Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2673/20
Провадження № 1-кп/935/159/21
У Х В А Л А
Іменем України
26 квітня 2021 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області

у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Коростишеві обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000288 від 07.07.2020 відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.2 ст.366 КК України,-

встановив:

До Коростишівського районного суду Житомирської області надійшов вказаний обвинувальний акт.

У підготовчому судовому засіданні захисником заявлено клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, з огляду на його невідповідність вимогам КПК України. Серед іншого, захисник зазначає, що обвинувальний акт не затверджено відповідною печаткою прокуратури, фактичні обставини справи прокурором не викладено та обвинувачення сформульовано не належним чином, що порушує право обвинуваченого на захист, а формулювання обвинувачення того, обвинувальний акт містить невірні анкетні дані обвинуваченого, зокрема не зазначено місце народження, наявність неповнолітніх дітей, а також невірно зазначено рівень освіти обвинуваченого. Також захисник посилається на те, що прокурором разом з обвинувальним актом подано позовну заяву, однак не зазначено законних підстав такого представництва.
Обвинувачений у судовому засіданні підтримав клопотання захисника, просить повернути обвинувальний акт прокурору.

Прокурор заперечив проти заявленого захисником клопотання, вказавши, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України, фактичні обставини викладені в обвинувальному акті такими, які прокурор вважає встановленими, відповідно до вимог ст. 291 КПК України, якщо мають місце певні розбіжності в анкетних даних обвинуваченого, то їх можна усунути під час розгляду справи у суді. Щодо підстав для законного представництва в інтересах держави в особі Коростишівської міської ради, ГУ Державної казначейської служби України у Житомирській області, управління Державної казначейської служби у Коростишівському районі, зазначив, що це питання регламентується, у тому числі, положеннями ст.23 Закону України «Про прокуратуру».

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

Відповідно ст. 291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити такі відомості: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експерта; дату та місце його складання та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

В п.3 ч.3 ст.314 КПК України мова йде про право суду повернути обвинувальний акт, якщо буде встановлено, що він не відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України. При цьому, оскільки таке повернення є правом, а не обов`язком суду, то для повернення обвинувального акта підставою не може слугувати будь-яка його невідповідність вимогам КПК, а лише та, яка перешкоджає призначенню судового розгляду, і в кожному конкретному випадку суд має перевірити чи створює перешкоди для судового розгляду певна невідповідність обвинувального акта вимогам КПК.

Питання про відповідність викладення в обвинувальному акті фактичних обставин справи, а також про узгодженість викладених фактичних обставин справи з формулюванням обвинувачення та з правовою кваліфікацією кримінальних правопорушень, не може бути предметом розгляду у підготовчому судовому засіданні, оскільки на цій стадії судового провадження суд не вправі вдаватися до оцінки вказаних обставин чи досліджувати обставини кримінального провадження або докази на їх підтвердження чи спростування.

Щодо викладу правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті(частини статті) закону про кримінальну відповідальність, то суд вважає, що КПК не дозволяє прокурору зазначати цю кваліфікацію на власний розсуд, прокурор має робити це з врахуванням того, що зібрані під час досудового розслідування докази визнані ним достатніми для складання обвинувального акта та того, що обов`язок доказування відповідно до ст.92 КПК України лежить саме на прокуророві. В обвинувальному акті відносно ОСОБА_4 викладено фактичні обставини кримінального правопорушення, які сторона обвинувачення вважає встановленими, зазначено правову кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.4 ст.191, ч.2 ст.366 КК України, тобто стороною обвинувачення визначено норми кримінального закону, які підлягають застосуванню для визначення кримінальної відповідальності обвинувачених. Чи містять діяння, які інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_4 , склад кримінальних правопорушень суд може вирішити тільки за наслідками судового розгляду при ухваленні вироку.

При цьому судом враховується висновок Касаційного кримінального Суду в складі Верховного Суду, який міститься у постанові від 03 липня 2019 року у справі 273/1053/17 (провадження № 51-8914км18), відповідно до якого кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акту до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку, що в клопотанні захисника не наведено такої невідповідності обвинувального акта вимогам Кримінального процесуального кодексу України, яка б перешкоджала призначенню його до судового розгляду. Також, такої невідповідності судом не встановлено під час розгляду клопотань.

Питання наявності певних невідповідностей в анкетних даних обвинуваченого також не є у конкретному випадку підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки такі відомості можливо з`ясувати під час судового розгляду кримінального провадження, адже, в цілому, особу обвинуваченого встановлено і це не викликає будь-яких сумнівів у суду.

Крім того, у суду відсутні підстави вважати, що органом досудового розслідування залишено поза увагою вимогу обвинуваченого щодо надання перекладача, оскільки відомостей, що така взагалі мала місце, суду не надано. Суд розуміє, що лише наявні анкетні дані, зокрема, прізвище, ім`я, по батькові, місце народження не давали органу досудового розслідування припустити, що обвинувачений може потребувати послуг перекладача, оскільки являється громадянином України, тривалий час проживає в Україні та повністю соціально адаптований: має родину (дружину, неповнолітніх дітей), здійснює трудову діяльність.

Разом з тим, за наявності обґрунтованого клопотання обвинуваченого щодо необхідності надання перекладача, судом буде вирішено дане питання у порядку ч.1 ст.68 КПК України.

Оскільки, стаття 291 КПК України не містить вимоги про скріплення обвинувального акта печаткою якогось органу, а в частині третій цієї статті передбачено, що обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно, то відсутність відбитку печатки на обвинувальному акті також не може бути підставою для його повернення прокурору.

Керуючись ст.ст. 291, 314, 372, 376 КПК України, суд -

постановив:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про повернення прокурору обвинувального акта у зв`язку з невідповідністю його вимогам ст. 291 КПК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1