Провадження № 1-кп/521/660/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2021 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурора - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

потерпілої - ОСОБА_7 ,

представника потерпілої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, зареєстроване у ЄРДР 17.05.2020 року за № 0000567, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився у с. Богодухівка Чорнобаївського району Черкаської області, має вищу освіту, пенсіонер, одружений, не судимий, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Приблизно у 2014 році, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 надав ОСОБА_7 у орендне користування автомобільний гараж № НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 , що належить йому на праві власності. Вказаний гараж ОСОБА_7 використовувала для зберігання автомобіля марки «Ford Escort» реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузова « НОМЕР_4 ».

30.04.2020 року, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_5 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного заволодіння зазначеним автомобілем «Ford Escort», що належить ОСОБА_7 , скориставшись вільним доступом до гаражу, за допомогою автомобільного евакуатора вилучив автомобіль з місця паркування і розпорядився ним на власний розсуд, продавши на металобрухт. Таким чином ОСОБА_5 здійснив умисне незаконне заволодіння транспортним засобом, чим заподіяв ОСОБА_7 матеріальну шкоду на суму 61297 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого злочину не визнав і пояснив, що з потерпілою ОСОБА_7 знайомий не був. Її чоловік ОСОБА_9 протягом близько 6 років орендував у нього гараж для зберігання автомобіля. Письмовий договір оренди не укладався, існувала лише усна домовленість. Протягом останніх 2 років він час від часу звертався до ОСОБА_10 з пропозицією забрати автомобіль і звільнити його гараж, попереджав, що інакше здасть автомобіль на металобрухт. Той обіцяв, але автомобіль не забирав. Оскільки останні 3 місяці ОСОБА_10 не сплатив вартість оренди, він вирішив, що у того відсутні кошти. Через інтернет знайшов особу, що займається прийомом металобрухту, той приїхав, оглянув автомобіль Москалу та забрав його за допомогою евакуатора, заплативши вартість металобрухту 1800 грн. Вважає, що автомобіль був у неробочому стані, оскільки задні колеса не оберталися, відсутнє скло у вікнах. Також вважає, що не повинен був безоплатно зберігати чужий автомобіль.

Не дивлячись на зазначену позицію сторони захисту, вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, підтверджується як його показаннями, так і іншими дослідженими судом доказами.

- Так, потерпіла ОСОБА_7 показала суду, що приблизно з 2014 року вони з чоловіком на підставі усного договору орендували у ОСОБА_5 гараж № НОМЕР_2 по вул. Колонічна, 3 у м. Одесі для зберігання автомобіля марки «Ford Escort» реєстраційний номер НОМЕР_3 , що належав їй. За домовленістю здійснювали орендну плату щомісяця в сумі приблизно 500 грн. Чоловік передавав гроші ОСОБА_11 вчасно, лише останні 2 з половиною місяці затримав оплату у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем внаслідок карантинних обмежень.

Автомобіль у гараж заганяв чоловік ОСОБА_10 , машина заїхала своїм ходом. Але у подальшому автомобілем не користувалися, там не було бензину, розрядився акумулятор, буле відсутнє скло у одній задні двері.

Взимку 2020 року ОСОБА_11 просив чоловіка вигнати машину з гаражу, але той пояснив, що для цього потрібні витрати, а коштів для цього не було, і автомобіль залишився стояти у гаражі.

Від чоловіка їй стало відомо, що ОСОБА_11 змінив замки у гаражі. Приблизно в середні травня 2020 року вона знайшла покупця і зателефонувала ОСОБА_11 , пояснивши, що хоче сплатити борг за оренду і забрати автомобіль. Однак ОСОБА_11 відповів, що здав її автомобіль на металобрухт і гроші йому не потрібні. Також обвинувачений сказав, що вони заборгували за оренду 1500 грн., і він цю суму отримав від продажу автомобіля. Після цього вона звернулася до поліції. Пізніше працівники поліції знайшли її автомобіль у розібраному стані, тобто машина була повністю розібрана, розпилена на частини.

- Свідок ОСОБА_9 , викликаний за клопотанням сторони захисту, показав, що потерпіла ОСОБА_7 його колишня дружина. В сім`ї було 2 автомобіля, один з яких марки «Ford Escort» належав дружині і не використовувався. Він звернувся до сусіда, що працював охоронцем на автостоянці по вул. Колонічній, з проханням знайти гараж для зберігання цього автомобіля. Сусід познайомив його з ОСОБА_5 , і той надав у оренду свій гараж, розташований на стоянці, де працював сусід. Угода укладалась усно, спочатку ОСОБА_11 визначив ціну 400 грн. на місяць, віддав ключі і влітку 2013 року він поставив автомобіль у гараж. У 2019 році ОСОБА_11 підняв орендну плату до 600 грн.

Останній раз він був у гаражі приблизно у жовтні-листопаді 2019 року, але у грудні вже не міг потрапити, оскільки ОСОБА_11 змінив замок, обіцяв йому дати дублікат ключа, але так і не надав.

У лютому 2020 року ОСОБА_11 зателефонував і вимагав забрати автомобіль. Він (свідок) попросив трохи зачекати, щоб знайти інше місце для зберігання автомобіля. Однак після оплати оренди у 20-х числах лютого це питання більше не піднімалося.

Плату за оренду завжди передавав ОСОБА_11 вчасно - особисто або через охоронців автостоянки. Однак останній платіж здійснив у лютому 2020 року. Заборгованість утворилася тому, що виникли грошові труднощі - у зв`язку з карантином він не міг знайти роботу. Мірошник кілька разів телефонував і повідомляв, якщо він не буде платити, то здасть автомобіль на металобрухт.

16.05.2020 року він зателефонував ОСОБА_11 і сказав, що хоче потрапити до гаражу. Мірошник відповів, що вже здав автомобіль на металобрухт.

Останній раз візуально перевіряв технічний стан автомобіля у 2019 році. ОСОБА_12 стояла без руху 6 років, бензину в ній не було, номерні знаки він зняв і зберігав вдома, як і ключі. Акумулятор автомобіля був розряджений, праві двері погано зачинялися, але його можливо було експлуатувати. Єдина серйозна поломка протікав гідропідсилювач керма, усе інше перебувало в нормальному стані.

- Свідок ОСОБА_13 показав, що займається заготівлею металобрухту, реклама його послуг є в інтернеті. Навесні 2020 року йому зателефонував раніше незнайомий ОСОБА_5 і запропонував придбати на металобрухт автомобіль. Зі слів ОСОБА_11 автомобіль був не розмитнений, не зареєстрований, знаходився у нього в гаражі більше 3-х років, люди поставили на зберігання і не забирали, а йому потрібно було звільнити гараж. Вони зустрілися, на вул. Колонічній у гаражі оглянули автомобіль марки «Ford Escort», в якому було відсутнє скло, спущені і заблоковані колеса, відсутні деякі деталі. За зовнішнім виглядом було схоже, що автомобілем не користувалися кілька років. На його погляд, затрати на ремонт автомобіля перевищили б його вартість. Він погодився купити автомобіль для себе, щоб використати на запчастини для моторного човна. Ключів від автомобіля ОСОБА_11 не мав. Він (свідок) заплатив ОСОБА_11 за автомобіль 1800 грн. за вагою металу, викликав евакуатор і за його допомогою перевіз машину до свого гаражу по АДРЕСА_3 , де повністю розібрав. Вважає, що зібрати автомобіль вже неможливо.

- Свідок ОСОБА_14 пояснив, що працює водієм евакуатора. У квітні 2020 року йому надійшло замовлення від ОСОБА_13 на перевезення автомобіля. Конкретна дата не оговорювалася, ОСОБА_15 пропонував приїхати, коли буде зручно. 30.04.2020 року він зателефонував ОСОБА_15 і повідомив, що може виконати замовлення. Під`їхавши за вказаною йому адресою, побачив там ОСОБА_15 і ОСОБА_11 , який відчинив гараж. Там знаходився легковий автомбіль, марку і колір якого не пам`ятає. Але помітив, що автомобіль стояв у гаражі тривалий час. Двері автомобіля були закриті, а ключів у ОСОБА_11 і ОСОБА_15 не було. Він витяг автомобіль з гаража, погрузив на евакуатор, відвіз у сел. Більшовик та залишив на території, де стояли великі автомобілі. Дорогу показав ОСОБА_15 , який супроводжував його і оплатив послуги в сумі 600 грн.

- Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , автомобіль легковий комбі марки «Ford Escort» реєстраційний номер НОМЕР_3 , номер кузова « НОМЕР_4 », червоного кольору, 1994 року випуску, власницею автомобіля є потерпіла ОСОБА_16 з 2010 року. Прізвище змінено після реєстрації шлюбу у 2012 році.

- Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи № 101 ОД від 16.06.2020 року ринкова вартість автомобіля «Ford Escort» 1994 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , станом на 28.04.2020 року могла становити 61297 грн.

- В ході огляду місця події 17.05.2020 року за участю потерпілої ОСОБА_7 встановлено, що місцем зберігання автомобіля потерпілої був гараж № НОМЕР_2 за адресою: м. Одеса, вул. Колонічна, 3.

- В ході проведення за участю власника - свідка ОСОБА_13 огляду гаражу за адресою: АДРЕСА_4 виявлено: кузов автомобіля червоного кольору № НОМЕР_4 , у розібраному стані, двигун, частина задньої підвіски, передній бампер, 4 двері, кришка багажнику, елементи салону: сидіння, паски безпеки, кермо, коробка передач, інші деталі.

- Як вбачається з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, свідок ОСОБА_13 впізнав ОСОБА_5 як особу, у якої 30.04.2020 року купив автомобіль.

- Як вбачається з протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, свідок ОСОБА_14 впізнав ОСОБА_5 як особу, якою передано автомобіль з гаражу по вул. Колонічній у м. Одесі на евакуатор.

Надаючи оцінку дослідженим доказам, суд зважає на те, що Верховним Судом неодноразово, зокрема у постанові від 20.06.2019 (справа №751/11193/16), зазначалося: незаконне заволодіння транспортним засобом (ст. 289 КК) слід розуміти як умисне, протиправне вилучення його з будь-якою метою у власника або законного користувача всупереч їх волі (з місця стоянки чи під час руху) шляхом запуску двигуна, буксирування, завантажування на інший транспортний засіб, примусового відсторонення зазначених осіб від керування, примушування їх до початку чи продовження руху тощо. Таке заволодіння може бути вчинене таємно або відкрито, шляхом обману чи зловживання довірою, із застосуванням насильства або погроз.

Згідно з п. 1.10 Правил дорожнього руху транспортний засіб це пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.

Тимчасова несправність або відсутність певних деталей на транспортному засобі свідчить лише про певний технічний стан цього транспортного засобу. Сам факт можливості або неможливості експлуатації транспортного засобу (на що послався обвинувачений, обґрунтовуючи відсутність складу інкримінованого злочину) не є кваліфікуючою ознакою злочину, передбаченого ст. 289 КК.

Таким чином, на підставі досліджених доказів суд прийшов до висновку, що ОСОБА_5 винен у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, - незаконне заволодіння транспортним засобом.

Обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є військовим пенсіонером, на наркологічному та психіатричному обліках не перебуває, є особою похилого віку, має хронічні хвороби, з приводу яких у травні 2019 року перебував на стаціонарному лікуванні, за місцем проживання характеризується позитивно.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 66 КК України суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, його похилий вік.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, встановлені не були.

При визначенні виду та міри покарання обвинуваченому суд враховує, що вчинене ним кримінальне правопорушення відноситься до категорії нетяжких злочинів, і вважає необхідним і достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів обрати покарання у виді позбавлення волі.

Разом із тим, враховуючи тяжкість злочину, особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, наявність пом`якшуючої покарання обставини, суд прийшов до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування основного покарання, але в умовах належного контролю за його поведінкою та виконанням покладених судом обов`язків, із застосуванням ст. 75 КК України, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Потерпілою ОСОБА_7 заявлено цивільний позов по стягнення з ОСОБА_5 компенсації спричинених в результаті злочину матеріальної шкоди у розмірі 61297 грн. та моральної шкоди у розмірі 30000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_5 позовні вимоги не визнав.

Частиною 1 ст. 117 ЦК України визначено: шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

ОСОБА_5 визнаний винним у заволодінні майном, що належить ОСОБА_7 - автомобілем вартістю 61297 грн., і в результаті вчиненого ним злочину потерпілій спричинено матеріальну шкоду у розмірі вартості цього майна.

Вартість автомобіля визначена відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи.

Потерпіла ОСОБА_7 відмовилася від отримання деталей від автомобіля, який перебуває у розібраному стані і зберігається у свідка ОСОБА_13 .

Таким чином, спричинена в результаті злочину матеріальна шкода у сумі 61297 грн., підлягає стягненню з ОСОБА_5 .

Відповідно до частин 1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно з положеннями частини 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 винен у вчиненні злочину відносно потерпілої ОСОБА_7 .

Суд вважає, що діями ОСОБА_5 потерпілій спричинена моральна шкода, оскільки обвинувачений заволодів і розпорядився її майном, здав як непотріб на металобрухт, з приводу чого вона переживала, перебувала у розпачі, що потерпіла ОСОБА_7 підтвердила в судовому засіданні.

При визначенні розміру компенсації моральної шкоди, що підлягає стягненню з обвинуваченого, суд враховує вартість і обсяг викраденого майна, характер спричиненої потерпілій моральної шкоди і пов`язаних з нею моральних страждань і вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково в розмірі 5000 грн.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України з ОСОБА_5 на користь держави необхідно стягнути процесуальні витрати - документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової автотоварознавчої експертизи у сумі 1961,40 грн.

У відповідності до п. 9 ст. 100 КПК України речові докази у вигляді автомобіля марки «Ford Escort» 1994 року випуску, номер кузова « НОМЕР_4 », у розібраному стані, передані на зберігання ОСОБА_13 , необхідно залишити йому ж, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 28.05.2020 року.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю в один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не застосовувати.

Заявлений ОСОБА_7 цивільний позов задовольнити частково і стягнути з ОСОБА_5 на її користь компенсацію матеріальної шкоди в розмірі 61297 (шістдесят одна тисяча двісті дев`яносто сім) грн., компенсацію моральної шкоди в розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн., а всього стягнути 66297 (шістдесят шість тисяч двісті дев`яносто сім) грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 1961 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят одна) грн. 40 коп.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 28.05.2020 року на речові докази у вигляді автомобіля марки «Ford Escort» 1994 року випуску, номер кузова « НОМЕР_4 », у розібраному стані.

Речові докази у вигляді автомобіля марки «Ford Escort» 1994 року випуску, номер кузова « НОМЕР_4 », у розібраному стані, передані на зберігання ОСОБА_13 , залишити йому ж.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1