ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11сс/818/1136/21 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 638/8517/21 (провадження 1-кс/638/8517/21) Доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою

У Х В А Л А
5 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря - ОСОБА_5
захисника - ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А:
До підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів до 01 серпня 2021 року включно та визначено заставу в розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 90 800 (дев`яносто тисяч вісімсот) грн 00 коп, у разі внесення якої ОСОБА_7 вирішено з під варти звільнити та покласти на нього обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою; не відлучатися із м. Харкова, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
На зазначену ухвалу слідчого судді захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 4 червня 2021 року. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу захисник посилається на те, що ризики, зазначені слідчим у клопотанні про застосування запобіжного заходу, не підтверджуються жодними фактичними даними. Зазначає, що ризик переховування відсутній, оскільки підозрюваний сам з`явився до відділу поліції, де його затримали, що свідчить про його готовність співпрацювати зі слідством Жодних даних, на підтвердження ризику незаконного впливу на свідків, також не було надано, оскільки відсутні зафіксовані скарги або заяви інших учасників кримінального провадження, які ніби то зазнали тиску з боку ї підзахисного. Також захисник зазначила, що підозрюваний, хоча і мав судимість, проте протягом року не вів злочинної діяльності, а тому вважає, що ризик вчинення іншого кримінального правопорушення слідчим та прокурором не доведений. Просила врахувати, що підозрюваний має постійне місце проживання, тривалий час перебував на лікуванні в обласному протитуберкульозному диспансері№3, у зв`язку з чим не проживав за місцем проживання. ОСОБА_7 є інвалідом другої групи з довідкою МСЕК №744102, у зв`язку з чим потребує регулярного медичного спостереження та відповідних умов для проживання. Підозрюваний не має постійного місця роботи через захворювання, але отримує пенсію як інвалід, що свідчить про наявність у нього джерел для існування.
Посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, просила скасувати оскаржуване рішення слідчого судді.
В судове засідання апеляційного суду прокурор не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю. Враховуючи вимоги ч. 4 ст. 405, ч.2 ст. 422 КПК України, колегія суддів вважає за можливе проведення апеляційного перегляду ухвали слідчого судді за відсутністю прокурора, оскільки неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду.
Заслухавши доповідь судді, доводи захисника ОСОБА_6 , яка підтримала вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.
03.06.2021 року о 13:27год. ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а саме у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
В той же день слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , вобґрунтування якого посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, за який передбаченого покарання у вигляді позбавленням волі на строк від 4 до 6 років, постійного місця мешкання на території м. Харкова та родини або утриманців не має, слідчий вважав, що у підозрюваного відсутні міцні соціальні зв`язки, що може спонукати його покинути територію м. Харкова та переховуватись від органів досудового розслідування та суду, таким чином намагаючись уникнути кримінальної відповідальності. Крім того, ОСОБА_7 може вчинити вплив на потерпілого та свідків, з метою їх залякування, для подальшого надання необхідних підозрюваному показів, а також є ризик вчинення ним нових злочинів, враховуючи обставини та характер скоєного злочину, особу ОСОБА_7 , який не працює та не має джерел для нормальної життєдіяльності, раніше неодноразово судимий, останній раз Київським районним судом м. Харкова від 23 квітня 2013 року за пунктом 4 частини другої статті 115 КК України до покарання у вигляді 12 років позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 26 травня 2020 року і знов вчинив кримінальне правопорушення через короткий проміжок часу.
Враховуючи вищевикладене, слідчий вважав, що до підозрюваного необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти вищезазначеним ризикам.
Вирішуючи питання про обрання виду запобіжного заходу стосовно ОСОБА_7 , слідчий суддя вважав обґрунтованою підозру у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, оскільки вона підтверджена наданими до клопотання доказами та наявними ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Враховуючий, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 4 до 6 років, обставини та характер скоєного злочину, дані про особу підозрюваного, який офіційно не працює, осіб на утриманні не має, також не має міцних соціальних зв`язків, які можуть слугувати стримуючим фактором для забезпечення належної поведінки, раніше неодноразово судимий, останній раз Київським районним судом м. Харкова від 23 квітня 2013 року за пунктом 4 частиною другою статті 115 КК України до покарання у вигляді 12 років позбавлення волі, звільнений з місць позбавлення волі 26 травня 2020 року, однак через короткий проміжок часу знову вчинив кримінальне правопорушення, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України. Окрім цього, слідчий суддя вважав доведеним ризику незаконного впливу на потерпілого у цьому кримінальному провадженні, оскільки він підтверджується свідченнями потерпілої, яка вказує, що протягом тривалого часу підозрюваним чиняться протиправні дії щодо неї, а події, що мали місце 09.04.2021 є непоодинокими. Також слідчий суддя вважав доведеним ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, який підтверджується тим, що ОСОБА_9 вчинив корисливий злочин та на теперішній час не маючи офіційного заробітку, може вчинити інший корисливий злочин.
Колегія суддів погоджується з вказаними висновками слідчого судді з наступних підстав.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, як зазначено в ст. 183 КПК України, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Колегія суддів, з урахуванням стадії досудового розслідування, погоджується висновками суду першої інстанції, щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та існування ризиків передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим, є ймовірність ризику того, що підозрюваний може переховуватись від слідства та суду, враховуючи також відомості та конкретні обставини вчинення злочину, який інкримінується підозрюваному, а також те, що він був неодноразово судимий, в тому числі і за злочини проти власності, не виключена можливість підозрюваним вчинити інший злочин проти власності. Також беручи до уваги відомості стосовно особи підозрюваного, не виключений ризик того, що підозрюваний може чинити тиск на потерпілих чи свідків. При цьому, колегія суддів враховує встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками та потерпілими, у кримінальному провадженні, відповідно до якої на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду, вони отримуються усно, шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, статті 95, 224 КПК).
Крім того, європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Фактичні обставини справи свідчать про схильність підозрюваного до вчинення злочинів, особливо злочинів проти власності, враховуючи обставини справи а також відомості стосовно особи підозрюваного, який підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 4 до 6 років, офіційно не працює, осіб на утриманні не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків. Будучи раніше неодноразово судимим останній раз Київським районним судом м. Харкова 23.04.2013 року за п.4 ч.2 ст. 115 КК України до покарання у вигляді 12 років позбавлення волі, був звільнений з місць позбавлення волі 26.05.2020 та знов вчинив корисливий злочин, що свідчить про те, що підозрюваний на шлях виправлення та перевиховування не став, належних висновків для себе не зробив та знов вчинив інкримінований йому злочин. А тому, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо доведеності ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах судового провадження спростовують апеляційні доводи про недоведеність настання вказаних в клопотанні слідчого ризиків. З огляду на можливе покарання за вчинений підозрюваним злочин, ймовірний ризик переховування від органів досудового розслідування або суду. З огляду на те, що підозрюваний останнім часом не мав стабільного заробітку і враховуючи його схильність до корисливих злочинів, не виключається ризик вчинення ним іншого кримінального правопорушення.
Крім того, з урахуванням фактичних обставин вчинення дій, згідно підозри, які інкримінуються підозрюваному ОСОБА_7 , а саме вчинення корисливого злочину проти власності, поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого,колегія суддів вважає, що у цьому судовому провадженні є наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, зокрема права власності населення, а також життя та здоров`я населення, яке, відповідно до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні.
Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки у провадженні існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають усталеній практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Отже, враховуючи вищенаведені відомості у колегії суддів не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими слідчий обґрунтовує в суді першої інстанції та при апеляційному розгляді, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання підозрюваного під вартою, оскільки на момент розгляду апеляційної скарги ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи підозрюваного та обставин кримінального провадження.
За таких обставин доводи захисника підозрюваного про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.
Твердження в апеляційній скарзі адвоката щодо наявності у підозрюваного постійного місця проживання, як показника міцних соціальних зв`язків, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки, ця обставина існувала на час вчинення правопорушення і не стала стримуючим фактором для підозрюваного від противоправних дій.
Наявність у підозрюваного інвалідності та доводи скарги стосовно відсутності у підозрюваного намірів переховуватись, чинити вплив на потерпілих та свідків та потерпілих, а також неможливість вчиняти інші кримінальні правопорушення, не може усувати вірогідності ризиків, про які зазначено в клопотанні, запобігти яким в даному випадку, може лише застосування такого виняткового запобіжного заходу як тримання під вартою. Крім того, зазначені обставини існували на час вчинення особою дій згідно підозри, однак не стали для неї стримуючим фактором щодо обрання певного способу поведінки. Відомості сторони захисту відносно незадовільного стану здоров`я підозрюваного повинні підтверджуватися відповідними висновками судово-медичної експертизи про наявність захворювань, які унеможливлюють перебування особи під вартою, щодо проведення якої підозрюваний має процесуальне право заявляти клопотання слідчому. Відсутність вищевказаного висновку судово-медичних експертів позбавляє суд апеляційної інстанції процесуальної можливості враховувати зазначені доводи, без їх підтвердження певними висновками експертів, як підстави для скасування або зміни раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Зазначене вказує на неможливість в цьому конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу, оскільки він буде не достатнім для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
Колегія суддів дійшла висновку, що ухвала судді суду першої інстанції, відповідно до вимог статті 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання на цьому етапі досудового розслідування підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не вбачає.
Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Харкова від 4 червня 2021 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає .

Головуючий

Судді