Справа № 331/2003/19
Провадження1-кп/333/184/21

У Х В А Л А
підготовчого судового засідання
09.06.2021 року Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:
Колегії суддів:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів- ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря- ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
обвинувачених ОСОБА_6
ОСОБА_7

ОСОБА_8

ОСОБА_9

захисників ОСОБА_10
ОСОБА_11

ОСОБА_12

ОСОБА_13

потерпілої ОСОБА_14
ОСОБА_15

провівши в приміщенні суду відкрите судове засідання у кримінальному провадженні № 0002226 відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, українки, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , заміжня, з вищою освітою, засновниця агентства нерухомості «Аверс-2008», раніше не судима
обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.190, ч. 3 ст.358 , ч. 4 ст.358 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Запоріжжя, громадянки України, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_3 , розлучена, з вищою освітою, яка працює продавцем у ПП «Кадіров», раніше не судима
обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.190 КК України.

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Запоріжжя, українки, громадянки України, зареєстрованої та фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_4 , заміжня, має на утриманні малолітню дитину, з вищою освітою, яка є захисником, адвокат Ради Адвокатів Запорізької області, раніше не судима,
обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.190 КК України.

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець м. Первомайськ Миколаївської області, громадянина України, проживає за адресою: АДРЕСА_5 , одружений, з вищою освітою, не працюючий, раніше не судимий,
обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.190 КК Ук
раїни.

В С Т А Н О В И В :

27.04.2020 року суддею Комунарського районного суду м. Запоріжжя отримано матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 що обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.190, ч. 3 ст.358 , ч. 4 ст.358 КК України з Жовтневого районного суду м. Запоріжжя за підсудністю для продовження розгляду.

28.04.2020 року ухвалою суду було призначено підготовче судове засідання.
Прокурор в підготовчому судовому засіданні просить постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, вважаючи, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачає.
Потерпілі ОСОБА_14 та ОСОБА_15 підтримали прокурора та вважають за можливе призначити обвинувальний акт до судового розгляду.
Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник заявили клопотання про повернення обвинувального акту у зв`язку з невідповідністю останнього вимогам ст. 291 КПК України.
Обвинувачена ОСОБА_7 та її захисник заперечували щодо позиції прокурора та підтримали клопотання про повернення обвинувального акту .
Обвинувачена ОСОБА_8 та її захисник заявили клопотання про повернення обвинувального акту у зв`язку з невідповідністю останнього вимогам ст. 291 КПК України
Обвинувачений ОСОБА_9 та його захисник заперечували щодо позиції прокурора та підтримали заявлені клопотання про повернення обвинувального акту прокурору.
Суд, заслухавши думку учасників підготовчого судового засідання, вивчивши в нарадчій кімнаті обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування у відповідності до положень ст. 314 КПК України, яка регламентує порядок та межі підготовчого судового засідання, приходить до наступного висновку.
Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення- це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Зокрема, згідно з п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт наряду з іншими реквізитами обов`язково має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті КК України та формулювання обвинувачення. При цьому, за змістом цієї норми, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.
При цьому п. 1 ст. 91 КПК України регламентовано, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню подія кримінального правопорушення: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням та інші обставини, які мають значення для кримінального правопорушення.
Як вказують приписи ч. 1 ст. 91 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, які, виходячи зі змісту закону, має містити обвинувальний акт в формулюванні обвинувачення, з посиланням на фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими, - покладається на слідчого, прокурора.
Проте, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 не містить посилання на фактичні обставини, які прокурор вважає встановленими і які відносять до предмету доказування у кримінальному провадженні.
Так, викладене в обвинувальному акті обвинувачення не містить викладу об`єктивної сторони вчинених злочинів, а саме: відсутні відомості щодо обставин (час, місце, дата), при яких у обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 виник злочинний умисел, який відповідно до вимог ст. 91 КПК України підлягає доказуванню, не було зазначено місце та час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.255ч. 1КК України. Не зазначено яким чином визначалась підпорядкованість лідерам, яким чином визначались правила поведінки та яким чином забезпечувалось їх дотримання іншими учасниками. Тому обвинувальний акт не може вважатися висунутим в порядку, встановленому КПК України та позбавляє суд призначити обвинувальний акт до судового розгляду.
У відповідності до ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, який є важливим процесуальним документом і основою для захисту обвинуваченого в суді.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09 жовтня 2008 року зазначив, що у тексті підпункту «а» п. 3 ст. 6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 р. у справі «Камасінскі проти Австрії» № 9783/82, п. 79). Крім того, Суд констатував, що положення пп. «а» п. 3 ст. 6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, правової кваліфікації, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого розгляду. (рішення від 25.03.1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 52, рішення від 25.07.2000 р. у справі «Маточчіа проти Італії» п. 58 та рішення від 20.07.2006 року у справі «І.Н. та інші проти Австрії» п. 34).
Окрім того, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ч. 1 ст. 84 КПК).
ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за загальним правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані їм докази (рішення у справах "Тейксейр де Кастро проти Португалії" від 9 червня 1998 р.; рішення у справі "Шабельник проти України" від 19 лютого 2009 р.), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом, має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією.
Визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Аналіз положення ч. 3 ст. 62 Конституції України, в якій зазначено, що "обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом" дає підстави для висновку, що обвинувачення у вчиненні злочину не може бути обґрунтоване фактичними даними, одержаними в незаконний спосіб, а саме: з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина; з порушенням встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання фактичних даних; не уповноваженою на те особою тощо (рішення КСУ у справі за конституційним поданням Служби безпеки України щодо офіційного тлумачення положення частини третьої статті 62 Конституції України від 20 жовтня 2011 р. № 12-рп/2011).
Порушення зазначених вимог КПК позбавляють доказового значення відомості, які були отримані, роблять доказ недопустимим. Такий доказ не може бути покладений в основу підозри, обвинувачення, використаний для доказування інших значущих у кримінальному провадженні обставин.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно ч. 1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. При цьому, відповідно до ч. 5 даної статті цього Кодексу кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Так, п. 13 ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що повідомлення про підозру адвоката у вчиненні кримінального правопорушення може бути здійснено виключно Генеральним прокурором України, його заступником, прокурором Автономної Республіки Крим, області, міста Києва та міста Севастополя.
Відповідно до вимог ст.. 481 КПК України письмове повідомлення про підозру адвокату здійснюється Генеральним прокурором України, його заступником, прокурором Автономної Республіки Крим, області, міста Києва та міста Севастополя в межах його повноважень..
Згідно з реєстру, доданого до обвинувального акту, повідомлення про підозру ОСОБА_8 було вручено 26.09.2018р. а повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри вручено 05.10.2018. старшим слідчим СВ УСБУ в Запорізькій області ОСОБА_16 прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_17 .
Згідно з витягу з єдиного реєстру адвокатів ОСОБА_8 з 31.08.2018. є адвокатом Ради адвокатів Запорізької області. Таким чином на момент вручення їй підозри була діючим адвокатом. Таким чином всупереч діючим нормам закону, а саме п. 13 ст. 23 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», ст. 481 КПК України повідомлення про підозру адвокату ОСОБА_8 здійснено не уповноваженою на це особою
Таким чином, затвердження даного обвинувального акта прокурором який здійснює нагляд за додержанням законів під час досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_18 суперечить вимогам ч. 5 ст. 8 Закону України «Про прокуратуру».
З огляду на викладене такі порушення закону, допущені під час досудового розслідування, перешкоджають призначенню кримінального провадження до судового розгляду. У зв`язку з чим обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору через його невідповідність вимогам кримінального процесуального закону.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 314 КПК України,

У Х В А Л И В :

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002226 від 27.04.2016 року відносно вчинення ОСОБА_6 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч.1 ст.255, ч.4 ст.190, ч. 3 ст.358 , ч. 4 ст.358 КК України, ОСОБА_19 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбаченихч.1 ст.255, ч.4 ст.190 КК України, ОСОБА_8 , за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.255, ч.4 ст.190 КК України, ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, ч.1 ст.255, ч.4 ст.190 - повернути прокурору.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду, через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом 7 днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали буде оголошено 10.06.2021 року о 16 год. 45 хв.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3