справа № 388/189/20
провадження № 1-кп/388/147/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.07.2021 м. Долинська

Долинський районний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.01.2020 за № 0000017, за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Бурканів Теребовлянського району Тернопільської області, громадянки України, маючої професійно-технічну освіту, офіційно не працюючої, не перебуваючої у зареєстрованому шлюбі, осіб на утриманні не маючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,

встановив:

08.01.2020 близько 19 год. 20 хв. по вулиці Нова у місті Долинська Кіровоградської області навпроти буд. № 90 ОСОБА_3 на ґрунті особистих неприязних відносин до ОСОБА_5 з метою заподіяння останній тілесних ушкоджень обома руками штовхнула її у спину від чого та впала на землю і ОСОБА_3 почала наносити їй тілесні ушкодження, а саме кілька ударів руками та ногами в область голови ОСОБА_5 , у результаті чого ОСОБА_3 спричинила потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: синець та садно верхньої губи зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, - визнала та погодилась з кваліфікацією вчиненого нею діяння. Надала покази про те, що у неї до ОСОБА_5 тривале неприязне відношення у зв`язку з тим, що остання «спала» з її хлопцем. З цього приводу у них була розмова восени 2019 року. 08.01.2020 близько 20 год. вона разом з ОСОБА_5 їхали в одному маршрутному таксі з м. Кривий Ріг до м. Долинська. У таксі вони не розмовляли. ОСОБА_5 вийшла з маршрутного таксі у м. Долинська на зупинці навпроти магазина «Спокуса». Вона ( ОСОБА_3 ) вийшла за нею та на вулиці штовхнула ОСОБА_5 у спину, у відповідь на що остання намагалась замахнутися на неї, однак вона штовхнула її вдруге від чого ОСОБА_5 впала і вона почала наносити їй удари правою та лівою руками, близько двох разів вдарила її ногами. Коли ОСОБА_5 піднялась вона нанесла їй ще декілька ударів руками. При цьому, вона ( ОСОБА_3 ) намагалась щось казати ОСОБА_5 , але що саме не пам`ятає. У цей момент, на скільки вона пам`ятає, поряд були 2 чи 3 незнайомі їй чоловіки. Приблизно за 5 хвилин прийшли знайомі ОСОБА_5 та розняли їх. Після цього, конфлікт продовжився словесно. Потім приїхали працівники поліції, яких викликала ОСОБА_5 , та які відвезли її ( ОСОБА_3 ) у відділ поліції. На запитання прокурора, про те чи розкаюється вона у вчиненому відповіла: «Угу». На питання прокурора, як би вона вчинила, якщоб така ситуація трапилась знову, відповіла: «По відношенню до ОСОБА_3 .? При конфлікті виражалась би словесно, без застосування фізичного насильства».
Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 повідомили, що з обвинуваченою ОСОБА_3 у неї тривалі неприязні стосунки з приводу хлопця. До події кримінального правопорушення восени 2019 року між ними був словесний конфлікт у супермаркеті та десь через місяць ОСОБА_3 намагалась її збити транспортним засобом. ОСОБА_5 дала суду показання про те, що 08.01.2020 вона з ОСОБА_3 їхали в одному маршрутному таксі з м. Кривий Ріг до м. Долинська. У таксі вони сиділи в одному ряду і між ними було ще здається один-два пасажири. ОСОБА_3 тримала у руках ніж. Яка на це була реакція інших пасажирів вона не пам`ятає. При перебуванні у таксі ОСОБА_3 надсилала їй повідомлення на телефон через мережу Інтернет приблизно наступного змісту: «Тобі хана». Хвилюючись з приводу перебування з нею поряд ОСОБА_3 вона зателефонувала своїй сестрі ( ОСОБА_6 ) та попросила зустріти її. У м. Долинська вона вийшла на зупинці біля аптеки, магазину «Спокуса» біля будинку № 90, що по вулиці Нова. Спочатку вийшла якась жінка, а вона вийшла за нею і в цей час почала телефонувати сестрі. За нею слідом вибігла ОСОБА_3 , яка щось кричала, наздогнала її та штовхнула, від чого вона впала і ОСОБА_3 почала її бити. ОСОБА_3 тримала її руками за волосся та била ногами - приблизно 5 ударів в область живота і голови, у голову припало більше ударів. Також била руками, але куди та скільки ударів точно не пам`ятає, оскільки у момент нанесення ударів вона захищалась та закрила очі. Коли спробувала встати та ОСОБА_3 не давала їй це зробити, схопила за волосся і почала тягати по траві та асфальту. Через приблизно 5 хв. від початку конфлікту до них підбігла її сестра ( ОСОБА_6 ) зі своїм чоловіком ( ОСОБА_6 ). Сестра кричала, а її чоловік розтягував їх. Вона ( ОСОБА_5 ) викликала поліцію. Після цього, ОСОБА_3 убігла і згодом прийшла з якимись хлопцями, які почали погрожувати їй, її сестрі та її чоловіку, однак потім дізнавшись, що це ОСОБА_3 її побила, а не навпаки, - хлопці заспокоїлись. Після цих подій ОСОБА_3 погрожувала їй за допомогою повідомлень через мережу Інтернет, писала їй огидні слова у соціальних мережах з різних новостворених акаунтів. Після цих подій вона зверталась до лікарні у м. Кропивницький де лікувалась декілька днів, а потім повернулась до м. Долинська де проходила лікування амбулаторно.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , повідомила, що потерпіла ОСОБА_5 є її сестрою, а з обвинуваченою ОСОБА_3 вона раніше знайомою не була. Дала суду показання про те, що 08.01.2020 їй зателефонувала сестра ( ОСОБА_5 ) та попросила зустріти її на зупинці у м. Долинська куди вона прямувала на маршрутному таксі, оскільки з нею разом їде ОСОБА_3 , з якою у них неприязні відносили з приводу хлопця. Вона зі своїм чоловіком ( ОСОБА_6 ) чекали її на зупинці поблизу пункту приймання вторинної сировини, однак сестра не вийшла з маршрутного таксі. У цей час на її телефон надійшов дзвінок від сестри, яка кричала у трубку, з чого вона зрозуміла, що сестра вийшла раніше. Вони з чоловіком сіли в автомобіль та поїхали на попередню зупинку. Проїжджаючи біля будинку де магазин «Корона» почули крик та зупинились. Вийшовши з машини побачила як ОСОБА_3 била її сестру ОСОБА_5 . Підбігши до них намагалась їх розборонити, однак не могла цього зробити, оскільки ОСОБА_3 міцно тримала її сестру за волосся і у цей час била її ногами куди попало. У цей час ОСОБА_5 кричала «Не бий», а ОСОБА_3 виражалась нецензурною лайкою щодо того, що ОСОБА_5 спала з її хлопцем. Коли підбіг її чоловік, то йому вдалось розборонити їх, після чого конфлікт продовжився у словесній формі. Після цих подій їй та її сестрі надходили повідомлення з погрозами, як вона припускає, від ОСОБА_3 .
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , повідомив, що з обвинуваченою ОСОБА_3 на час подій, що розглядаються вони зустрічалися, остання є його дівчиною, а потерпіла ОСОБА_5 до цих подій була його коханкою. Дав суду показання про те, що безпосереднім очевидцем подій він не був, оскільки приїхав вже після конфлікту коли відбувалась лише словесна перепалка. Повідомив, що йому відомо про те, що ОСОБА_5 розповіла про відносини з ним ОСОБА_3 тим самим, як на його думку, спровокувавши конфлікт.
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повідомив, що потерпіла ОСОБА_5 є сестрою його дружини, а з обвинуваченою ОСОБА_3 він раніше знайомий не був. Дав суду показання про те, що він зі своєю дружиною ( ОСОБА_6 ) чекали ОСОБА_5 на зупинці поблизу пункту приймання вторинної сировини, однак вона не вийшла з маршрутного таксі. Вони з дружиною сіли в автомобіль та поїхали на попередню зупинку. Під`їжджаючи до попередньої зупинки почули крик та зупинились. Вийшовши з машини він побачив як ОСОБА_3 тримала за волосся ОСОБА_5 , яка лежала на землі. Коли він підбіг до них, то йому вдалось розборонити їх, після чого конфлікт продовжився у словесній формі.
Вина обвинуваченої ОСОБА_3 у скоєнні інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення при встановлених судом обставинах, крім визнання останньою своєї вини та отриманих у судовому засіданні показань потерпілої та свідків підтверджується дослідженими судом доказами, а саме:
- протоколом огляду місця події від 09.01.2020, з фототаблицями до нього, за даними якого у ході огляду, проведеного у присутності двох понятих, на відкритій місцевості навпроти будинку АДРЕСА_2 було встановлено наявність асфальтного покриття автодороги, узбіччя, електроопору. Оглянута місцевість є місцем вчинення кримінального правопорушення, що узгоджується з показами потерпілої, обвинуваченої та свідків. (т. 2 а.к.п. 13-15);
- висновком експерта № 05, складеним за наслідками проведення з 13.01.2020 по 24.02.2020 судово-медичної експертизи ОСОБА_5 , 1998 року народження, після проведення якої експерт дійшов висновків про таке:
1. Згідно наданої на дослідження медичної документації ОСОБА_5 перебувала на стаціонарному лікуванні в Кіровоградській обласній лікарні з 09.01.2020 по 10.01.2020, з діагнозом:закрита ЧМТ струс головного мозку, легкий ступінь; посттравматичний артрит зліва; забійна гематома верхньої губи зліва; забій носа; прогресуюча маткова вагітність 6 тижнів; загроза переривання вагітності.
В Долинській ЦРЛ на стаціонарному лікуванні з 29.01.2020 по 07.02.2020 з діагнозом: метрорагія, гострий аднексит.
2. При огляді ОСОБА_5 та згідно наданої на дослідження медичної документації мала місце наступні тілесні ушкодження: синець та садно верхньоїгуби зліва.
Згідно правил оцінки ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, наказ № 6 від 17.01.1995, пункту № 2.3.5 дані тілесні ушкодження мають ознаки легких тілесних ушкоджень.
Вказані тілесні ушкодження мають загальні ознаки дії тупого предмету (предметів), індивідуальні ознаки травмуючого предмета в пошкодженнях не відобразилися. Вказані тілесні ушкодження могли виникнути в термін, що зазначений в обставинах випадку викладених в постанові.
3. Діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку легкого ступеню при оцінці ступеня тяжкості не враховувався так як відсутні об`єктивні дані, які б свідчили про дану травму.
4. Враховуючи дані котрі викладені в наданій на дослідження медичній документації, а саме: відсутність даних діагностичного гістологічного дослідження вмісту порожнини матки, відсутність даних дослідження на хоріогонічний гонадотропін, наявних даних про стан внутрішніх статевих органів 29.01.2020, можна говорити про те що об`єктивних судово-медичних даних про вагітність немає. Дані УЗ дослідження від 09.01.2020 та від 27.01.2020 про вагітність в термін 6 тижнів чи загрозу переривання вагітності є мало інформативними. (т. 2 а.к.п. 23-24).
Надаючи оцінку зазначеному джерелу доказів судом відзначається, що для проведення експертизи у розпорядження експерта були надані та ним дослідженні: амбулаторна карта № 023908 на ім`я ОСОБА_5 . Долинська ЦРЛ; медична карта стаціонарного хворого № 406 Кіровоградської обласної лікарні ОСОБА_5 ; медична картка стаціонарного хворого Долинської ЦРЛ ОСОБА_5 , тобто медичні карти потерпілої ОСОБА_5 з медичних закладів, до яких остання зверталась за отриманням медичної допомоги, зокрема, після події кримінального правопорушення. При цьому, за наявними у них даними експерт дійшов до висновку про не підтвердження діагнозу: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку за відсутні об`єктивних даних, які б свідчили про дану травму та про відсутність об`єктивних судово-медичних даних про вагітність ОСОБА_5 ;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 24.02.2020 з фототаблицею до нього, за даними якого у присутності двох понятих проведено слідчий експеримент з потерпілою ОСОБА_5 , за участю статиста, у ході проведення якого ОСОБА_5 розповіла та показала як саме її штовхнула ОСОБА_3 , а саме обома руками у спину, як остання тримала її за волосся - з переду, та як наносила удари - правою і лівою ногою в область голови, зокрема, обличчя з положення стоячи у той час як вона знаходилась на землі на правому боці. (т. 2 а.к.п. 34-38);
- висновком експерта № 26, складеним за наслідками проведення 24.02.2021 судово-медичної експертизи ОСОБА_5 , 1998 року народження, після проведення якої експерт дійшов висновків про таке:
Тілесні ушкодження у ОСОБА_5 описані у висновку № 5 від 13.01.2020 Долинського міжрайонного відділення СМЕ, могли виникнути за обставин, що зазначені у протоколі слідчого експерименту від 24.02.2020 за участю ОСОБА_5 (т. 2 а.к.п.40-41);
- протоколом проведення слідчого експерименту від 26.02.2020 з фототаблицею до нього, за даними якого у присутності двох понятих проведено слідчий експеримент з підозрюваною ОСОБА_3 , за участю статиста, у ході проведення якого ОСОБА_3 розповіла та показала як саме вона штовхала потерпілу ОСОБА_5 , а саме обома руками у спину, як наносила удари рукою в область голови з положення стоячи та схилившись над потерпілою, яка лежала на землі на спині, та як наносила удари ногою в область голови з положення стоячи справа від потерпілої, яка лежала на землі на спині. (т. 2 а.к.п. 60-64).
Зазначені вище та досліджені судом докази є належними та допустимими, оскільки отримані органом досудового розслідування у порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України, повністю узгоджуються між собою та містять у собі фактичні дані, які вказують на місце, час, спосіб вчинення ОСОБА_3 інкримінованого їй органом досудового розслідування кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Оцінивши показання обвинуваченої ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_5 та свідків, надані ними під час судового розгляду, суд констатує, що вони є послідовними та відповідають встановленим у ході судового розгляду фактичним обставинам справи і у повній мірі узгоджуються з вище зазначеними письмовими доказами, які визнані судом належними і допустимими, а отже такі показання є достовірними.
Надаючи оцінку зазначеним вище письмовим доказам, які визнані судом належними і допустимими, як кожному окремо, так і в їх сукупності між собою та з отриманими у ході судового розгляду показаннями обвинуваченої, потерпілої та свідків, які визнані судом достовірними, суд констатує їх повну узгодженість і достатність для встановлення винуватості обвинуваченої ОСОБА_3 , внаслідок протиправних дій якого ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: синець та садно верхньої губи зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень
Сукупність вище наведених доказів запевнює суд у тому, що протиправні дії обвинуваченої були спрямовані саме на умисне нанесення ударів потерпілій, наслідком яких стало спричинення останній легких тілесних ушкоджень
Отже, досліджена під час судового розгляду сукупність доказів, які визнані судом належними та допустимими, у своєму взаємозв`язку з отриманими показаннями обвинуваченої, потерпілої та свідків, запевнює суд у наявності причинно-наслідкового зв`язку між умисними протиправними діями обвинуваченої ОСОБА_3 , яка на ґрунті особистих неприязних відносин до потерпілої ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність своїх дій й передбачаючи їх можливі наслідки та бажаючи їх настання, нанесла останній кілька ударів руками та ногами в область голови, тим самим, завдавши їй легкі тілесні ушкодження.
За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що вина обвинуваченої ОСОБА_3 у скоєнні умисних дій, що виразилися у нанесенні легких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 доведена повністю.
Дії ОСОБА_3 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України як умисне спричинення легких тілесних ушкоджень.
Призначаючи обвинуваченій покарання, суд, керуючись вимогами ст. 65 КК України, враховує: ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до положень ст. 12 КК України є кримінальним проступком; особу обвинуваченої, яка офіційно не працює, не перебуває у зареєстрованому шлюбі, осіб на утриманні не має, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше до кримінальної відповідальності не притягалася.
Обставин, які б пом`якшували покарання ОСОБА_3 судом не встановлено. При цьому, аналізуючи поведінку обвинуваченої під час судового розгляду кримінального провадження, судом відзначається, що при визнанні факту вчинення нею протиправних дій її поведінка не вказує на повноцінний та беззастережний осуд нею своїх дій, і за таких обставин суд не вбачає у діях та поведінці обвинуваченої щирого каяття.
Обставин, передбачених ст. 67 КК України, які б обтяжували покарання ОСОБА_3 судом не встановлено.
Враховуючи встановлені судом обставини справи, ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинувачуваної, інформацію, що її характеризує, відсутність офіційних джерел доходу, відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, а також думку потерпілої, яка просила призначити найсуворіше покарання, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 слід призначити покарання у межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді громадських робіт на строк, який є мінімальним для даного виду покарання.
Саме таке покарання буде найбільш відповідати принципам та цілям призначення покарань і є необхідним й достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.
До початку судового розгляду потерпілою ОСОБА_5 було пред`явлено цивільний позов до обвинуваченої ОСОБА_3 , у якому остання просила стягнути з ОСОБА_3 на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 2716,90 грн., моральну шкоду у розмірі 10000,00 грн. та судові витрати.
На обґрунтування позову зазначила, що після отримання тілесних ушкоджень, вона зверталась за медичною допомогою, оскільки відчувала головну біль та нудоту. За призначенням лікарів нею було пройдено ультразвукове дослідження органів та медикаментозне лікування на що було витрачено кошти у розмірі 2716,90 грн., що підтверджується виписками із медичної карти стаціонарного хворого № 406, та № 397, фіскальними чеками доданими до позову. Також зазначила, що оцінює нанесену їй моральну шкоду, що полягає у фізичному болю та душевних стражданнях, викликаних отриманими тілесними ушкодженнями, переривання вагітності, а також у тимчасовій втраті нормальних життєвих зав`язків внаслідок лікування, у розмірі 10000,00 гривень, що підлягають до стягнення з обвинуваченої як з винної особи у вчиненні кримінального правопорушення.
У судовому засіданні ОСОБА_5 заявлений до ОСОБА_3 цивільний позов підтримала обґрунтовуючи його аналогічно викладеному у позовній заяві. Уточнила, що просить стягнути з ОСОБА_3 на свою користь матеріальну шкоду, яка документально підтверджена у розмірі 2124,25 грн.
У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 щодо заявленого ОСОБА_5 цивільного позову про стягнення матеріальної та моральної шкоди заявила, що не визнає позов у повному обсязі, бо не бачить зв`язку між кримінальним правопорушенням та зверненням до медичних закладів та лікуванням ОСОБА_5 .
Положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Згідно з ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
За правилами ч. 1, ч. 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
З урахуванням імперативних вимог ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, ч. 5 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Враховуючи положення ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Доказами у розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (ч. 1 ст. 82 ЦПК України).
Щодо заявленої позовної вимоги про стягнення матеріальної шкоди спричиненої здоров`ю потерпілої у наслідок кримінального правопорушення, судом відзначається таке.
Згідно із ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.
У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з наступними змінами) роз`яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Отже, шкода, завдана фізичній особі, зокрема, витрати, які пов`язані з лікуванням та заходами, спрямованими на відновлення здоров`я, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Судом встановлено, що неправомірними діями обвинуваченої ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: синець та садно верхньої губи зліва, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
Відповідно до наданої потерпілою медичної документації: виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 406 (т. 1 а.к.п. 39), рекомендації лікаря гінеколога з виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 397 (гінекологічне відділення) (т. 1 а.к.п. 40), рекомендації лікаря з медичної картки хворого (т. 1 а.к.п. 58) ОСОБА_5 було призначено медикаментозне лікування, на підтвердження понесення витрат на яке останньою надано фіскальні чеки.
Однак, суд зауважує, що у межах висунутого обвинувачення та обсягу встановленої вини обвинуваченої щодо доведеного спричиненого тілесного ушкодження у вигляді: синець та садно верхньої губи зліва потерпілою ОСОБА_5 суду не надано документального підтвердження понесення витрат на лікування зазначеного тілесного ушкодження.
При цьому, висновком експерта № 05, складеним за наслідками проведення з 13.01.2020 по 24.02.2020 судово-медичної експертизи ОСОБА_5 не підтверджено діагноз: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку легкого ступеню, оскільки відсутні об`єктивні дані, які б свідчили про дану травму, та вказано на відсутність об`єктивних судово-медичних даних про вагітність (т. 2 а.к.п. 23-24).
Таким чином, такого роду тілесні ушкодження не охоплюється пред`явленим обвинуваченням та встановленим обсягом винних дій обвинуваченої у межах даного кримінального провадження та недоведено причинно-наслідковий зв`язку між діями обвинуваченої та заявленим потерпілою медикаментозним лікуванням у цій частині.
Враховуючи викладене суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у частині стягнення матеріальної шкоди.
Щодо заявленої позовної вимоги про стягнення моральної шкоди спричиненої здоров`ю потерпілої у наслідок кримінального правопорушення, судом відзначається таке.
Положеннями ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 Постанови Пленуму).
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Судом встановлено, що неправомірними діями обвинуваченої ОСОБА_3 потерпілій ОСОБА_5 було завдано легкі тілесні ушкодження, що свідчить про перенесення останньою фізичного болю та страждань, що безумовно негативно позначилося на їх психологічному та фізичному стані та призвело до моральних страждань.
Отже, внаслідок винних дій ОСОБА_3 . ОСОБА_5 було завдано моральну шкоду, яка підлягає відшкодуванню.
Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд враховує обставини справи, характер та обсяг страждань, яких зазнала потерпіла, характер немайнових втрат, зокрема, враховує рівень фізичного болю та страждань, яких зазнала потерпіла у зв`язку з ушкодженням здоров`я, душевних стражданнях, яких зазнала потерпіла у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. При цьому, судом зауважується, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен призводити до її безпідставного збагачення, та у жодному разі не може вважатися покаранням винної особи. З урахуванням викладеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості суд дійшов висновку, що пропорційною компенсацією моральних страждань потерпілої є відшкодування їй обвинуваченою спричиненої моральної шкоди у розмірі 6000,00 грн., на підставі чого позовні вимоги у частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню у межах зазначеної суми.
Щодо питання розподілу судових витрат судом відзначається, що потерпілою ОСОБА_5 не надано жодних доказів на підтвердження понесених нею витрат по оплаті професійної правничої допомоги, у зв`язку з чим судом об`єктивно не встановлено факту понесення останньою таких витрат та їх розміру.
Запобіжний захід у відношенні обвинуваченої ОСОБА_3 органом досудового розслідування не обирався, під час судового провадження клопотання від прокурора про застосування запобіжного заходу не надходило, а тому судом питання щодо обрання запобіжного заходу у відношенні обвинуваченої не розглядалось, і доцільність його застосування при ухваленні вироку судом не встановлена.
Питання щодо речових доказів слід вирішити у порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.
Документально підтвердженні витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись статтями 369-376 КПК України, -

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити їй покарання у виді громадських робіт на строк 60 (шістдесят) годин.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_3 не обирався.
Цивільний позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої ушкодженням здоров`я у наслідок вчинення кримінального правопорушення, - задовольнити частково
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 6000 (шість тисяч) грн. 00 коп.
У іншій частині позову відмовити.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме CD-R диск білого кольору ємкістю 700 МВ із позначенням «Verbatim», який зберігається у матеріалах кримінального провадження, після набрання вироком законної сили залишити у матеріалах кримінального провадження.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Долинський районний суд Кіровоградської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді, подавши відповідну заяву. Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1