЕСА_1 ), працівниками поліції було виявлено та вилучено в пластиковому шприці прекурсор у виді ангідриту оцтової кислоти, масою 9,483 г та прекурсор у виді ангідриту оцтової кислоти, масою 107,83 г, який зберігався в пляшці з написом «Перекис водню». Дані прекурсори ОСОБА_6 , у невстановлений час та місці і за невстановлених обставин, умисно, незаконно придбала, загальною масою 117,313 г, що згідно Таблиці великих та особливо великих розмірів прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу, є великими розмірами, та зберігала за місцем свого проживання з метою подальшого збуту, за ціною 80 грн за 1 см. куб.
Крім того, 28 листопада 2017 року в ході аналогічного обшуку було виявлено та вилучено прекурсор у виді ангідриту оцтової кислоти, масою 104,5 г, який зберігався в скляному флаконі з написом на етикетці «Перекис водню 3 %» та прекурсор у виді ангідриту оцтової кислоти, масою 0,5 г, який зберігався у полімерному флаконі з написом на етикетці «Хлоргексидин-КР». Дані прекурсори ОСОБА_6 у період часу із 22 жовтня по 28 листопада 2017 року, за невстановлених обставин, умисно, повторно, незаконно придбала, загальною масою 105 г, що згідно Таблиці великих та особливо великих розмірів прекурсорів, що знаходяться у незаконному обігу, є великими розмірами, та зберігала їх за місцем свого проживання з метою подальшого збуту, за ціною 80 грн за 1 см. куб.
У період часу із 14 по 17 грудня 2017 року ОСОБА_6 , з метою забезпечення безперешкодного здійснення запланованої нею злочинної діяльності, направленої на незаконне придбання та зберігання прекурсорів з метою їх збуту та гарантування їй надалі не виявляти зазначених вище протиправних дій, звернулася до старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок та організації агентурно - оперативної роботи управління протидії наркозлочинності ГУНП в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_7 , як до службової особи та як до працівника правоохоронного органу з пропозицією надання йому неправомірної вигоди в розмірі 5 тис. грн щомісячно, за невчинення ним, з використанням службового становища, в її інтересах дій, направлених на виявлення, документування та припинення її злочинної діяльності, а також попередження вчинення таких же дій зі сторони інших працівників поліції.
З цією метою, 28 листопада 2017 року о 20 год 14 хв, ОСОБА_6 прибула до приміщення ГУ НП в Полтавській області (вул. Пушкіна, 83, м. Полтава), де у службовому кабінеті ОСОБА_7 , який на той час був призначений на посаду т.в.о. заступника начальника управління протидії наркозлочинності ГУНП начальника відділу організаційно - аналітичної роботи, надала йому неправомірну вигоду у виді грошових коштів у сумі 5 тис. грн.
Полтавський апеляційний суд ухвалою від 25 листопада 2020 року залишив вирок місцевого суду стосовно ОСОБА_6 без змін.
У спільній касаційній скарзі захисники, не оспорюючи доведеності винуватості та правильності кваліфікації дій ОСОБА_6 , посилаючись на невідповідність призначеного останній покарання тяжкості вчинених нею злочинів та її особі, внаслідок суворості, просять змінити ухвалу апеляційного суду стосовно засудженої та призначити їй більш м`яке покарання, не пов`язане із позбавленням волі.
На обґрунтування своїх вимог захисники указують на те, що суд апеляційної інстанції під час перегляду вироку місцевого суд, належним чином не врахував ступінь суспільної небезпеки вчиненого засудженою кримінального правопорушення, стан її здоров`я, а саме те, що вона потребує постійного стороннього догляду, без сторонньої допомоги не має можливість пересуватись і за станом здоров`я постійно перебуває у ліжку, та активне сприяння ОСОБА_6 у розкритті злочину.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Доведеності винуватості засудженої ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, кримінально-правової оцінки її дій за ч. 2 ст. 311 і ч. 1 ст. 369 КК України відповідно до вимог ст. 433 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) Верховний Суд не перевіряв, оскільки законність та обґрунтованість судових рішень у цій частині захисниками не оскаржуються.
Перевіривши доводи касаційної скарги сторони захисту, Верховний Суд вважає, що вони не підлягають задоволенню з огляду на таке.
Як видно з долучених до касаційної скарги копій судових рішень, місцевий суд призначив покарання ОСОБА_6 наближене до мінімального розміру покарання, визначеного санкцією більш тяжкого кримінального правопорушення, а саме ч. 2 ст. 311 КК України. У зв`язку із цим істотно пом`якшити покарання в межах санкцій відповідних статей Особливої частини КК України неможливо.

Водночас, відповідно до положень статей 69, 75 КК України, суд також позбавлений можливості призначити більш м`яке покарання, ніж передбачено законом, або звільнити засуджену від відбування покарання з випробуванням, оскільки застосування цих статей неможливо у випадках, коли особа засуджена за корупційне кримінальне правопорушення.
У зв`язку із цим, Верховний Суд вважає, що доводи захисників у їх спільній касаційній скарзі щодо призначення ОСОБА_6 більш м`якого покарання, не пов`язаного із позбавленням волі, через її безпорадний стан здоров`я, є безпідставними та суперечать положенням закону про кримінальну відповідальність.
Інших переконливих доводів, які би ставили під сумнів законність ухвали апеляційного суду, захисники у спільній касаційній скарзі не навели.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Таким чином, оскільки з касаційної скарги та наданих до неї судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає, Верховний Суд на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України вважає, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за спільною касаційною скаргою захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які діють в інтересах засудженої ОСОБА_6 , на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 25 листопада 2020 року.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3