ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 2015/1-51/11 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11/818/14/21 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст. 286 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурора - ОСОБА_5 ,

підсудного - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальну справу за апеляційною скаргою прокурора Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_8 на постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 29 грудня 2020 року про закриття кримінальної справи стосовно ОСОБА_6 ,-

В С Т А Н О В И Л А:
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 обвинувачується в тому, що 1 травня 2009 року приблизно о 21 годині керував належним йому технічно справним автомобілем «Фольксваген-Венто», р.н. НОМЕР_1 , на якому їхав зі швидкістю не менше 100 км/год по автодорозі Харків-Золочів-Олександрівка-КПП Золочівського району Харківської області з боку м. Золочів у напрямку м Харків. На шляху прямування, в районі 34 км+200м зазначеної автодороги, водій ОСОБА_6 грубо порушив вимоги п.п. 1.2, 1.5, 11.2, 12.6 «г» і 34.1.1 Правил дорожнього руху України. У результаті зіткнення водієві автомобіля ВАЗ-21115 ОСОБА_9 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 124/806-ДМ/09 від 02.07.2009 заподіяні тяжкі тілесні ушкодження у вигляді «саден в проекції правої дуги нижньої щелепи, синці на носі, крововиливи під м`які мозкові оболонки мозочка і довгастого мозку, в шлуночки мозку, розриву атланто-окціпітального зчленування з розривом спинного мозку в шийному відділі, саден на животі зліва, садна в лівій паховій області, поперечного перелому тіла грудини, переломів ребер: справа 1-7 на кордоні навкологрудинної і середньоключичної ліній, зліва 1-7 на кордоні навкологрудинної і середньоключичної ліній, 8,9 по передній пахвовій лінії, розривів і підплевральні прикореневі крововиливи на легенях, розривів: навколосерцевої сумки, серця, крововиливів в жирову капсулу лівої нирки, головку підшлункової залози, саден: в проекції колінного суглоба лівої нижньої кінцівки, у верхній третині правої гомілки, на суглобової поверхні 3,4,5 пальців лівої кисті, синця на правої нижньої кінцівки в проекції надколінника; закритих осколкових переломів кісток лівого передпліччя », від яких він помер на місці події, а пасажиру автомобіля« Фольксваген-Венто », ОСОБА_10 , згідно висновку судово-медичної експертизи № 635-А/09 від 10.06.2009 заподіяні середньої тяжкості тілесні ушкодження, що спричинили за собою тривалий розлад здоров`я у вигляді «закритого перелому лонної, сідничної і клубової кісток справа зі зміщенням, перелом зовнішньої кісточки правого гомілковостопного суглоба, безлічі саден на тильній поверхні правої кисті». Порушення Правил безпеки руху водієм ОСОБА_6 виразилося в тому, що він, керуючи автомобілем «Фольксваген-Венто», перевищив допустиму поза населеними пунктами швидкість руху і при здійсненні руху на заокругленні дороги, не впорався з керуванням, виїхав на призначену для зустрічного руху сторону дороги, створивши небезпеку для учасників дорожнього руху , де допустив зіткнення з автомобілями ЗАЗ-110241, р.н. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_11 і ВАЗ-21115, р.н. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_12 , які прямували в зустрічному йому напрямку з боку м. Харкова в напрямку м. Золочів Харківської області. Дії водія ОСОБА_6 знаходяться в причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди.
Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 29 грудня 2020 року кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, закрито у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення.

Не погодившись з рішенням районного суду прокурор, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції, ОСОБА_8 подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 29 грудня 2020 року, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінально- процесуального закону, а саме недотримання положень ст. 49, ч.3 ст. 264, ч.2 ст. 267 КПК України ( в ред. 1960 року); направити кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 286 КК України на новий розгляд до суду першої інстанції.

Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу, прокурор посилається на те, що матеріали справи не містять відомостей та будь-яких даних щодо підтримання обвинувачення висунутого ОСОБА_13 на стадії досудового розслідування чи відмови від його підтримання потерпілими, думка потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_14 з цього питання судом не з`ясована, оскільки оголошення постанови прокурора про відмову від обвинувачення відбувалось за їх відсутності, з вказаним процесуальним рішенням прокурора потерпілі не ознайомлені.

Вислухавши доповідь головуючого судді; доводи прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу прокурора, який брав участь у розгляді справи в суді першої інстанції; думку підсудного та його захисника, які заперечували проти задоволення поданої апеляційної скарги; дослідивши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню, зважаючи на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною 1 статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Недотримання строків розгляду справ порушує конституційне право на судовий захист, гарантований статтею 55 Конституції України, і негативно впливає на ефективність правосуддя та на авторитет судової влади.
Відповідно до ч.3 ст. 264 КПК України (в редакції 1960 року), коли в результаті судового розгляду прокурор прийде до переконання, що дані судового слідства не підтверджують пред`явленого підсудному обвинувачення, він повинен відмовитися від обвинувачення і у своїй постанові викласти мотиви відмови. В цьому випадку суд роз`яснює потерпілому та його представнику їх право вимагати продовження розгляду справи і підтримувати обвинувачення.
У відповідності до вимог ст.267 КПК України (в редакції 1960 року), у разі відмови прокурора від обвинувачення потерпілий вправі вимагати продовження розгляду справи. У цьому випадку він підтримує обвинувачення.
Згідно роз`яснень, що містяться в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 02.07.2004 року «Про практику застосування судами законодавства, у разі відмови прокурора від обвинувачення (ч. 3 ст. 264 КПК ) суд роз`яснює потерпілому, його законному представнику та представнику їхнє право вимагати продовження розгляду справи і підтримувати обвинувачення, про що робиться відповідний запис у протоколі судового засідання. За таких обставин думка потерпілого є пріоритетною для суду, оскільки: при незгоді з прокурором потерпілий бере функцію обвинувачення на себе і розгляд справи
продовжується; при згоді потерпілого з прокурором суд повинен справу закрити.
Якщо прокурор змінив обвинувачення чи відмовився від нього у
справі, котра розглядається за відсутності потерпілого, суд повинен відкласти розгляд справи, надіслати потерпілому копію постанови прокурора та роз`яснити право відповідно підтримувати обвинувачення у раніше пред`явленому обсязі чи вимагати продовження розгляду справи і самому підтримувати обвинувачення.
Як вбачається з матеріалів справи, вона перебуває на розгляді в Дергачівському районному суді Харківської області з 28 серпня 2017 року ( у зв`язку зі зміною територіальної підсудності розгляду справи ) (арк.129, 138 т.5).
Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 17 серпня 2018 року по справі призначено комплексну комісійну судово-медичну автотехнічну експертизу. Справа направлена до Київського НДІ судових експертиз (арк.100-101 т.6).
16 вересня 2020 року справа повернута до Дергачівського районного суду Харківської області (арк.99 т.7).
Судом першої інстанції неодноразово направлялися потерпілим ОСОБА_14 , ОСОБА_14 та ОСОБА_10 судові виклики про місце, дату та час розгляду справи, але останні в судові засідання не з`явилися (арк.139, 140, 141, 147, 151, 152, 155 т.7).
Постановою Дергачівського районного суду Харківської області від 04 грудня 2020 року було оголошено привід потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_14 та ОСОБА_10 (арк.156 т.7).
Згідно відомостей рапорту за підписом дільничного офіцера поліції СППП Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_15 , здійснити привід потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_14 та ОСОБА_10 не надалося можливим. 09 грудня 2020 року в телефонній розмові з гр. ОСОБА_10 , остання зобов`язалася з`явитися 11 грудня 2020 року у судове засідання у місцевий суд. 10 грудня 2020 року та 11 грудня 2020 року, з метою виконання постанови районного суду, дільничним офіцером здійснені виїзди за місцем мешкання потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_14 , а саме за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , однак двері домоволодінь ніхто не відчинив. Вказані в ухвалі телефонні номери не обслуговуються (арк.166 т.7).
Потерпіла ОСОБА_10 надала до Дергачівського районного суду Харківської області заяву, в якій зазначила, що їй роз`ясненні положення ст. 267КПК України (в редакції 1960 року) (арк.167 т.7).
11 грудня 2020 року потерпілі ОСОБА_14 та ОСОБА_14 в судове засідання в суд першої інстанції не з`явилися. У цьому судовому засідання прокурор заявив клопотання про відкладення судового розгляду для надання йому часу для підготовки постанови про відмову від обвинувачення (арк.168 т.7).
11 грудня 2020 року Дергачівським районним судом Харківської області направлено потерпілим ОСОБА_14 та ОСОБА_14 повідомлення про те, що в судовому засіданні від 11 грудня 2020 року оголошено перерву за вищезазначеним клопотанням прокурора до 15 год. 30 хв. 28 грудня 2020 року. В цьому ж листі потерпілим ОСОБА_14 та ОСОБА_14 було роз`яснено , що відповідно до ч.2 ст. 267 КПК України в ред. 1960р. , у разі відмови прокурора від обвинувачення потерпілий вправі
вимагати продовження розгляду справи. У цьому випадку він
підтримує обвинувачення. Згідно з ч.2 ст. 282 КПК України в ред.1960р. Суд своєю ухвалою (постановою) закриває справу, якщо прокурор
відмовився підтримувати державне обвинувачення, а потерпілий не
бажає скористатися правом, передбаченим частиною другою статті 267
цього Кодексу (арк.169 т.7).
Згідно відомостей результатів відстеження Укрпошти, районним судом направлялися потерпілим ОСОБА_14 та ОСОБА_14 судові виклики за місце їх мешкання, які мають в матеріалах цієї справи. Судове повідомлення, направлене потерпілому ОСОБА_14 , повернулося до місцевого суду із позначкою «адресат відсутній за вказаною адресою (арк.173-177, 196, 197 т.7).
28 грудня 2020 року в судове засідання в суд першої інстанції потерпілі ОСОБА_14 та ОСОБА_14 не з`явилися. У цьому судовому засіданні прокурор надав суду постанову про відмову від підтримання державного обвинувачення у цій кримінальній справі (арк.178-185, 186 т.7).
За наслідками судового розгляду від 28 грудня 2020 року, який провадився з урахуванням думки прокурора, який вважав за можливе розглянути його клопотання за відсутності потерпілих, постановлено оскаржувану постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 29 грудня 2020 року, якою кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, закрито у зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення (арк. 186, 187-188 т.7).
Судом першої інстанції направлялася потерпілим ОСОБА_14 , ОСОБА_14 та ОСОБА_10 копія оскаржуваного судового рішення (арк.192-193, 208-210 т.7).
Копію постанови Дергачівського районного суду Харківської області від 29 грудня 2020 року потерпіла ОСОБА_14 отримала 11 січня 2021 року (арк.205 т.7).
Потерпіла ОСОБА_14 надала суду апеляційної інстанції надала заяву, в якій просила провадити апеляційний розгляд без її участі (арк.215 т.7).
Крім того, Харківським апеляційним судом направлялися судові виклики потерпілому ОСОБА_14 , але ці повідомлення повернулися до суду. Телефонні номери потерпілого ОСОБА_14 ( НОМЕР_4 , НОМЕР_5 ), які містяться в матеріалах справи, не обслуговуються.
Тобто, за вказаний період справа неодноразово призначалася до судового розгляду та судом вживалися різноманітні заходи для забезпечення оперативного , об`єктивного та повного розгляду справи і забезпечення прав учасників процесу.
В цілому, аналіз кореспонденції, що міститься в матеріалах справи, дає можливість зробити висновок, що судом першої інстанції постійно вживалися заходи для належного повідомлення ОСОБА_14 та ОСОБА_14 про дату, місце та час розгляду справи , проте останні свідомо їх ігнорували , зловживаючи своїми процесуальними правами, або взагалі втратили процесуальну зацікавленість в розгляді кримінального провадження.
Також, на виконання постанови суду першої інстанції про привід потерпілих, дільничним офіцером також здійснювалися заходи щодо явки потерпілих ОСОБА_14 та ОСОБА_14 в судове засідання до Дергачівського районного суду Харківської області, але останніх доставити приводом не представилось можливим.
Потерпіла ОСОБА_14 також достеменно знає про наявність оскаржуваної постанови Дергачівського районного суду Харківської області від 29 грудня 2020 року, але відмовилася приймати участь під час апеляційного розгляду.
Як в суді першої інстанції, так і в апеляційній суду судові виклики та повістки потерпілому ОСОБА_14 повернулися до суду з відміткою «адресат відсутній».
Відповідно до п. 99-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 року № 270 , рекомендовані листи з позначкою Судова повістка, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою Судова повістка. Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою Судова повістка, працівник поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за вказаною адресою, яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.
Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не допустити безладного перебігу судового процесу (рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України").
Також , згідно з усталеною практикою Суду, учасники справи в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження; процесуальна бездіяльність скаржника не може ставити під сумнів здійснення судочинства судом апеляційної інстанції відповідно до вимог процесуального закону.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що не отримання ОСОБА_14 та ОСОБА_14 поштової кореспонденції про виклик на судове засідання , призначене на 28 грудня 2020 року , яку суд з додержанням вимог процесуального закону, надсилав за належною адресою та яка повернулася в суд у зв`язку з її неотриманням адресатами , зумовлено не об`єктивними причинами, а суб`єктивною поведінкою сторін щодо отримання кореспонденції, яка надходила на їхню адресу.
Крім того, слід зазначити, що у відповідності до ст.11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» інформація про кожне судове засідання, оприлюднювалася на офіційному веб-порталі судової влади України та ОСОБА_14 і ОСОБА_14 не були позбавлені об`єктивної можливості дізнатися про дати судових засідань , користуючись відкритим безоплатним цілодобовим доступом до вказаного сайту.
З огляду на викладене, враховуючи, що справа неодноразово відкладалася у зв`язку з неявкою ОСОБА_14 та ОСОБА_14 навіть у випадку підтвердження про їх належне повідомлення , судом вживалося ряд заходів для забезпечення їхньої участі в судових засіданнях , з метою недопущення порушення розумних строків розгляду справи в суді, колегія суддів вважає суд першої інстанції дійшов вірного висновку про можливість проведення 28 грудня 2020 року судового засідання, в якому було розглянуто клопотання прокурора про відмову від підтримання державного обвинувачення у кримінальній справі стосовно ОСОБА_6 за відсутності потерпілих, які своєю процесуальною поведінкою не виявили бажання приймати участь у розгляді справи в суді першої інстанції.
Судовий розгляд центральна стадія кримінального провадження, в якій суд першої інстанції, за активної участі сторін, розглядає та вирішує справу по суті, тобто з`ясовує всі суттєві обставини вчиненого злочину, перевіряє та оцінює докази, надані сторонами, і на цій підставі ухвалює вирок або постанову. Однією з ключових фігур вказаної стадії кримінального провадження виступає прокурор як сторона обвинувачення.
Законом № 1401-УІІІ від 02.06.2016 року Конституцію України було доповнено статтею 131-1.
Згідно з пунктом 1 частини 1 ст.131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює підтримання публічного обвинувачення в суді.
Відповідно до ст. 16-1 КПК України (в редакції 1960 року), розгляд справ у судах відбувається на засадах змагальності. Державне обвинувачення в суді здійснює прокурор. Прокурор, підсудний, його захисник чи законний представник, потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та їх представники беруть участь у судовому засіданні як сторони і користуються рівними правами та свободою у наданні доказів, їх дослідженні та доведенні їх переконливості перед судом.
Відповідно до ч. 3 ст. 264 КПК України ( в редакції 1960 року ), коли в результаті судового розгляду прокурор прийде до переконання, що дані судового слідства не підтверджують пред`явленого підсудному обвинувачення, він повинен відмовитися від обвинувачення і у своїй постанові викласти мотиви відмови. В цьому випадку суд роз`яснює потерпілому та його представнику їх право вимагати продовження розгляду справи і підтримувати обвинувачення.
Прокурор під час розгляду справи в суді за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, надав в порядку ч. 3 ст. 264 КПК України (в редакції 1960 року) відмову від підтримування державного обвинувачення щодо ОСОБА_6 , мотивуючи її тим, що висновки щодо винуватості останнього у вчиненні злочину, не підтвердились.
Відмова прокурора в повній мірі відповідає принципу диспозитивності, який закріплений в тому числі і КПК в ред.1960 року.
Згідно з ч.2 ст.282 КПК України (в редакції 1960 року), суд своєю ухвалою (постановою) закриває справу, якщо прокурор відмовився підтримувати державне обвинувачення, а потерпілий не бажає скористатися правом, передбаченим частиною другою статті 267 цього Кодексу.
Суд , закриваючи провадження по справі щодо ОСОБА_6 , врахувавши наведені прокурором мотиви, виконав імперативні вимоги ч. 2 ст. 282 , ч. 3 ст. 264 КПК України (в редакції 1960 року).
З такими висновками місцевого суду погоджується і колегія апеляційного суду.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання, що постанова Дергачівського районного суду Харківської області від 29 грудня 2020 року про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_6 за обвинувачення у вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України є законною, обґрунтованою та вмотивованою, постановленою у відповідності до процесуального законодавства, а тому підстави для задоволення апеляційної скарг прокурора відсутні.
Істотних порушень вимог кримінально-процесуального закону, які б тягли за собою скасування ухваленого судового рішення, не вбачається.
Керуючись ст.ст. 362, 365, 366 КПК України (в ред.1960 року) та п. 15 «Перехідних положень» КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Постанову Дергачівського районного суду Харківської області від 29 грудня 2020 року стосовно ОСОБА_6 залишити без змін.

Головуючий
Судді