Справа № 182/4723/21
Провадження № 1-кс/0182/939/2021
У Х В А Л А
Іменем України
29.07.2021 року м. Нікополь

Слідчий суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області, ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

власник майна ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі, клопотання слідчого СВ Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , яке погоджене з прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на автомобіль у кримінальному провадженні №0000553, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , за погодженням з прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на автомобіль марки ВАЗ 2111 д.н.з. НОМЕР_1 , 2005 року випуску, який належить і яким керував ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в момент ДТП, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Арешт необхідний з метою збереження автомобіля як речового доказу та забезпечення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, зокрема для проведення відповідних експертиз та відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення (забезпечення цивільного позову).

В клопотанні зазначено, що 20.07.2021 р. приблизно о 05.00 год. водій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем ВАЗ 2111 д.н.з. НОМЕР_1 , рухався по вул. Г. Чорнобиля в напрямку вул. Шевченко в м. Нікополі, де на перехресті вул. Г.Чорнобиля та вул. Електрометалургів, проігнорував вимоги дорожнього знаку «дати дорогу», допустивши зіткнення з автомобілем марки ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по головній дорозі. Внаслідок ДТП ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому лівого ребра.

20.07.2021 проведено огляд автомобіля ВАЗ 2111 д.н.з. НОМЕР_1 , який має характерні механічні пошкодження, отриманні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

20.07.2021 року за даним фактом розпочато кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000553 за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 286 КК України. Автомобіль ВАЗ 2111 д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 визнаний постановою слідчого від 20.07.2021 р. речовим доказом.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та зазначив, що вилучений автомобіль має суттєве значення при розслідуванні даного кримінального правопорушення, є речовим доказом. Крім того, автомобіль необхідний для забезпечення проведення експертизи його технічного стану, проведення слідчого експерименту, транспортно-трасологічної експертизи, судової автотехнічної експертизи, інших експертиз в яких виникне потреба за клопотанням судових експертів, для проведення слідчих дій, відшкодування шкоди завданої в наслідок кримінального правопорушення (забезпечення цивільного позову).

ОСОБА_4 , в судовому засідання не заперечував проти задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на його автомобіль ВАЗ 2111.

Як вбачається з наданих суду матеріалів, під час огляду місця події ДТП вилучений автомобіль марки ВАЗ 2111 д.н.з. НОМЕР_1 , який містить на собі сліди кримінального правопорушення, а саме механічні пошкодження у вигляді пошкодження переднього бамперу, передніх фар, переднього капоту, які перешкоджають його подальшій експлуатації за призначенням та усунення яких неможливе до проведення експертиз у кримінальному провадженні.

За змістом частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п.1 частини другої ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, речових доказів.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної особи або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям , зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч.3 ст. 170 КПК України).

Так, за приписами ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального правопорушення, в тому числі предмети, що були об`єктом протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому згідно ч.1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить в тому числі арешт майна, застосовується з метою досягнення дієвості кримінального провадження.

Статтею 173 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведене необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; 4) можливість спеціальної конфіскації майна; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого і третіх осіб.

В разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує наймеш обтяжливий спосіб арешту майна.

Будь-яке втручання з боку представників влади в безперешкодне користування особою своїм майном повинне бути «законним». Представники органів державної влади мають право контролювати використання майна лише на підставі законів. Таке втручання має бути законним і не свавільним («Фрізен гроти Російської Федерації» від 24 березня 2005 р., «Бакланов проти Російської Федерації» від 09 червня 1905 р., «Коновалов проти Російської Федерації» від 24 травня 2007 р. та н.). У справі «Ісмаілов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня/2008 р.) ЄСПЛ встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Відповідно до ч.1 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, пересування, передачі.
Слідчий суддя вважає доведеним ту обставину, що злочин був вчинений і є обґрунтовані підстави вважати, що вилучений під час огляду автомобіль є доказом такого злочину, який відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, оскільки цей доказ зберіг на собі сліди злочину, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, зокрема за допомогою експертних досліджень.
Об`єктивно існує загроза приховування, перетворення речового доказу, оскільки на сьогодні не проведенні всі необхідні слідчі дії та експертні дослідження зазначеного транспортного засобу, а власник вилученого транспортного засобу, який є безпосереднім учасником ДТП може у будь-який час його відчужити, знищити сліди злочину.
Отже матеріали клопотання доводять наявність правових підстав для накладення арешту на автомобіль ВАЗ 2111 д.н.з. НОМЕР_1 , який визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

На переконання слідчого судді, на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і інтереси власника та володільця цього майна та не матиме тяжких наслідків, оскільки проведення експертних досліджень безпосереднього потрібен вказаний транспортний засіб та арешт майна носить тимчасовий характер.

Тому, з метою забезпечення кримінального провадження та запобігання приховуванню, перетворенню, відчуженню автомобіля ВАЗ 2111 д.н.з. НОМЕР_1 , на нього необхідно накласти арешт, залишивши на зберігання на території Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Станіславського, 1.

Відповідно до ст. 100 КПК України на стадії до судового розслідування зберігання речових доказів, які вилучені слідчим прокурором, здійснюється стороною обвинувачення у порядку встановленому КМУ. Таким чином клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.170-173,309 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання слідчого СВ Нікопольського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0000553 задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль ВАЗ 2111 д.н.з. НОМЕР_1 , 2005 року випуску, який вилучений і належить згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 від 21.03.2006 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони його відчуження, розпорядження та використання.

Зазначений автомобіль залишити на зберіганні в Нікопольському РУП ГУНП в Дніпропетровській області, за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Станіславського, 1.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали проголошено 02.08.2021 р. о 08.15 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1