Справа № 645/558/20
Провадження № 1-кп/645/263/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 червня 2021 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м.Харків у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судових засідань ОСОБА_2
за участю прокурора Харківської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, українця, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, тимчасово не працюючого, інваліда третьої групи, в силу ст. 89 КК України раніше не судимого, зареєстрований та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України,
06.12.2019 року, приблизно о 23 год. 42 хв., ОСОБА_5 з метою святкування день народження своєї знайомої ОСОБА_6 приїхав до останньої за місцем її проживання за адресою: АДРЕСА_2 , де вони спільно вживали спиртні напої. Після цього, у ході спільного розпивання спиртних напоїв приблизно о 03.30 год 07.12.2019 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відбувся словесний конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, у ході якого у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , реалізуючи який, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та настання наслідків, підійшов до ОСОБА_6 на відстань витягнутої руки та, знаходячись обличчям до обличчя ОСОБА_6 , наніс їй один удар своєю головою в область носа ОСОБА_6 , від якого вона впала на підлогу на спину та після цього, намагалася піднятися з підлоги. У цей момент ОСОБА_5 знову підійшов до ОСОБА_6 , яка знаходилася на підлозі, та продовжуючи свій злочинний намір на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , наніс останній один удар кулаком своєї лівої руки в область щелепи праворуч та після цього вийшов із квартири потерпілої. Внаслідок протиправних дій ОСОБА_5 потерпіла ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому суставного відростку нижньої щелепи, перелому носових кісток, садна на обличчі. По ступеню тяжкості перелом суставного відростку нижньої щелепи відноситься до середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я (відповідно до п.2.2.1 «в», п.2.2.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень), перелом носових кісток це легкі тілесні ушкодження, які викликали короткочасний розлад здоров`я тривалістю 6-ти днів, але не більше трьох тижнів (21 дня) (відповідно до п.п.2.3.1 «а» Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень), а садна це легкі тілесні ушкодження (відповідно до п.п.2.3.2 «б», п.2.3.5 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень).
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 беззаперечно визнав себе винним у скоєні правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, пояснив суду про обставини викладені вище, зазначив, що дійсно 06 грудня 2019 року у нічний час, приїхав до своєї знайомої ОСОБА_6 святкувати її день народження. В ході святкування між ними раптово виник словесний конфлікт, в ході якого він наніс удар головою по носу потерпілої, від якого вона впала на підлогу, коли вона намагалися піднятися, він наніс їй удар кулаком лівої руки в область щелепи праворуч.
Показання обвинуваченого повністю відповідають фактичним обставинам справи, які він не заперечує, зокрема кількість як і кількість та характер нанесених ударів. З урахуванням повного визнання вини у вчинені вищенаведеного кримінального правопорушення, а також враховуючи думку учасників судового провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, суд на підставі ст. 349 ч.3 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, вважає за доцільне обмежитись дослідженням доказів, які стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом з`ясовано, чи правильно розуміють зазначені особи зміст обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції. Учасникам процесу роз`яснено, що у такому випадку сторони будуть позбавлені права оскаржувати дані обставини в апеляційному порядку.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.1 ст.122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Вину обвинуваченого ОСОБА_5 в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України суд вважає доведеною.
Згідно ст.66 КК України, обставиною, що пом`якшує покарання, суд вважає щире каяття, часткове відшкодування заподіяної моральної шкоди.
Обставиною, яка обтяжує покарання, передбаченою ст. 67 КК України судом визнається вчинення кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.
Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченого встановлено, що він є інвалідом третьої групи (довідка МСЕК від 03.06.2021 року), як вбачається з довідки Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Шевченківського району Харківської міської ради від 31.01.2020 року №166Ю перебуває на обліку як, особа, яка здійснює догляд за особою, яка досягла 80 років по догляду за ОСОБА_7 , в силу ст. 89 КК України раніше не засуджений (вимога ОСК МВС України від 10.12.2019 року, копія вироку Червонозаводського районного суду м.Харкова від 6 серпня 2003 року), на обліку в психоневрологічному диспансері не перебуває (повідомлення КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер» №7513 від 16.12.2019 року), як вбачається з повідомлення КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» від 19.12.2019 року №8686, ОСОБА_5 на диспансерному (профілактичному обліку) не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.
Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, який, за змістом ст. 12 КК України, є кримінальним правопорушенням середньої тяжкості, його наслідки, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, відношення обвинуваченого до скоєного кримінального правопорушення, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень призначити покарання у межах санкції інкримінованої статті у виді позбавлення волі із звільненням обвинуваченого від відбування призначеного основного покарання з іспитовим строком в порядку ст. 75 КК України, оскільки його виправлення та попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень можливо без ізоляції від суспільства.
Таке покарання за глибоким переконанням суду буде обґрунтованим і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним та іншими особами кримінальних правопорушень.
У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, а також враховуючи роз`яснення, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», висновки з усіх питань, пов`язаних з призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку. Рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням також має бути належним чином мотивоване.
Окрім того, у зв`язку зі звільненням від відбування покарання з випробуванням покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язки передбачені п.п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України.
Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Оцінюючи позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди суд виходить з положень ст. 1167 ЦК України, Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Згідно роз`яснень, викладених в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (зі змінами та доповненнями), відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Цивільний позов потерпілого в частині відшкодування моральної шкоди, підлягає частковому задоволенню, врахувавши вимоги розумності та справедливості,
Суд приймає до уваги той факт, що потерпіла дійсно зазнала моральних страждань у зв`язку з протиправними діями обвинуваченого.
Моральну шкоду завдану потерпілому протиправними діями ОСОБА_5 суд оцінює у розмірі 5000 гривень, однак, з урахуванням добровільного відшкодування обвинуваченим 2000 грн., на користь потерпілої підлягають стягненню 3000 грн. у якості відшкодування заподіяної моральної шкоди.
Питання про речові докази суд вирішує у відповідності до ч.9 ст. 100 КПК.
Процесуальні витрати у справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 373, 374, 395 КПК України суд, -
Визнати ОСОБА_5 винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.1 КК України та призначити покарання у виді одного року позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.
У зв`язку зі звільненням засудженого ОСОБА_5 з випробуванням покласти на нього обов`язки, передбачені п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України, а саме:
-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання чи роботи,
-Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 3000 грн (три тисячі гривень) у якості відшкодування заподіяної моральної шкоди.
Речовий доказ у справі компакт диск, на якому міститься відеозаписи з боді камер працівників УПП в Харківській області за 07.12.2019 року, який знаходиться на відповідальному зберіганні в матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили залишити там зберігати.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження якщо таку скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок який набрав законної сили є обов`язковим для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для всіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб і підлягає виконанню на всій території України.
Відповідно до приписів ч.6 ст. 376 КПК України копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору.
Роз`яснити сторонам кримінального провадження право подати клопотання про помилування, право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя: