печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши матеріали провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_2 , яке подано в інтересах ОСОБА_3 про зобов`язання прокурора надати інформацію та повернути майно,

В С Т А Н О В И В:

29.03.2021 до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_2 , яке подано в інтересах ОСОБА_3 , яке передано слідчому судді 31.03.2021, в якому заявник просить:

1. Зобов`язати прокурора другого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , слідчого ТУ ДБР у м. Києві ОСОБА_5 надати відомості про процесуальний статус речей та документів, що були вилучені під час обшуку у житловому приміщенні ОСОБА_3 , 15.01.2021, за адресою: АДРЕСА_1 ., а саме: накладення арешту речі та документи направлені на експертизу, де фактично знаходяться документи.

2. Зобов`язати прокурора другого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління ДБР Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , слідчого ТУ ДБР у м. Києві ОСОБА_5 повернути документи, що були вилучені під час обшуку у житловому приміщенні ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 ., у разі відсутності накладеного арешту.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Так, з матеріалів поданого клопотання вбачається, що у провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань у м. Києві, перебувають матеріали кримінального провадження за №0000973 від 08.05.2020 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України.

23.12.2020 слідчим суддею Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_7 надано дозвіл на проведення обшуку у житловому приміщенні ОСОБА_3 (справа №757/57425/20-к).

15.01.2021 прокурорами Київської міської прокуратури та слідчими Територіального управління ДБР у м. Києві, проведено ряд обшуків, зокрема у житловому приміщенні ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого, вилучено документи, речі, що на належать ОСОБА_3 .

Згідно отриманої відповіді (вих. №31/2-169вих21 від 28.01.2021), яка надана прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , відомості про процесуальний статус вилучених речей та документів, що на праві власності належать ОСОБА_3 , надано не було, посилаючись на ч.І ст.8 Закону України «Про доступ до публічної інформації», інформація, доступ до якої обмежується відповідно до ч.2 ст.6 цього Закону, розголошення якої може завдати шкоди особі, суспільству і державі.

Таким чином, можна вважати, що на вилучені речі та документи, які вважаються тимчасово вилученими згідно ч,7 ст.236 КПК України, які належать ОСОБА_3 , не було накладено арешт, а отже мають бути поверненні слідчим власнику.

У разі накладення арешту на документи, що належать ОСОБА_3 , він наділений правами третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Так, порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк.

Таким чином, на досудовому провадженні може бути оскаржена і бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у нездійснені інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк, зокрема такий строк визначений ст.220 КПК України.

Так, згідно з ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржено неповернення тимчасово вилученого майна, згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий, прокурор зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 236 КПК України, вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Статтею 169 КПК України передбачено, що тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; у випадках, передбачених ч. 5 ст. 171, ч. 6 ст. 173 цього Кодексу; у разі скасування арешту.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Згідно із ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених ст. ст. 160166, 170174 цього Кодексу.

При вирішенні питання щодо призначення до розгляду даного клопотання слідчим суддею встановлено, що подані матеріали заявник іменує як клопотання, проте не вказуючи при цьому жодної правової підстави для звернення до слідчого судді з клопотанням подібного роду.

Слідчим суддею при вивченні матеріалів проданого клопотання встановлено, що воно містить в собі елементи клопотання про скасування арешту майна та одночасно скарги щодо неповернення тимчасово вилученого майна та скарги, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій щодо розгляду клопотання сторони захисту в порядку статті 220 КПК України, проте таке поєднання законодавцем приписами КПК України не передбачено, що позбавляє слідчого суддю вирішити питання щодо відкриття провадження.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасник цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
Крім того, Європейський Суд нагадує, що положення підпункту «а» п. 3ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У справі надання повної, детальної інформації щодо заявлених вимог та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду. Право бути поінформованим про характер і підставу позову потрібно розглядати у світлі права мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції.
Частиною 6 статті 9 КПК України передбачено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження за скаргою у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, що не підлягає оскарженню.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, що є принципом диспозитивності розгляду.

Враховуючи викладене слідчий суддя вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_2 .
Керуючись ст. ст. 100, 169-171, 236, 303, 304 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_2 , яке подано в інтересах ОСОБА_3 про зобов`язання прокурора надати інформацію та повернути майно.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1