УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.01.2021 Справа №607/22898/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

під час розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінального провадження №0000458 від 20.11.2020 року про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лозова, Тернопільського району Тернопільської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не депутата, раніше судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Прокурор Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду із клопотанням про продовження строком на 2 місяці тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається із клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, на шлях виправлення та перевиховання не став, а знову вчинив умисний корисливий злочин проти власності.

Так, 19 листопада 2020 року, близько 20 год. 00 хв. у ОСОБА_5 , який раніше вчиняв умисні корисливі злочини проти власності та який перебував в житловому будинку, що належить потерпілому ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу.

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, 19 листопада 2020 року, близько 20 год. 00 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи у житловому будинку по АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих спонукань та ціллю особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді порушення суспільних відносин у сфері власності, а також спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, заздалегідь знаючи про отримання потерпілим ОСОБА_6 пенсійного забезпечення, почав вимагати у нього грошові кошти, при цьому застосувавши до останнього насильство, шляхом нанесення потерпілому одного удару кулаком правої руки в обличчя, а саме область ділянки носа, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на розбій, ОСОБА_5 , в одній із кімнат житлового будинку, підшукав собі знаряддя скоєння злочину, а саме предмет ззовні схожий на кухонний ніж, підійшовши до потерпілого ОСОБА_6 та перебуваючи у безпосередній близькості, утримуючи рукою біля шині ОСОБА_6 предмет зовні схожий на ніж, та погрожуючи застосування даного предмету, тим самим подавивши волю останнього до супротиву, виражаючи в такий спосіб серйозність своїх намірів, правою рукою заліз до лівої кишені штанів, у які був одягнутий потерпілий, та заволодів його грошовими коштами в сумі 600 гривень, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на вказану суму.

В подальшому із викраденими грошовими коштами ОСОБА_5 покинув місце вчинення злочину та в подальшому розпорядився ними на власний розсуд.

На підставі наведеного, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.187 КК України -напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

17 грудня 2020 року в Тернопільський міськрайонний суд скеровано обвинувальний акт про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лозова, Тернопільського району Тернопільської області, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не депутата, раніше судимого: 04.06.2018 вироком Тернопільського міськрайонного суду за ч.3 ст.185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк З роки, згідно ст. 75 КК України 2001 року звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців; 01.10.2018 вироком Тернопільського міськрайонного суду за ч.1 ст.125, ч.2 ст. 125 КК України до покарання у вигляді штрафу в сумі 850 грн.; 29.11.2019 обвинувальний акт у кримінальному провадження № 0000626 від 09.11.2019 скеровано до Тернопільського міськрайонного суду; 17.04.2019 обвинувальний акт у кримінальному провадження № 0000654 від 09.03.2020 скеровано до Тернопільського міськрайонного суду за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України; 25.08.2020 обвинувальний акт у кримінальному провадження № 0000013 від 25.07.2020 скеровано до Тернопільського міськрайонного суду за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

Достатніми підставами підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення є зібрані під час досудового розслідування докази.

23 листопада 2020 року ОСОБА_5 слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду ОСОБА_7 обрано запобіжний захід - тримання під вартою.

Дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч. 1 ст. 187 КК України, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

Санкція ч. 1 ст. 187 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, а відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою до застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 187 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженні іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризиком того, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що він усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може навмисно переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності, а також відсутність у нього соціальних зв`язків в суспільстві, а тому існують ризики того, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення та продовжуватиме вчиняти злочини.

Ризиком того, що ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілого та свідків є те, що шляхом погрози він може схиляти потерпілого та свідків до дачі неправдивих показів, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування.

Ризиком того, що ОСОБА_5 , може вчинити інше кримінальне правопорушення є те, що обвинувачений, раніше судимий за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, не має постійного джерела доходу, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 може іншим чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенні досудового розслідування.

Також необхідно врахувати обставини, передбачені ст.178 КК України, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, не стійкі соціальні зв`язки обвинуваченого, відсутність у нього постійного місця роботи та/або навчання, майновий стан, з урахуванням його репутації, віку та стану здоров`я, наявність судимостей.

Вищевикладене свідчить про неможливість запобігання наявним ризикам, які передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, забезпечення належного виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та його належну поведінку, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Крім того, згідно п. 5 ч. 1 ст.183 КПК України, до обвинуваченого ОСОБА_5 можливо застосувати міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до семи років.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Обґрунтування неможливості запобігання ризику, застосуванням більш м`яких запобіжних заходів:

- Застосування застави щодо ОСОБА_5 не є можливим, оскільки останній ніде не працює, і перебуваючи на волі він може вчиняти нові злочини, та незаконно впливати на потерпілого та свідків.

- Застосування особистого зобов`язання та особистої поруки щодо ОСОБА_5 не є можливим, оскільки перебуваючи на волі, останній може ухилятися від явки до органів досудового розслідування та суду, а також може вчиняти нові злочини, та незаконно впливати на потерпілого та свідків .

Частиною 1 статті 199 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Частино 3 статті 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Окрім цього, ризики які існували під час досудового розслідування даного кримінального провадження раніше продовжують існувати і на даний час, а тому беручи до уваги те, що ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки ним вчинено тяжке кримінальне правопорушення, за яке передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк до семи років, а також, те що він раніше не одноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів проти власності, що дає підстави вважати, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення, чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З метою запобігання можливим ризикам переховування ОСОБА_5 від органів досудового слідства та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення, а також протиправного перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, необхідно продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної його поведінки та виконання ним процесуальних рішень, тому просить клопотання задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 підтримав з підстав, що у ньому викладені, просить задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечила. Вказала, що ризики, передбачені ст.177 КПК України, не підтверджуються доказами та продовження строку тримання під вартою обвинуваченому не є виправданим. Просить запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінити та застосувати щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав доводи свого захисника. Просить запобіжний захід у вигляді тримання під вартою змінити та застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Дослідивши клопотання, заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд приходить до наступного висновку.

Вивченням особи ОСОБА_5 встановлено, що він зареєстрований та проживає по АДРЕСА_1 , з середньою освітою, непрацюючий, неодружений, раніше судимий.

На думку суду, обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.187 КК України.

Згідно ч.ч.1,2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно ст. 178 КПК України обставиною, яка враховується при обранні запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, які зобов`язаний слідчий суддя оцінити при постановленні ухвали є, зокрема тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як: 5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч.ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Оцінивши обставини, передбачені ч.1 ст.178 КПК України, з врахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_5 , який є раніше судимим, сімейного стану, соціальних зв`язків обвинуваченого, характеру вчинення кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує особі у випадку визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, суд вважає, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наведене свідчить про те, що заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися та те, що вказані обставини згідно ч.3 ст.199 КПК України, виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

З огляду на вищевикладені встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що застосування менш суворих запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 , тому слід задовольнити клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 та відмовити у задоволенні клопотання обвинуваченого та його захисника про зміну раніше застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 194, 199, 314-317 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_4 про зміну раніше застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відмовити.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - продовжити до 00 год. 00 хв. 12 березня 2021 року.

Копію ухвали направити обвинуваченому, вручити його захиснику та прокурору.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Встановити строк дії ухвали до 00 год. 00 хв. 12 березня 2021 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду у частині продовження строку дії запобіжного заходу може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1