Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/314/21 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 286 (215) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2021 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кропивницькому кримінальне провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 01 лютого 2021 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, українця, громадянина України, з середньо - технічною освітою, працюючого ТОВ ВКК "АРІЯ", одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку 2018 року народження, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України, засудженого ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання у виді 5 років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами, встановлено іспитовий строк 3 роки.
На підставі ст. 76 КК України, зобов`язати засудженого ОСОБА_8 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Стягнуто з засудженого ОСОБА_8 на користь держави витрати, понесені у зв`язку із залученням експерта в сумі 3096 грн. 10 коп.
Відповідно до ст. 100 КПК України вирішено питання щодо речових доказів.

За участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_9 ,

потерпілих ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:
Відповідно до вироку суду першої інстанції ОСОБА_8 визнаний винуватим у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, за наступних обставин.
21.04.2013 року близько 21 год. 40 хв. ОСОБА_12 , керуючи мопедом «Дельта», без реєстраційного номеру, рухаючись на 681 км.+160 м. автодороги Стрій-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка, зі сторони с. Велика Виска в напрямку м. Кіровоград, на території Маловисківського району, Кіровоградської області, в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху, відповідно до якого: перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, при виконанні маневру повороту ліворуч, з метою з`їзду на польову дорогу, не надав перевагу у русі автомобілю ВАЗ-21093, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керування ОСОБА_13 , який рухався у зустрічному напрямку, та допустив з ним зіткнення. У результаті зіткнення мопеду «Дельта» та автомобіля ВАЗ-21093, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_12 згідно висновку комплексної судової транспортно-трасологічної та судово-медичної експертизи №44 від 10.06.2014 отримав тілесні ушкодження у вигляді: садна передньої поверхні мошонки з переходом на корінь статевого члена, садна в нижній третині лівого стегна по передньо-внутрішній поверхні, множинних саден в області суглобових поверхонь проксимальних фаланг кистей рук, саден голови, верхніх кінцівок, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Після зіткнення мопеду «Дельта» та автомобіля ВАЗ-21093, реєстраиійний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_12 впав на проїзну частину, де перебував у горизонтальному нерухомому положенні біля 8-9 хв. У цей час, ОСОБА_14 , з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, вистави знак аварійної зупинки по напрямку на с. Велика Виска, а сам повернувся у зворотному напрямку та вживав заходи для збереження слідів пригоди і організував об`їзд місця пригоди проїзджаючим повз транспортними засобами.
Під час зазначених заходів, на проїзній частині дороги, по напрямку на м. Кіровоград, зупинились декілька невстановлених в ході досудового розслідування легкових автомобілів, котрі включили аварійну сигналізацію, та один з автомобілів світлом фар освітлював місце події, та сигналізував зустрічним транспортним засобам про виниклу небезпеку для руху.
У свою чергу ОСОБА_8 , керуючи автомобілем ВАЗ-2121, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить на правах власності ТОВ «ЕСУ», рухаючись на 681 км. автодороги Стрій-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка, зі сторони м. Кіровоград в напрямку с. Велика Виска, на території Маловисківського району, Кіровоградської області, грубо порушив вимоги п.п. 1.5, 2.3 (б, д), 12.2, 19.3 Правил дорожнього руху України, згідно яких: п.1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки руху водій повинен; б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху; п.12.2. У темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги; п. 19.3. У разі погіршення видимості у напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічних транспортних засобів, водій повинен зменшити швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху, а у разі засліплення - увімкнути аварійну світлову сигналізацію і, не змінюючи смуги руху, зупинитися. Відновлення руху дозволяється лише після того, як пройдуть негативні наслідки засліплення, при цьому проявив власну необережність та недбалість до забезпечення елементарних вимог безпеки дорожнього руху та ігноруючи наявне попереду скупчення транспортних засобів з включеною аварійною сигналізацією, що в свою чергу попереджало про наявну перешкоду для руху, відчуваючи погіршенні видимості у напрямку руху та будучи засліпленим світлом фар зустрічного транспортного засобу, не вірно відреагував на зміну дорожньої обстановки та продовжуючи рух не вибрав безпечну швидкість і не вжив заходів для її зменшення, аж до повної зупинки, у результаті чого допустив наїзд на ОСОБА_12 , котрий лежав на проїзній частині.
Внаслідок наїзду на лежачого на проїзній частині ОСОБА_12 , останній отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми (рана тім`яної області голови, садна голови, виражені крововиливи у м`які тканини апоневрозу, обширний фрагментарно-осколковий перелом кісток склепіння та основи черепа, обширний крововилив під м`які мозкові оболонки великих півкуль головного мозку, мозочка, крововилив у довгастий мозок, забій речовини головного мозку); закритої тупої травми грудної клітини з множинними переломами ребер, повного поперечного перелому тіла ключиці, повного поперечного закритого перелому середньої третини правого плеча, рваної рани лівого стегна; повного поперечного відкритого осколкового перелому верхньої третини лівого стегна, рваної рани лівої гомілки, відкритого осколкового перелому кісток верхньої третини лівої гомілки (малогомілкової і великогомілкової); множинних саден нижніх кінцівок, які згідно висновку комплексної судової транспортно-трасологічної та судово-медичної експертизи №44 від 10.06.2014 року відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент спричинення, а в даному випадку призвели до смерті ОСОБА_12 і знаходяться в прямому причинному зв`язку з отриманими в результаті переїзду автомобілем через тіло лежачого на проїзній частині потерпілого, тілесними ушкодженнями.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичних обставин кримінального правопорушення та юридичної кваліфікації дії обвинуваченого, вважає, що вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного покарання через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, через м`якість.

Просить оскаржуваний вирок скасувати та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим та засудити за ч. 2 ст. 286 КК України призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, без застосування положень статей 75 та 76 КК України. В решті вирок залишити без змін.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що суд першої інстанції призначаючи покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі строком на 5 років та звільняючи від його відбування на підставі ст.75 КК України з випробуванням, не врахував особу обвинуваченого та всі інші обставини, які впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

Зокрема, районним судом не у повному обсязі взято до уваги те, що розгляд обвинувального акту тривав із вересня 2014 року, однак ОСОБА_8 , при наявності беззаперечних доказів його винуватості, вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та просив суд його виправдати. Вказане свідчить про відсутність у обвинуваченого будь-якого каяття. Зазначене у повному обсязі спростовує твердження суду, що ОСОБА_8 шкодує про наслідки своїх дій.

Також, прокурор зазначає, що шкода завдана злочином, потерпілим не відшкодована. Крім того, останні підтримали позицію державного обвинувача та наполягали на призначені реальної міри покарання обвинуваченому із застосуванням додаткового покарання.

Крім того, судом будь-яких обставин, які пом`якшують покарання не встановлено, однак все ж таки прийнято рішення про можливість звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання у виді позбавлення волі аргументуючи його тим, що ОСОБА_8 має позитивні характеристики, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є особою молодого віку та має на утриманні малолітню дитину. Щодо не призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, судом зроблено посилання на специфіку його роботи, однак у чому вона полягає взагалі не вказано. Разом з цим, при призначенні покарання не в повній мірі враховано суспільну небезпеку та тяжкість скоєного злочину, який є тяжким та таким, що представляє підвищену суспільну небезпеку в момент вчинення, невідворотність його наслідків.

Таким чином, із покаранням, призначеним судом ОСОБА_8 погодитись не можливо, оскільки таке покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, а також суперечить передбаченій кримінальним законом меті покарання - реалізації виправлення засудженого.

Представник потерпілої ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить вирок відносно ОСОБА_8 скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_8 визнати винуватим за ч. 2 ст. 286 КК України призначивши йому покарання у виді позбавлення волі строком 5 років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки, без застосування положень статей 75 та 76 КК України. В решті вирок залишити без змін.

Обґрунтовуючи свої вимоги зазначає, що суд першої інстанції призначаючи покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі та звільняючи від його відбування на підставі ст.75 КК України з випробуванням, не врахував особу обвинуваченого та всі інші обставини, які впливають на вибір заходу примусу і порядок його відбування. Залишено поза увагою те, що розгляд даного обвинувального акту тривав із вересня 2014 року, при цьому ОСОБА_8 , при наявності беззаперечних доказів його винуватості, вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення не визнав та просив суд його виправдати. Вищезазначене говорить про відсутність у обвинуваченого каяття та готовності нести за вчинене кримінальну відповідальність. Отже, зазначене у повному обсязі спростовує твердження суду, що ОСОБА_8 шкодує про наслідки своїх дій.

Крім того, звертає увагу на те, що шкода, завдана потерпілим вчиненим злочином не відшкодована, вибачення за вчинене у потерпілих обвинувачений не просив.

У зв`язку з чим, дивлячись на таку поведінку ОСОБА_8 потерпілі повністю підтримали позицію державного обвинувача та наполягали на признання реальної міри покарання для ОСОБА_8 із застосуванням додаткового покарання.

При цьому будь-яких пом`якшуючих покарання обставин встановлено не було, однак, все ж таки прийнято рішення про можливість звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання у виді позбавлення волі аргументуючи його тим, що ОСОБА_8 має позитивні характеристики, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, є особою молодого віку та має на утриманні малолітню дитину. Щодо не призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, судом зроблено посилання на специфіку його роботи, однак, у чому вона полягає взагалі не вказано.

Таким чином, на думку представника потерпілої при призначенні покарання обвинуваченому не в повній мірі враховано суспільну небезпеку та тяжкість скоєного злочину, який є тяжким та таким, що представляє підвищену суспільну небезпеку в момент вчинення, невідворотність його наслідків, тому таке покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, та суперечить меті призначення покарання.

Обвинувачений ОСОБА_8 в своїй апеляційній скарзі просить вирок стосовно нього скасувати, а кримінальне провадження закрити.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що вирок є упередженим, необґрунтованим, постановленим з порушенням норм Конституції України, матеріального та процесуального права.

За апеляційними доводами обвинуваченого висновок суду про його винуватість не відповідає дійсності. Насправді, він рухався з допустимою швидкістю, яка не перевищувала 90км/год., а потім знизив її до 80км/год., коли автомобіль, що знаходився на обочині зустрічної смуги, став «моргати» світлом. Небезпеки для руху мого автомобіля не виникло. Це видно і із показів свідка ОСОБА_15 , і з відео: він не панікував, вів себе спокійно, не говорив, що автомобіль його засліпив, чи щось інше. Фактично, небезпека для руху виникла тоді, коли він реально побачив мотоцикліста ОСОБА_16 на проїзній частині по ходу свого руху.

Відстань, з якої він міг реально побачити перешкоду та небезпеку для свого руху - склала 16,3 метри при швидкості приблизно 80 км/год. А при такій відстані він не мав технічної можливості уникнути наїзду на потерпілого навіть шляхом застосування екстреного гальмування для зупинки автомобіля до місця розташування мотоцикліста.

Дуже наглядно видно з відеозапису на фіксації часу, починаючи з «21:51:26», що тіло потерпілого знаходиться на проїзній частині в напрямку руху його транспортного засобу. Тіло знаходиться на лівому боці в стані, коли рука неприродно відведена за спину, а обличчя повернуте до асфальту.

Звісно, що в такому положенні людина не могла ні говорити, ні рухатися. ОСОБА_16 був уже практично мертвий.

Також наглядно видно, що ні знаків, ні аварійної сигналізації на автомобілі ОСОБА_17 , ні самого ОСОБА_17 на проїзній частині не було.

Обвинувачений стверджує, що в нічний час, при наявності зустрічного транспорту, він їхав зі швидкістю не більше 90 км/год., а потім знизив десь до 80км/год. Свідок ОСОБА_15 це підтвердив.

В ході досудового розслідування була проведена судова інженерно- транспортна (автотехнічна) експертиза по обставинам ДТП, висновок № 1166 від 17.06.2014р (том 2, а.п. 5-13).

Експерт прийшов до висновку щодо невідповідності дій водія а/м ВАЗ 2121 ОСОБА_8 вимогам пп.12.2,12.3 та 19.3 ПДР, які знаходяться в причинному зв`язку з наїздом автомобіля на людину, що лежала на проїзній частині, а водій ОСОБА_8 мав у своєму розпорядженні технічну можливість уникнути ДТП.

Власне, дана експертиза є одним і єдиним доказом, що покладено в основу пред`явленому Флорі обвинувачення.

Експерт автотехнік ОСОБА_18 проводив дану експертизу виходячи із тих вихідних даних, які йому були надані слідчим і які безпосередньо вплинули на висновок експерта. При цьому були використані покази свідка ОСОБА_13 , викладені в протоколі допиту свідка від 10.05.2013 року; видимість проїзної частини визначалась в ході проведення слідчого експерименту від 07.06.2013 року зі свідком ОСОБА_13 .

Додаткові дані зазначалися в протоколах свідків, потерпілих, запису відео реєстратора. Також експертом були використані: авто технічна експертиза технічного стану ТЗ - автомобіля ВАЗ - 2121, реєстраційний номер НОМЕР_2 № 99 (Том 1, а.п. 123-127), автотехнічна експертиза технічного стану ТЗ - автомобіля ВАЗ - 21093, реєстраційний номер НОМЕР_1 № 100 (Том 1, а.п. 133-136), автотехнічна експертиза технічного стану ТЗ - мопеду «Дельта» № 101 (Том 1, а.п. 141-150), Висновок автотранспортно- трасологічної експертизи № 98 (Том 1, а.п. 155-163), Висновок автотранспортно-трасологічної експертизи № 120 (Том 1, а.п. 169-172), Висновок комісійної судово-медичної експертизи по трупу ОСОБА_12 № 165 (Том 1, а.п. 180-188), Висновок комплексної судової транспортно- трасологічної та судово-медичної експертизи обставин ДТП № 44 (Том 1, а.п. 211-248).

Отже, жодних свідчень саме його показів щодо обставин події ДТП та саме його сприймання дорожньої обстановки, експертом не враховано.

Також, в основу покладені суперечливі свідчення зацікавленої особи - свідка ОСОБА_13 , який вказував, що «аварійний» знак він не виставив безпосередньо перед потерпілим по ходу руху автомобіля ВАЗ-2121, але біг йому назустріч та махав, а потім відскочив вбік...

Дані покази свідка не відповідають дійсності та спростовуються показами обвинуваченого ОСОБА_19 , свідка ОСОБА_15 та записом з відео реєстратора, яким зафіксована дорожньо-транспортна пригода. Ніяких осіб ні на проїзній частині дороги, ні на обочині, поблизу лежачого потерпілого ОСОБА_16 , не зафіксовано. Не зафіксовано і свідка ОСОБА_17 , який начебто біг на зустріч ОСОБА_19 , як не зафіксовано ні аварійної сигналізації на автомобілі ОСОБА_17 , ні будь-яких аварійних знаків на проїзній частині дороги, та безпосередньо перед потерпілим.

А отже, свідок ОСОБА_17 порушив вимоги кримінального закону та ПДР України. Водій ОСОБА_13 грубо порушив вимоги ПДР та не увімкнув аварійну сигналізацію і не встановив знак аварійної зупинки відповідно до вимог пункту 9.10 Правил дорожнього руху. Фактично своїми діями залишив потерпілого лежати на проїзній частині в небезпечному для життя стані. Водночас останній мав можливість надати допомогу потерпілому і тим самим врятувати його від смерті, не робить цього, що свідчить про наміри уникнути відповідальності.

І як наслідок, не надання допомоги (залишення в небезпеці) та не забезпечення місця ДТП відповідними знаками та аварійною світловою сигналізацією, призвело до негативних наслідків.

Обвинувачений зазначає, що якби був виставлений знак аварійної зупинки та ввімкнена світлова сигналізація, ці обставини привернули б його увагу, як водія, дані обставини він міг би тоді сприйняти як зміну дорожньої обстановки. Самі по собі ввімкнені фари дальнього світла на автомобілі, який знаходиться на обочині зустрічної смуги руху, не свідчить про небезпеку на дорозі.

Крім того, обвинувачений вважає, що суд не врахував обставини ДТП та особу обвинуваченого та обрав занадто сурову міру покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

Заслухавши суддю доповідача, прокурора, який підтримав свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу представника потерпілих, а щодо апеляційної скарги обвинуваченого заперечив; потерпілих та їх представника, які підтримали свою апеляційну скаргу та апеляційну скаргу прокурора, а щодо задоволення апеляційних вимог обвинуваченого заперечили; обвинуваченого та в його інтересах захисника, які підтримали апеляційну скаргу сторони захисту, та заперечували щодо задоволення апеляційних скарг інших учасників провадження; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, дотримуючись меж перегляду судових рішень, визначених ст. 404 КПК України, колегія суддів приходить до наступного.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, тобто порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, за обставин, встановлених під час судового розгляду та викладених у вироку, є обґрунтованими та правильними, оскільки ґрунтується на об`єктивному, повному і всебічному досліджені доказів, зібраних у передбаченому кримінальним процесуальним законом порядку та правильно оцінених судом, у відповідності до вимог ст. 94 КПК України.

На підставі цих доказів, достатність та достовірність яких не була поставлена під сумнів вагомими доводами чи доказами стороною захисту під час судового розгляду, суд першої інстанції правильно визнав обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, кваліфікувавши його дії, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, так і з апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 останній вину у пред`явленому обвинуваченні у повному обсязі не визнавав.

Проте, незважаючи на невизнання вини, його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України підтверджується та повністю доведена належними та допустимими доказами, дослідженими, перевіреними районним судом, які є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.
Так, допитаний в суді першої інстанції обвинувачений ОСОБА_8 вину у вчиненні порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого визнав частково. Показав, що визнає факт наїзду на потерпілого, однак не погоджується з тим, що його вбив. Крім того, показав, що 21.04.2013 року перебував вдома коли йому зателефонував диспечер з м. Києва і повідомив, що бачить аварію, тому необхідно по роботі приїхати в м. Новоархангельськ, він працює техніком на ТОВ ЕСУ. На службовому автомобілі Нива ВАЗ 2121 він заїхав забрати ОСОБА_15 і разом направилися до м. Новоархангельськ. Рухаючись по а/д Стрій-Кіровоград, побачили світло біля села Велика Виска. Моргнув дальним світлом фар, щоб той водій переключив, чи вимкнув дальнє світло фар його автомобіля і поїхав, перешкод для руху не було. Але автомобіль той, що знаходився на узбіччі почав моргати фарами і тому він увімкнув ближнє світло фар, скинув швидкість руху і відчув, що щось переїхав, зупинився. До них підбігли двоє чоловіків і вони підійшли до потерпілого, ніякої медичний допомоги він не надавав на місці потерпілому. Відразу під`їхала карета швидкої допомоги, поліція і відразу почали все оформляти. Але його більше як пів року не викликали до поліції, не відбирали пояснень, він не мав жодного статусу в даній справі, лише 20.06.2014 року вручили підозру. На якій відстані від нього знаходився автомобіль, що йому моргав, він не знає. Тобто, сказати яку відстань він проїхав до місця події, з того моменту як побачив автомобіль, що знаходився на узбіччі дороги по зустрічній смузі руху, з увімкненим дальнім світлом фар, він не може. Йому повідомили, що він переїхав людину. Однак, жодного знаку аварійної зупинки попереду потерпілого не було. Лише потім він побачив знак аварійної зупинки який було розміщено за потерпілим в напрямку руху транспортних засобів по смузі з міста Кіровоград в с. Велика Виска. Якби попереду на смузі його руху було виставлено знак аварійної зупинки, він би застосував екстрене гальмування. Автомобіль, що знаходився на узбіччі зустрічної смуги руху, знаходився навпроти тіла потерпілого. Коли вони вийшли із свого автомобіля, водій відразу сів до свого авто і залишив місце ДТП. При цьому він бачив як від того автомобіля відходив ОСОБА_20 .. Потерпілий знаходився перпендикулярно проїзній частині, ногами до правого узбіччя, а головою до середини проїзної частини. Він допустив наїзд на потерпілого по ногах останнього. Тому його автомобіль мав пошкодження у вигляді протитуманних фар та трохи пошкоджено номерний знак, нижню частину автомобіля він не оглядав. Автомобіль на наступний день було вилучено працівниками поліції. Коли йому моргала зустрічна машина, він продовжував рух, так як добре бачив куди він їде, але людину він не бачив, рухався зі швидкістю близько 90 км/год. Дорогу бачив. В посвідченні водія відкриті категорії А, Б і С, декілька разів притягався до адміністративної відповідальності. Спочатку їхав з увімкненим дальнім світлом фар, щоб той автомобіль перемкнув дальнє світло своїх фар але він не відреагував, тому він продовжив рух з увімкненим дальнім світлом фар, а коли той автомобіль почав моргати, тобто увімкни дальнє, ближнє світло фар, то він переключився. Зустрічний автомобіль його не засліплював, у нього хороший зір, і автомобіль знаходився на узбіччі зустрічної смуги, тому не створював для нього перешкоду чи небезпеку для його руху, погода була нормальна, автомобіль мав технічно справний стан, його фізичний стан добрий, перед виїздом він відпочив. На полосі його руху не було ніяких знаків аварійної зупинки, ніхто не махав руками, не попереджував про те, що сталося і не увімкнув аварійно-світлову сигналізацію.
Потерпіла ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що їй зателефонував представник влади та повідомив, що помер її брат. Вона приїхала на місце пригоди і слідчий повідомив про обставини ДТП. Вона дізналася, що брат їхав в напрямку м. Кіровограда, а ОСОБА_21 з міста і відбулося зіткнення, в той момент коли її брат повертав ліворуч. ОСОБА_21 намагався виставити знаки аварійної зупинки. Також брат ОСОБА_17 повідомив, що після пригоди, її брат залишався живим і намагався підвестися, однак його смерть настала по вині ОСОБА_22 . У той день вони були на городі, брат спиртне не вживав. Коли вона прибула на місце ДТП то побачила, що транспортний засіб ОСОБА_21 стояв на узбіччі в напрямку руху з міста Кіровограда на м. Малу Виску, і в тому ж напрямку знаходився і автомобіль ОСОБА_22 .
Потерпіла ОСОБА_11 в судовому засіданні показала, що їй про те, що сталося повідомила донька. Слідчий їй повідомив, що ОСОБА_21 їхав з міста Кіровограда, побачив, що на нього рухається мотоцикл і він звернув в сторону, але син його вдарив у бік, на транспорті лише пошкоджено колесо, яке зігнуте. ОСОБА_23 впав на сторону. Потім проїхало ще декілька автомобілей і ОСОБА_24 його переїхав. У сина все переломано, кров лише з голови вийшла. Саме слідчий їй повідомив хто переїхав її сина. ОСОБА_25 до того часу не знала, розмовляла лише з його братом. ОСОБА_21 і встановлював після пригоди аварійні знаки, хотів допомогти ОСОБА_26 і тільки встиг відскочити, а то ОСОБА_24 і його б переїхав.
Свідок ОСОБА_27 в судовому засіданні показав, що він їхав в автомобілі разом з ОСОБА_28 в напрямку м. Мала Виска, побачили транспортний засіб який стояв на узбіччі та постійно моргав фарами. Під`їхавши побачили, що лежить людина. Попереду мопеду стояв знак аварійної зупинки, а не попереду людини, той автомобіль, що моргав, відразу поїхав з місця ДТП. Його той автомобіль, що моргав фарами, засліпив. Відразу як побачили автомобіль, то ОСОБА_24 зменшив швидкість, яка була відстань до того авто сказати не може. Обвинувачений ОСОБА_24 автомобіль не зупинив, а лише зменшив швидкість руху. Коли вони проїхали повз світла фар, що моргали, відразу лежала людина. Знак аварійної зупинки стояв в попутному напрямку руху на м. Кіровоград, а не попереду людини. Коли вони рухалися була темна пора доби, погода суха без опадів, дорожню розмітку було добре видно. Спочатку той автомобіль їх засліпив, а під час того як вони до нього наближалися, автомобіль почав швидше моргати. ОСОБА_24 увімкнув дальнє світло фар, щоб водій того автомобіля вимкнув своє дальнє світло фар. На той момент той автомобіль не створював небезпеку для їх руху, лише порівнявшись з ним, вони зрозуміли де авто стояло. Після зупинки вони побачили, що мопед лежав за потерпілим, тобто спочатку потерпілий, потім мопед. Знак аварійної зупинки був за потерпілим повернутий для учасників дорожнього руху, які рухалися в напрямку з м. Мала Виска, а не з міста Кіровограда. Підійшов до потерпілого почали запитувати у людей чому вони не виставили знак аварійної зупинки і з`ясували, що у них лише один був знак. Потім ОСОБА_24 дістав свій знак аварійної зупинки і поставив його. До свого кабінету його викликав слідчий та повідомив, що немає потреби виїздити на місце ДТП, оскільки все видно на відеореєстраторі. Його запитували, що і як було, при цьому понятих не було. Чому було проведено слідчий експеримент за його участі не знає. На місці ДТП було двоє хлопців, один з них ОСОБА_20 .. Слідчий йому повідомив, що проводити слідчий експеримент не потрібно на місці пригоди, так як є запис з відеореєстратора. Тому він підпис поставив, що немає необхідності проводити слідчий експеримент. На місці ДТП медичну допомогу не надавав. Щоб хтось сигналізував, махав і попереджав, він не бачив. Їх автомобіль зупинився на відстані 10 метрів від потерпілого. Чи сліпило ОСОБА_29 те авто, що знаходилося на узбіччі він не знає, у нього не запитував, а ОСОБА_24 про те нічого не говорив. Лише коли вони порівнялися з тим автомобілем, що стояв на узбіччі, то побачили людину на проїзній частині.
Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні показав, що він рухався з м. Кіровограда в с. Оникієво, на зустріч йому щось рухалося з однією фарою, наблизившись, відчув удар. Потім він підбіг до чоловіка, який почав ворушитися. Повз них проїхало авто і він попросив викликати швидку допомогу і поліцію, а сам зателефонував до свого брата, особисто не телефонував до швидкої та поліцію тому, що телефон мав розрядитися. Потім він побіг поставив знак зі сторони с. Велика Виска так як наближалися транспортні засоби, потім забрав знак і поставив в іншу сторону. Коли повз проїздили машини дивився, щоб вони не зачепили потерпілого. Зі сторони міста Кіровоград наближалося авто, він їм почав махати светром, вони пролетіли повз нього, він ледве встиг відскочити в сторону. Коли приїхала карета швидкої допомоги, поставили автомобіль поперек дороги і створила безпеку для руху. Підійшли і побачили, що чоловік мертвий. Після зіткнення його автомобіля з мопедом потерпілого, його авто злетіло в кювет на відстань близько 5-6 метрів від краю дороги. Мопед потерпілого знаходився позаду його автомобіля, посередині дороги, всієї проїзної частини. Потерпілий лежав блище до середини дороги по його смузі руху, ногами до узбіччя, а головою до роздільної смуги. Зіткнення відбулося на його смузі руху. Після зіткнення він зателефонував до свого брата, дістав знак аварійної зупинки і поставив його зі сторони с. Велика Виска, оскільки звідти наближалися автомобілі. Зупинився мікроавтобус і він попросив викликати швидку допомогу та поліцію. Попутних транспортних засобів проїхало близько 4, до приїзду автомобіля обвинуваченого. Другий знак аварійної зупинки поставили після того як здійснили наїзд на потерпілого. Він намагався попередили учасників руху, махав руками та светром який зняв, аварійно-світлова сигналізація не працювала і його авто знаходилося в кюветі нижче рівня дороги. Під час огляду місця події були запрошені поняті, гальмівний шлях автомобіля обвинуваченого встановлено не було так як його не було. Коли він підійшов до автомобіля Нива, то обвинувачений йому сказав, що вони не бачили потерпілого так як їх засліпило. Вони проїхали зі швидкістю більше 80-90 км/год. Після зіткнення його автомобіля з мопедом потерпілого, на ньому ніяких травм не бачив, лише його мопед був трохи пошкоджений. Потерпілий подавав ознаки життя, тому він його не підіймав та і не намагався, адже не знав які він отримав травми, жодних уламків біля нього не було, крові теж. Потерпілий знаходився від нього на відстані 15-20 метрів, в той час як він махав і намагався зупинити автомобіль. Він ледве встиг відскочити, оскільки обвинувачений рухався на великій швидкості, зупинилось авто після переїзду потерпілого на відстані близько 130 метрів. Коли він підбіг до автомобіля обвинуваченого, то він йому повідомив, що машина засліпила і він не бачив. Потім вони разом підійшли до тіла потерпілого, кров було видно із під голови, попереду лежали мізки, про те, що потерпілий мертвий повідомила лікар швидкої. На місце ДТП поки приїхав його брат з с. Оникієво, то під`їхав його друг ОСОБА_30 , який з`їхав на узбіччя. Ніякого автомобіля, що засліплювало не бачив, жодного автомобіля марки Мітцубісі не бачив. Коли ОСОБА_24 здійснив наїзд на тіло потерпілого брат ще не приїхав. З ним було проведено відтворення подій ДТП. Його брат приїхав на місце пригоди на автомобілі Пежо, а ОСОБА_31 на ОСОБА_32 .
Свідок ОСОБА_33 в судовому засіданні показав, що він направлявся з с. Велика Виска до м. Кіровограда, по дорозі йому моргнуло авто, що рухалося на зустріч та водій повідомив, що там далі сталося ДТП. Тому, він відкрив вікно і продовжив повільно рухатися по обочині, потім почув як його гукнули, щоб він надав знак аварійної зупинки. Коли він під`їхав на місце ДТП, то на місці ніяких транспортних засобів не бачив, а лише бачив як наближався автомобіль Нива. Від місця його зупинки до того місця де лежав потерпілий було приблизно 10 метрів. Момент коли проїхав автомобіль Нива він бачив, швидкість була приблизно 80-90 км/год, автомобіль Нива зупинився на відстані 100 і більше метрів від потерпілого. Це сталося о 22 годині. Автомобіль ОСОБА_34 на той момент знаходився на узбіччі з правої сторони, якщо рухатися з міста Кіровограда в напрямку с. Велика Виска, аварійна сигналізація не працювала. Автомобіль Ниву він побачив після того як він переїхав потерпілого, який знаходився в лежачому положенні на спині, на смузі зустрічного руху, мопед потерпілого знаходився на роздільній смузі. Коли він наближався до місця ДТП то бачив, що позаду нього рухається якийсь автомобіль. Щоб ОСОБА_35 намагався попередити автомобіль який наближався до потерпілого по смузі руху на якій останній знаходився, він не бачив. Знак аварійної зупинки було поставлено на смузі руху з с. Велика Виска, а потім, після події, що сталася, ОСОБА_35 поставив його зі сторони руху з м. Кіровоград. Сам звук наїзду чув, в той момент доставав з багажнику знак аварійної зупинки.
Свідок ОСОБА_36 в судовому засіданні показав, що ним було проведено слідчий експеримент за участі обвинуваченого ОСОБА_22 . Останній самостійно розташував зустрічне авто по відношенню до проїзної частини і потерпілого, потерпілий лежав на відстані 3,10 метра від передніх коліс автомобіля. Світло використовував автомобіль ВАЗ з простими лампами не ксеноновими, на зустрічне авто встановили ксенонові лампи. На даній ділянці дороги, де було проведено слідчий експеримент була дорожня розмітка, а також були проведені дорожні ремонтні роботи. Зі слів обвинуваченого, потерпілий знаходився на правому боці, рука була закинута за голову, статиста так і розмістили. Транспортні засоби було розміщено згідно схеми ДТП. ОСОБА_24 розмістив лише зустрічне авто, так як воно не було зафіксоване на схемі і тіло, до моменту наїзду. ОСОБА_24 розмістив на якому боку, в якому положенні знаходився потерпілий. Під час слідчого експерименту ОСОБА_24 в автомобілі не знаходився, видимість проїзної частини визначили поняті. Видимість дороги, перед роз`їздом автомобіля ОСОБА_37 та зустрічним автомобілем, це були останні секунди, швидкість приблизно 80 км/год. Видимість до потерпілого становила 16 метрів, дану відстань встановили поняті. Понятим ставилося питання засвітлення фар, але під час слідчого експерименту мали визначити видимість проїзної частини. Поняті вказували, що погіршується видимість проїзної частини. Матеріали кримінального провадження малися у розпорядженні для виставлення об`єктів під час слідчого експерименту. Під час слідчого експерименту було дотримано всі вимоги ст.ст. 166, 181 КПК України, не дивлячись на те, що камера вимикалася і слідчий експеримент не було до кінця зафіксовано, було складено протокол. Жодних зауважень не було, всім було роз`яснено права, зачитано протокол, всі вимоги дотримано. Манекен не було використано, оскільки він має іншу вагу.
В судовому засіданні експертами було надано роз`яснення щодо висновків експертиз, які знаходяться в матеріалах кримінального провадження.
Експерт ОСОБА_38 показав у судовому засіданні, що під час проведення транспортно-трасологічної експертизи було досліджено всі надані транспортні засоби. Ставилося питання щодо слідової інформації, щодо розташування транспортних засобів, відповідь було надано по факту ДТП. Так як на схемі відсутня слідова інформація, то надано висновок щодо схеми ДТП. Питання щодо контактування автомобіля ВАЗ 21023 з мопедом, все вказано у висновку експерта. Оскільки, не було надано матеріали кримінального провадження, ним не було надано відповіді на всі поставлені питання. Транспортний засіб Нива на дослідження надано не було, лише автомобіль ВАЗ і мопед. До його повноважень не входить імунологічне дослідження, під час виявлення на транспортному засобі слідів крові, тому ним було зафіксовано лише механічні пошкодження.
Експерт ОСОБА_39 роз`яснила, що приймала участь під час огляду місця події. Потерпілий був одягнений в синтетичну жилетку темного кольору, яка з лівої сторони була пошкоджена, малися розриви, і батнік, на штанах джинсах теж були розриви. Все описано в протоколі огляду. Чи були на жилетці сліди шин, не пам`ятає. Чи були сліди волочіння чи переміщення тіла, не пам`ятає, все, що було виявлено було зазначено в протоколі. Місце події оглядалося експертами, на скільки можливо було все побачити, за допомогою ламп, адже було темно, рухалися автомобілі. Під час огляду характерних ушкоджень тіла, голови та обличчя потерпілого, для переїзду автомобілем, не було виявлено, рана в області затилку, Ознаки переїзду колесом автомобіля через голову виявлено не було. Були садна та переломи кінцівок. Як дані ушкодження було отримано, сказати не може, не пам`ятає. В області ребра була рана і перелом гомілки. На місці, окрім неї, був слідчий, представники Маловисківського райвідділу, дорожні інспектора. Вона оглядала тіло і автомобіль Нива, який знаходився від тіла на відстані близько 30 метрів. Оглядали днище автомобіля за допомогою лампи, люмінесцентної лампи не було. На піддоні передньої частини автомобіля ніяких слідів крові не бачила, оглядали днище автомобіля, крові виявлено не було. Тіло потерпілого знаходилося по відношенню до напрямку руху автомобіля, перпендикулярно, головою ближче до роздільної смуги по руху з м. Кіровограда до м. Мала Виска. Труп був розташований саме так як нею було зазначено, щоб його хтось перемістив не бачила, оглядала його на тому самому місці де він був. Під час огляду трупу, не було виявлено ознак характерних для переїзду колесом, на момент огляду на ньому був одягнений кап`юшок, на якому не було ніяких слідів, на обличчі теж не було таких ознак виявлено. Ушкодження характерні для наїзду на голову днищем автомобіля могла констатувати, не пам`ятає. Протокол огляду заповнював слідчий, в її обов`язки входило огляд трупу та огляд днища автомобіля. Під час огляду трупу, вони вказували у що був одягнений труп та про ушкодження на його тілі.
Щодо висновку експерта № 165, в судовому засіданні експерти роз`яснили.
Експерт ОСОБА_40 показав, що встановити пошкодження описані в судово-медичній експертизі під час огляду трупа, на одязі потерпілого звідки з`явилися, він може, однак детально встановлює експерт криміналіст. Пошкодження утворилися по механізму розриву, розтяжіння тканини одягу, в який був одягнений потерпілий. Якщо вони бачуть сліди протектору, то лікар експерт, що робить розтин, досліджує їх та описує. Щодо тілесних ушкоджень характерних для переїзду і постраждалих органів, комісією експертів дано відповідь, що в третю фазу відбулося відкидання та переїзд, у вигляді переїзду грудної клітини та кінцівок. Що стосується питання чи могла виникнути черепно-мозкова травма під час переїзду тулубу і кінцівок, слід зазначити, що механізм ушкодження в ділянці голови викладено в комісійній експертизі. Тілесні ушкодження в ділянці голови з переломом кісток, потерпілий не міг отримати від дотику, контакт був з твердим предметом, а чи це був піддон автомобіля чи покриття, говорити не можна. Відсутні ознаки, які б свідчили про те, в якому положенні знаходився потерпілий по відношенню до контактуючого предмету. Відомо лише, що в положенні лежачи. Сказати чи могла утворитися черепно-мозкова травма, в результаті падіння на дорожнє покриття, після зіткнення мопеду з автомобілем ВАЗ і відлітаючи на відстань 17 метрів, не може. У потерпілого хребет, по описаних тілесних ушкодженнях без переломів, але не завжди при переїзді колесами автомобіля можуть утворюватися переломи. Потертості від піддона на тілі були виявленні на куртці в ділянці рукава, так як кінцівки не фіксовані, як тулуб і вони можуть рухатися відносно травмуючого предмету, вони утворилися від контакту із тупим предметом. Навіть якби переїзд був здійснено через грудну клітину, хребет від голови до тазу, якби було положення на животі, то все одно було б вказано, що переїзд був через грудну клітину. Мають значення переломи ребер. Можливо зробити висновок, що положення тіла було під час контактування з автомобілем ВАЗ, що контакт був по задній поверхні, тобто в якому положенні знаходилося тіло, сказати не можливо. Ним було описано всі тілесні ушкодження відповідно до його компетенції. Можливо висновок має по тексту опечатку. Чітка локалізація це в його розумінні, що ним було зазначено де перелом, а не зазначено чітко місце. Щодо термінології, то характерні і специфічні це різні ознаки, наприклад, характерні ушкодження це удар об бампер і перелом на кістках гомілки чи бедра, то є характерні ушкодження саме для травми, а для мототранспортної травми-полові органи, це специфічна травма. Під час перекочування шкіра складається у складки і утворюється рана, при переїзді голови накат тканини. Під час перекату, автомобіль важкий і тому утворюються дислокація тієї чи іншої ділянки, де колесо прижало голову, весь зміст видавлюється в сторони, випинаються очні яблука, видавлюється весь вміст голови, мозок, випадає язик. Під час розтину трупу не було встановлено характерних, специфічних ознак для перекату колесом автомобіля голови. Анатомічна цілісність кісток порушується, перекат через голову, то голова була б роздавлена, такої картини він не спостерігав. Під час перекату відбувається здавлення голови, під час розтину не було виявлено специфічних ознак здавлення. Якби голова не отримала травму була не пошкоджена до здавлення, порушення кісток було б у вигляді розмятія і розможенія. Якщо є здавлення швидкість автомобіля не має значення. Порушення цілісності голови, так як вже була травма, голова буде здавлена, можливо залишиться слід від протектора, слід переїзду через голову було б видно. Мізки вийти з черепу при переїзді грудної клітки не можуть. У потерпілого був контакт з дорожнім покриттям, сила удару була достатньою, а тому не обов`язково, щоб був переїзд через голову, маються осередки крововиливів під м`які точки, при здавленні вони не утворилися, вони утворилися при ударі. У потерпілого наявні переломи ребер в декількох місцях, що характерно для переїзду, розмежувати дані тілесні ушкодження важко, оскільки два учасника даної пригоди. Органи людини, при здавленні і при ударі реагують по різному. Травма, яку отримав потерпілий є комбінованою, переїзду через голову не було, переїзд був через грудну клітку і кінцівки. Тілесні ушкодження, описані у висновку в пункті «а» (відкрита черепно-мозкова травма), у потерпілого не могли утворитися при переїзді, чи здавленні з днищем і дорожним покриттям, в експертизі відсутні дані з приводу розможеннія та викидання головного мозку, анатомічна цілісність не змінена, викидання не було, дві півкулі мозочка були ушкодженні під час травми. Говорити, що було здавлення днищем автомобіля, не коректно, його не було, але був контакт під кутом голови із твердим предметом, скопійовані рани утворилися від впливу під кутом. Фрагментарноуламковий перелом кісток склепіння черепу може бути не обов`язково при ДТП, його утворення не є показником переїзду, є епіцентр травмування це тім`яна частина, череп ущільнювався і з`явилися тріщини, тому і утворилися фрагментарно-уламкові переломи. Якби на одязі був протектор, то у висновку було б про це вказано. Тілесні ушкодження вказані в пункті «б» (закрита тупа травма грудної клітки, множинні переломи ребер) не можна сказати чи могли утворитися при зіткненні водія мопеду з автомобілем, але чи могли утворитися при здавленні чи при переїзді, то оскільки ребра мають переломи в декількох місцях, це вказує на механізм переїзду. Тілесні ушкодження описані в пункті «в», під час проведення комісійної експертизи було розмежовано.
Експерт ОСОБА_41 показав, що питання щодо того як повинні були діяти водії, чи мали можливість уникнути ДТП не ставилося. Тіло потерпілого під час закидання летіло з висоти, якщо брати пошкодження, що маються на автомобілі, то висота падіння складала 130-138 см, це не може бути ні 5-10 метрів. Чи було здавлення автомобілем тіла, можливо сказати, якщо вирахувати, враховуючи відстань між опорами поверхонь 22 см і нижньою поверхнею, а також ураховуючи тіло та розмір голови. Експерти медики не знають конструкцію автомобіля та які пошкодження авто, тому експертиза повинна проводитися в комплексі з автотехнічною експертизою. Під час проведення експертизи було надано на дослідження знімки попередніх експертиз, тому зробити висновок якими частинами авто Нива наїхав на тіло лежачого водія мопеду, по знімках на яких зображено деталі нижніх поверхонь автомобіля, не можливо. В якості оцінки було досліджено, окрім фото та висновки попередніх експертиз і покази свідків. Висновок щодо слідів які були залишені на тілі потерпілого автомобілем Нива було зроблено на підставі дослідження фотознімків в електронному вигляді і експертиз, що були раніше проведені, знімки були на диску в матеріалах чи в матеріалах попередніх експертиз. На фото 7 і 8 відображено які пошкодження було на автомобілі Нива, в результаті зіткнення з тілом, а саме на передній частині. Під час дослідження в комплексі з попередніми експертизами не було встановлено будь-яких відомостей про наявність слідів біологічного походження. Слідчим не було надано доказів того, що автомобіль Нива був досліджений в повному обсязі. На дослідження, було під час проведення експертизи, надано лише фото знімки, опис днища не було в матеріалах, якби такі відомості були відомі, то було б відображено про це у висновку.
Експерт ОСОБА_42 роз`яснила, що сліди характерні для переїзду колесом голови, не було виявлено, тому і не було вказано у висновку. Для переїзду характерні ушкодження у вигляді деформації черепної коробки, пошкодження вушної раковини, по ходу руху колеса утворюються рвані рани, пошкодження кісток, з черепної коробки видавлюється головний мозок. Забій головного мозку ніколи не утвориться при переїзді голови колесом, що було у потерпілого. Контактування частини голови з днищем автомобіля, «скользящие следы», які могли привести до крововиливу в голову не було зафіксовано. Під час тріння речовина голови мозку не страждає, а крововилив утворюється і в результаті тріння днищем по лицьовій стороні, могли бути лише наружні ушкодження, мозок би не постраждав. Причиною смерті стали в сукупності тілесні ушкодження в області голови і грудної клітки. Всі тілесні ушкодження перераховані, всі вони отримані за життя, в результаті травмуючих ушкоджень, виник шок і наступила смерть. Якби були б тільки ушкодження в області голови, смерть могла б наступити, що не виключається. В експертизі розділено отримані тілесні ушкодження на три фази. Тілесні ушкодження, що перераховано в експертизі на ст. 187 в пункті 4, в другій фазі не могли утворитися при здавленні тіла, так як при сильному здавленні утворюються крововиливи, переломи кісток щелепи, отже ці тілесні ушкодження утворитися при здавленні не могли. В момент падіння утворюються ссадна, переломи, удар об дорожнє покриття і далі тіло скользить і утворюються ссадна. Тілесні ушкодження у вигляді черепно-мозкової трами при падінні не могли утворитися. При здавленні голови між автомобілем і дорожнім покриттям утворюється обширна черепно-мозкова травма, а зовнішні крововиливи і рана на голові утворилися при закиданні на автомобіль. По механізму утворення тілесних ушкоджень, крововилив в області голови утворився в другу фазу, при зіткненні і закиданні тіла на автомобіль. Якби було здавлення, то були б крововиливи під шкіру, очі, оскільки розриваються судини, були б всі кістки роздроблено. Так як цих ушкоджень не було, то здавлення виключається. Під час третьої фази утворилися тілесні ушкодження від переїзду грудної клітки, якби було здавлення між автомобілем і дорожнім покриттям то були б роздроблені кістки, чого не було у потерпілого. Всі тілесні ушкодження які утворилися у потерпілого були отриманні прижиттєво, наявність шоку говорить про те, що тілесні ушкодження в своїй совокупності привели до смерті. На якій фазі потерпілий отримав тілесні ушкодження не сумісні з життям, сказати не можна, оскільки мав пройти необхідний проміжок часу між всіма тілесними ушкодженнями які він отримав на всіх фазах. Коли відбувся наїзд на потерпілого він міг жити, після отримання тілесних ушкоджень по першій фазі міг жити, після отримання черепно-мозкової травми, теж міг. Забій речовини головного мозку супроводжується втратою свідомості, тому чи міг говорити потерпілий, не може сказати, скоріш за все, була кома і він не говорив. Після отримання всіх тілесних ушкоджень в комплексі розвинулася шокова реакція. Якби не було трєтьої фази зіткнення, потерпілий чи залишився б жити, чи ні, сказати не може. Отримані тілесні ушкодження у третю фазу потерпілим, в подальшому мали б не добрі для нього наслідки, чи був летальним переїзд через тіло потерпілого для нього у зв`язку із отриманими тілесними ушкодженнями, сказати не може, поскільки всі тілесні ушкодження в совокупності призвели до даного результату, вони їх не розмежовували.
Експерт ОСОБА_43 в судовому засіданні роз`яснила, що будь-яких слідів на трупі ОСОБА_44 , які б вказували на переїзд колесом автомобіля через його голову, виявлено не було, так як не було виявлено ушкоджень лицьової частини та черепу. Не було виявлено місця переїзду через голову. При здавленні голови між двома поверхнями утворюються крововиливи в м`які тканини, у потерпілого крововиливів під шкіру не було, він був блідий, відсутні ознаки здавлення. При здавленні утворюються внутрішні переломи, обширна рана на голові утворилася не при здавленні. Переїзду через голову потерпілого не було, переїзд був через грудну клітку та кінцівки. Під час переїзду колесом лівої частини грудної клітки утворитися черепно-мозкова травма не могла, вона утворилася в результаті лобового зіткнення мотоцикліста з перешкодою. Здавлення голови не було, адже лише голова не могла опинитися під автомобілем. Черепно-мозкова травма утворилася під час закидання тіла на автомобіль і удару об скло автомобіля та відкидання на дорожнє покриття і тому відбувся сильний крововилив, це було ще до третьої фази. Смерть потерпілого настала саме від совокупності тілесних ушкоджень. Навряд, щоб потерпілий залишився жити, після отримання тілесних ушкоджень у другу фазу. Потерпілий не міг розмовляти після другої фази, так як він отримав тяжкі тілесні ушкодження.
Щодо висновку експерта № 44, експерти в судовому засіданні роз`яснили.
Експерт ОСОБА_45 вказав, що наданий висновок підтверджує, як було поставлено питання так вони комісією і надавали відповідь. В пункті 7 даного висновку вказано причину смерті. Вони не надають оцінку іншим висновкам експертів, наданий їм висновок Кіровоградського обласного бюро СМЕ, вони вивчили, проаналізували і висловили свою точку зору. Без експерта автотехніка розмежувати фази зіткнення не можуть експерти медики. Дані автотехнічної експертизи було під час написання ними висновку, взято до уваги. Смерть ОСОБА_46 наступила не від шоку, так як було мало часу для його розвинення, а від совокупності отриманих тілесних ушкоджень. При гістологічному дослідженні було встановлено кофіцієнт шока-0,25. В пункті 9 вказано, що після виникнення у ОСОБА_47 обширної рани голови відразу почала витікати кров, сказати під час першого чи другого зіткнення з транспортним засобом було отримано таку травму голови, не може. Черепно-мозкова травма не могла утворитися від зіткнення потерпілого з автомобілем, він отримав тілесні ушкодження які призвели до смерті після переїзду його автомобілем. Чому при падінні потерпілим, після зіткнення мопеду з автомобілем, не могла утворитися черепно-мозкова травма, тому, що коли мова йде про дорожнє травмування і про травми тілесні, проводиться діагностика, головний характер здавлення голови, а при падінні не можна отримати тілесні ушкодження характерні для здавлення. У висновку описано механізм утворення тілесних ушкоджень. Був і перекат і здавлення, відбиток при цьому, шини не завжди залишається.
Експерт ОСОБА_48 роз`яснив, що він працює лише з гістологічними препаратами. Ними було під час дослідження гістології встановлено коефіцієнт наявності шоку 0,25, є офіційна таблиця, відповідно до якої враховуючи фізичні складові визначають наявність шоку, коефіцієнт 0,5 свідчить про наявність шоку. Отже, при його дослідженні не було виявлено наявність шоку, коефіцієнт 0,25 не достатньо для діагностування шоку. При проведенні експертизи не можливо розмежувати фази ДТП без експерта автотехніка. Під час дослідження гістології ним не було виявлення руйнування головного мозку, тому сказати чи стала причиною смерті черепно-мозкова травма, не може. Комісія експертів дійшла висновку, що черепно-мозкова травма була отримана в результаті здавлення чи то переїзду, конкретно сказати не може.
Експерт ОСОБА_49 роз`яснив, що смерть потерпілого настала від переїзду автомобілем, як вказано в пункті 7 висновку експерта. При проведенні експертизи лише за участю одних експертів медиків, без автотехніків не можливо розмежувати отриманні тілесні ушкодження, так як до уваги беруться наявні ушкодження і наявні сліди на автомобілі. Наявність слідів на автомобілі Нива вивчав експерт автотехнік. Оскільки тілесні ушкодження отриманні потерпілим в першу фазу не є небезпечними для життя, тому, потерпілий після зіткнення мопеду з автомобілем, міг жити. Оскільки не було відбитку протектора на тілі потерпілого, тому категорично сказати чи було перекатування через тіло потерпілого чи його здавлення, або і те і інше, не можна. Переїзд колесом це накатування і тиск, перекатування і волочіння це рівнозначні речі. Рана яка характерна для накатування колесом характерна для переїзду транспортним засобом, а рвані рани характерні для другого етапу, характерні для накатування колесом але не можна виключити здавлення днищем. Протектори від шин часто відбитки не залишають. Перекат колесом і для здавлення існує єдиний механізм. Здавлення являється одним із етапів дій. Вони використовують надані матеріали, оскільки члени комісії не були присутні під час дослідження трупа. Ніхто не може розмежувати отримані потерпілим тілесні ушкодження так як відбувається накладення двох транспортних засобів. Але об`єм отриманих ушкоджень голови і кінцівок укладається у схему переїзду транспортним засобом який рухається. Пункт 9 висновку, після отримання обширної рани, не текти кров не могла. В пункті 10 висновку вказано, що травма була отримана чи в результаті здавлення голови між днищем автомобіля і дорожним покриттям чи внаслідок перекатування через голову потерпілого колесом, тому, що здавлення тіла між днищем і дорожним покриттям називається переїзд днищем. При первинному контакті тіла з автомобілем, тіло буде змінювати положення, тому не знаючи про положення тіла, не можна говорити категорично, чи було здавлення чи перекат. Положення кінцівок могло бути самим різним, тому яке було положення тіла в подальшому, не став би говорити.
Експерт ОСОБА_50 роз`яснив, що під час проведення експертизи їм було в якості вихідних даних надано матеріали кримінального провадження. Інші причини, отримання тілесних ушкоджень від яких настала смерть, відсутні. Якщо говорити, що потерпілий отримав тілесні ушкодження в два етапи, перший це під час зіткнення мопеду з автомобілем, а другий етап це переїзд, то перший епізод ДТП-потерпілим отримано тілесні ушкодження сумісні з життям, тому можна стверджувати, що він міг жити. Смертельні ушкодження потерпілий отримав в результаті переїзду транспортного засобу на другому етапі ДТП.
Також, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, об`єктивно підтверджується наданими сторонами кримінального провадження належними, допустимими письмовими доказами, які всебічно перевірені та належно оцінені судом першої інстанції, зокрема:

- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної події від 21.04.2013 року, відповідно до якого слідчим проведено огляд місця дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 21.04.2013 року на а/д Стрій-Терпнопіль-Кіровоград-Знам`янка, за участі транспортних засобів мопед Дельта, автомобіль ВАЗ-21093, автомобіль ВАЗ-2121, схемою до протоколу зафіксовано місце зіткнення транспортних засобів, місцезнаходження тіла потерпілого, розташування транспортних засобів;
-посвідченням водія серія НОМЕР_3 , згідно якого ОСОБА_13 має право керування транспортними засобами категорії В і С, та відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_4 ОСОБА_13 є власником транспортного засобу марки ВАЗ 21093;
-полісом № НОМЕР_5 , цивільно-правова відповідальність транспортного засобу ВАЗ 21093 д.н.з. застрахована ПрАТ «Українська страхова компанія»;
-посвідченням водія серія НОМЕР_6 у відповідності до якого ОСОБА_8 має право керування транспортними засобами категорії А, В, С1 і С, та відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_7 , транспортний засіб ВАЗ 212140, який належить на праві власності ТОВ « ЕСУ», яким керував ОСОБА_8 ;
-поліс цивільноправової відповідальності транспортного засобу ВАЗ 21214 застрахована ПАТ «СК» Українська Страхова група»;
-висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 22.04.2013 року, згідно якого у ОСОБА_8 алкогольне сп`яніння не виявлено;
-висновком щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння від 22.04.2013 року, у відповідності до якого у ОСОБА_13 алкогольне сп`яніння не виявлено;
-протоколом огляду трупа від 21.04.2013 року, чим підтверджується проведення огляду трупа ОСОБА_12 , за участі спеціаліста-судово-медичного експерта ОСОБА_51 ;
-лікарським свідоцтвом про смерть №406 від 22.04.2013 року, та довідкою про причину смерті № 406, ОСОБА_12 помер на а/д Стрій-Знам`янка 681 км+160 м, причина смерті розтрощення черепу, мотоцикліст травмований при зіткненні з легковим автомобілем;
-гарантійним свідоцтвом на мототехніку, з якого убачається, що ОСОБА_12 придбав мопед «Дельта»;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 07.06.2013 року, за участі свідка ОСОБА_13 , де останній розповів та показав, про всі обставини за яких сталася дорожньо-транспортна пригода 21.04.2013 року, за його участі та потерпілого ОСОБА_52 ;
-протоколом огляду предметів від 23.04.2013 року, згідно якого оглянуто відеореєстратор «Full hd 1080p» з кріпленням для фіксації, який вилучений з салону автомобіля ВАЗ 2121 протоколом огляду місця ДТП 22.04.2013 року, з відеозаписом ДТП, яка мала місце 21.04.2013 року на а/д Стрій-Тернопіль-Кіровоград-Знам`янка;
-висновком експерта №374 від 21.05.2013 року, з якого убачається, що тілесні ушкодження, які виявлено на тілі потерпілого ОСОБА_12 , утворилися від дії тупих твердих предметів, діючих зі значною силою, що могло бути при дорожньо-транспортної пригоди, в результаті контакту об виступаючі частини мото-і автотранспортного засобів, з послідуючим контактом з дорожнім покриттям та переїздом другим автотранспортним засобом. Смерть ОСОБА_12 настала від сукупності комплексу тілесних ушкоджень в області голови і грудної клітки, які ускладнились розвитком травматичного і геморагічного шоку, про що свідчать дані проведеної судово-медичної експертизи трупа і дані судово-гістологічної експертизи;
-висновком експерта від 08.05.2013 року № 99, відповідно до якого рульове керування, ходова частина і робоча гальмова система автомобіля «ВАЗ 2121» реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент огляду та на момент настання розглянутої події знаходилися в працездатному стані і не мали ознак наявності несправностей, які ведуть чи обумовлюють виникнення втрати цим автомобілем, його поперечної стійкості і раптовому для його водія уводу у бік від смуги руху, яка обирається ним (водієм), чи позбавленню цього водія можливості зниження швидкості автомобіля аж до його зупинки за допомогою робочого гальма з відомою водію ефективністю;
-висновком експерта від 08.05.2013 року № 100, яким встановлено, що рульове керування, ходова частина і робоча гальмова система автомобіля «ВАЗ-21093» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на момент огляду та на момент настання розглянутої події знаходилися в працездатному стані і не мали ознак наявності несправностей, які ведуть чи обумовлюють виникнення втрати цим автомобілем, його поперечної стійкості і раптовому для його водія уводу у бік від смуги руху, яка обирається ним (водієм), чи позбавленню цього водія можливості зниження швидкості автомобіля аж до його зупинки за допомогою робочого гальма з відомою водію ефективністю. Пошкодження та деформації виникли під час ДТП;
-висновком експерта від 24.04.2013 року № 101, з якого убачається, що ходова частина, рульове керування та гальмова система мопеда «Дельта» на момент настання розглянутої події знаходилися в працездатному стані і не мали ознак наявності несправностей, які ведуть чи обумовлюють виникнення втрати цим мопедом, його поперечної стійкості і раптовому для його водія уводу у бік від смуги руху, яка обирається ним (водієм), чи позбавленню цього водія можливості зниження швидкості мопеда аж до його повної зупинки за допомогою робочого гальма з відомою водію ефективністю. Пошкодження, які знаходяться на мопеді виникли в момент ДТП;
-висновком експерта від 30.04.2013 року за № 98, згідно якого мопед «Дельта» передньою частиною контактував з передньою лівою частиною автомобіля «ВАЗ». Взаємне розташування мопеда «Дельта» та автомобіля ВАЗ 21093, реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходиться в межах близько 1450.;
-висновком експерта від 21.05.2013 року № 120, яким встановлено, що на схемі ДТП від 21.04.2013 року відсутня будь-яка слідова інформація, що стосується перед дорожньо-транспортною пригодою то надалі схематичне розташування та положення транспортних засобів відносно меж проїзної частини проводилось тільки в момент ДТП;
-висновком експерта від 05.11.2013 року №165, з якого убачається, що при дослідженні трупа ОСОБА_12 виявлені тілесні ушкодження у вигляді: А) Відкрита черепно-мозкова травма: рана тім`яної ділянки голови, множинні садна в ділянці голови-лобу справа, правої скроневої ділянки з переходом на лобну ділянку, надбрівну дугу, верхнє повіко, лобу зліва, надперенісся з переходом на верхнє повіко лівого ока, кінчик носу, верхньої губи, правого кута роту, виражені крововиливи в м`які тканини апоневрозу, обширний фрагментарно-уламковий перелом кісток основи та склепіння черепу, обширний крововилив під м`які мозкові оболонки великих півкуль головного мозку, мозочка, крововилив в подовжній мозок, забою речовини головного мозку. Б) Закрита тупа травма грудної клітки: множинні переломи ребер, надриви корнів легень, виражені крововиливи в навколишні м`які тканини. В) Повний поперечний перелом тіла ключиці. Повний поперечний закритий перелом середньої третини правого плеча, рвана рана лівого стегна, повний поперечний, відкритий уламковий перелом верхньої третини лівого стегна, рвана рана лівої гомілки, відкритий уламковий перелом кісток верхньої третини лівої гомілки, множинні садна пахвинної ділянки та ділянок верхніх та нижніх кінцівок. Описані тілесні ушкодження виникли від дії тупих твердих предметів, які діяли зі значеною силою, що могло бути при дорожньо-транспортній пригоді, в результаті удару об виступаючі частини мото-і автотранспортного засобу, з послідуючим контактом з дорожнім покриттям та переїздом другим транспортним засобом. Враховуючи морфологічні ознаки, характер та механізм утворення виявлення тілесних ушкоджень, а також результати лабораторних методів досліджень, вважають, що дані тілесні ушкодження утворилися прижитєво, незадовго до настання смерті, в своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення та знаходяться в причинному зв`язку з настанням смерті. Смерть ОСОБА_12 настала від сукупності тілесних пошкоджень в ділянці голови та грудної клітки, які ускладнилися розвитком травматичного та геморагічного шоку, про що свідчать дані проведеної судово-медичної та судово-медичної гістологічної експертиз. Враховуючи характер, механізм утворення та локалізацію комплексу тілесних ушкоджень, виявлених при проведенні експертизи трупу ОСОБА_12 , комісія експертів вважає, що даний комплекс тілесних ушкоджень міг утворитись внаслідок комбінованої автотравми в результаті зіткнення легкового автомобіля з мототранспортом засобом, та подальшому переїзді колесами автотранспортного засобу через тіло потерпілого. Враховуючи пошкодження на автомобілі «ВАЗ 21093», пошкодження на мопеді «Дельта» та враховуючи ушкодження на тілі потерпілого можна говорити, що в першу фазу зіткнення автомобіля та мопеда могли виникнути тілесні у вигляді садна передньої поверхні мошонки з переходом на корінь статевого члену, садна в нижній третині лівого стегна по передньо-внутрішній поверхні, множинні садна в ділянці суглобових поверхонь проксимальних фаланг кистей рук. Враховуючи пошкодження на автомобілі «ВАЗ 21093» можна говорити, що в другу фазу зіткнення відбулося закидання тіла на автомобіль та виникли тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми: рана тім`яної ділянки голови, множинні садна в ділянці голови-лобу справа, правої скроневої ділянки з переходом на лобну ділянку, надбрівну дугу, верхнє повіко, лобу зліва, надперенісся з переходом на верхнє повіко лівого ока, кінчик носу, верхньої губи, правого кута роту, виражені крововиливи в м`які тканини апоневрозу, обширний фрагментарно-уламковий перелом кісток основи та склепіння черепу, обширний крововилив під м`які мозкові оболонки великих півкуль головного мозку, крововилив в подовжній мозок, забою речовини головного мозку. В третю фазу зіткнення відбулося відкидання тіла потерпілого, контакт з дорожнім покриттям, та надалі переїзд колесами автомобіля «ВАЗ 2121» через грудну клітину та нижні кінцівки і утворення тілесних ушкоджень у вигляді: закритої тупої травми грудної клітки з множинними переломами ребер, повного поперечного перелому тіла ключиці, повного поперечного закритого перелому середньої третини правого плеча, рваної рани лівого стегна, повний поперечний, відкритий уламковий перелом верхньої третини лівого стегна, рвана рана лівої гомілки, відкритий уламковий перелом кісток верхньої третини лівої гомілки, множинні садна пахвинної ділянки та ділянок верхніх та нижніх кінцівок;
-висновком комплексної судово-медичної і транспортно-трасологічної експертизи №44 від 10.06.2014 року, з якого встановлено, що експерти дійшли висновку, що тілесні ушкодження які виникли у потерпілого ОСОБА_46 виникли в два етапи. На першому етапі (внаслідок зіткнення автомобіля і мопеду) отриманні тілесні ушкодження потерпілим є незначними і відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. В подальшому відбулося закидання тіла на автомобіль, комісія експертів допускає, що під час такого контактування могли утворитися якісь окремі ушкодження, але категорично не могла утворитися обширна, супроводжуюча зовнішньою кровотечею, черепно-мозкова травма. Окремі садна, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. В подальшому відбулося падіння тіла потерпілого на дорожнє покриття і переїзд колесами і днищевою частиною автомобіля ВАЗ 2121 через тіло потерпілого і утворилися наступні тілесні ушкодження: - відкрита черепно-мозкова травма (рана тім`яної ділянки голови, садна голови, виражені крововиливи в м`які тканини апоневрозу, обширний фрагментарно-уламковий перелом кісток основи і склепіння черепу, обширний крововилив під м`які мозкові оболонки великих півкуль головного мозку, мозочка, крововилив в подовжній мозок, забою речовини головного мозку. Дані тілесні ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення. -Закрита тупа травма грудної клітки з множинними переломами ребер, повного поперечного перелому ключиці, повний поперечний закритий перелом середньої третини правого плеча, рвана рана лівого стегна, повний поперечний, відкритий уламковий перелом верхньої третини лівого стегна, рвана рана лівої гомілки, відкритий уламковий перелом кісток верхньої третини лівої гомілки. Дані тілесні ушкодження мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення. Множинні садна нижніх кінцівок, мають ознаки легких тілесних ушкоджень. Враховуючи механізм утворення у потерпілого черепно-мозкової травми та, беручи до уваги характер перелому кісток черепу, виражений крововилив в стовбур мозку, комісія експертів дійшла категоричного висновку, що дана черепно-мозкова травма, враховуючи її характер і масивність, не могла утворитися в результаті закидання тіла на автомобіль і при наступному падінні на дорожнє покриття, а є наслідком сильного здавлення голови між тупими предметами, що в умовах даних подій могло мати місце виключно за рахунок або перекатування через голову колеса автомобіля або за рахунок здавлення голови між днищевою частиною автомобіля і дорожним покриттям. Смерть ОСОБА_12 настала від відкритої черепно-мозкової травми, тобто, в результаті переїзду автомобілем через тіло лежачого на проїзній частині потерпілого;
-висновком експерта № 1166 від 17.06.2014 року, де на думку експерта-автотехніка представляється очевидним, що за умови виконання водієм ОСОБА_46 вимог п.10.1 та п.16.13 ПДР, тобто при відмові від здійснення маневру вліво перед зустрічним автомобілем ВАЗ-21093, він (водій ОСОБА_46 ) мав технічну можливість не створювати небезпеку для руху водію автомобіля ВАЗ-21093, і тим самим, мав технічну можливість уникнути зіткнення з даним автомобілем. У даній дорожньо-транспортній ситуації водію автомобіля ВАЗ-21093 ОСОБА_13 при виявленні тієї обставини, що зустрічний мопед починає повертати вліво, регламентовано відповідно до вимог п.1.10 ПДР визначити дану ситуацію, як небезпечну для подальшого руху, у зв`язку з чим, відповідно до вимог п. 12.3 ПДР одразу ужити заходів до екстреного гальмування керованого ним транспортного засобу. В розглянутій дорожній обстановці, водій автомобіля ВАЗ-21093 ОСОБА_13 не мав технічної можливості зупинити керований ним автомобіль до лінії руху мопеда «Дельта» і тим самим не мав можливості уникнути зіткнення з ним. У даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія а/м ВАЗ 2121 ОСОБА_8 , що мали бути спрямовані на забезпечення безпеки та на можливість уникнення ДТП регламентувались вимогам пп.12.2 та 19.3 Правил дорожнього руху, згідно з якими: 12.2 У темно пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги. 19.3 У разі погіршення видимості у напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічних транспортних засобів, водій повинен зменшити швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху, а у разі засліплення-увімкнути аварійну світлову сигналізацію і, не змінюючи смугу руху, зупинитися. Відновлення руху дозволяється лише після того, як пройдуть негативні наслідки засліплення. Водій а/м ВАЗ-2121 ОСОБА_8 діючи відповідно до вимог п. 12.2 і 19.3 ПДР, тобто обираючи належним чином швидкісний режим керованого автомобіля (зменшуючи швидкість при погіршенні видимості, зупинивши автомобіль при осліпленні і почавши рух лише після того, як мине засліплення), мав у своєму розпорядженні технічну можливість запобігти наїзду на людину, що лежала на проїзній частині. В розглянутій дорожній обстановці, невідповідні вимогам пунктів 10.1 та 16.13 ПДР дії водія мопеда «Дельта» ОСОБА_12 знаходяться в причинному зв`язку із зіткненням автомобіля ВАЗ-21093 з мопедом. Невідповідність дій водія а/м ВАЗ-2121 ОСОБА_8 вимогам пп.12.2, 12.3 та 19.3 ПДР, знаходяться в причинному зв`язку з наїздом автомбіля ВАЗ-2121 на людину, що лежала на проїзній частині;
-протоколом проведення слідчого експерименту від 17.06.2014 року, з якого видно, що свідку ОСОБА_27 було запропоновано розповісти про обставини ДТП, що мала місце 21.04.2013 року та показати на місці. Нащо свідок повідомив, що показати на місці всі обставини не зможе, підтримує свої покази в якості свідка. Повідомив, що їх повністю під час руху сліпив автомобіль, що стояв на зустрічній полосі руху і ОСОБА_8 йому моргав, але той ніяк не відреагував. Крім того, проїхавши деяку відстань, почав моргати, що ще більш засліпило. В їх автомобілі був відеореєстратор, який все записав;
-протоколом огляду предметів від 24.06.2014 року, згідно якого проведено огляд компакт-диску на якому міститься відео дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 21.04.2013 року. На даному відеозаписі зафіксовано рух автомобіля ВАЗ-2121, реєстраційний номер НОМЕР_2 . З відеозапису вбачається, що під час руху автомобіля з 25 секунди до 29 секунди з моменту коли яскраве світло фар починає «моргати» і до моменту роз`їзду із автомобілем який «моргав» проїзна частина повністю не проглядається, тобто відбувається засліплення через яскраве світло фар автомобіля, яке крім того ще й «моргає». На 30 секунді відбувається переїзд автомобілем ВАЗ-2121, реєстраційний номер НОМЕР_2 , лежачого на проїзній частині ОСОБА_12 . Тобто, з моменту засліплення ( 25 с відеозапису, коли яскраве світло фар починає «моргати»; згідно протоколу допиту підозрюваного ОСОБА_8 від 23.06.2014 року встановлено, що засліплення відбулося в момент «моргання» яскравого світла фар-ксенон) до моменту переїзду автомобілем ВАЗ-2121, реєстраційний номер НОМЕР_2 , лежачого на проїзній частині ОСОБА_12 ( 30 с. відеозапису) проходить 5 с.;
-інформацією наданою начальником УДАІ УМВС України в області, що ОСОБА_8 притягався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху у 2009 та 2013 році - порушення правил проїзду через залізничний переїзд та порушення правил проїзду пішохідних переходів;
-повідомленням центру з гідрометеорології, яким встановлено, що 21.04.2013 року в період з 21 год. до 22 год. було ясно, опадів та небезпечних явищ не було, видимість становила 10 км.;
-Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 08.09.2015 року за участі ОСОБА_8 , останній розповів про всі відомі йому обставини ДТП та на місці пригоди показав розташування учасників даної пригоди. Під час слідчого експерименту встановлено, що відстань з якої можливо бачити перешкоду склала 16,3 м;
-висновком експерта № 17/16 від 05.08.2016 року, згідно якого у даній дорожній обстановці на момент об`єктивної видимості мотоцикліста, що встановлений при проведенні слідчого експерименту, водій ВАЗ 2121 д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_8 не мав технічної можливості уникнути наїзду на мотоцикліста шляхом застосування екстреного гальмування для зупинки автомобіля до місця розташування мотоцикліста. У даній дорожній обстановці під час наближення автомобіля ВАЗ-2121 д.н. НОМЕР_2 до місця ДТП, його водій ОСОБА_8 з технічної точки зору мав керуватися вимогами п.12.1; п.12.2; та 19.3 ПДР. У момент виявлення мотоцикліста ОСОБА_12 , який перебував розташований на дорозі у стані перешкоди для руху, водій ОСОБА_8 з технічної точки зору мав керуватися вимогами п.12.3 ПДР. У даній дорожній обстановці на момент об`єктивної видимості мотоцикліста, що є встановлений при проведенні слідчого експерименту, при русі автомобіля ВАЗ-2121 д.н. НОМЕР_2 із допустимою швидкістю, за умовами видимості елементів дороги, його водій- ОСОБА_8 не мав технічної можливості уникнути наїзду на мотоцикліста шляхом застосування екстреного гальмування для зупинки автомобіля до місця розташування мотоцикліста. У даній дорожній обстановці з технічної точки зору дії водія автомобіля ВАЗ -2121 д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_8 та невідповідність його діям вимогам п.12.1; п.12.2 та п.19.3 ПДР не знаходяться у причинному зв`язку із наїздом його транспортного засобу на мотоцикліста ОСОБА_12 . У даній дорожній обстановці моментом виникнення небезпеки для руху водія автомобіля ВА-2121 д.н. НОМЕР_2 ОСОБА_8 з технічної точки зору є момент виявлення цим водієм мотоцикліста ОСОБА_12 ;
-висновком експерта №63 від 02.10.2017 року, відповідно до якого у наданих на дослідження гістологічних препаратах від трупа ОСОБА_12 виявлено зміни в м`яких мозкових оболонках, набряк речовини мозку, легень, зміни в легенях, порушення кровообігу;
-висновком експерта № 386/17 від 27.12.2017 року, згідно якого на основі даних матеріалів справи, медичної документації на ім`я ОСОБА_12 , враховуючи відомі обставини комісія прийшла до підсумків, що за наданими матеріалами, без повторної судово-медичної експертизи ексгумованого трупа, відповісти на поставлені в ухвалі суду питання, не є можливим.
Дослідженні судом першої інстанції докази є належними та допустимими, оскільки отримані органом досудового розслідування згідно з вимогами Кримінального процесуального законодавства України та містять в собі фактичні дані, які вказують на місце, час, спосіб вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення. Вказані докази стороною захисту не поставлено під сумнів та не спростовано вагомими доказами та доводами.

Як убачається з апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_8 та його пояснень наданих під час апеляційного розгляду, останній заперечує той факт, що він був засліплений дальнім світлом фар автомобіля, який стояв на лівому узбіччі по ходу його руху. Проте, вказана обставина повністю спростовується показами свідка ОСОБА_21 , який пояснив суду першої інстанції, що водій автомобіля Нива ОСОБА_24 відразу після наїзду на потерпілого, вийшовши з автомобіля повідомив, що нічого не бачив, бо їх засліпило. Також,свідок ОСОБА_53 , який безпосередньо знаходився в автомобілі під керуванням ОСОБА_8 , в суді першої інстанції показав, що під час руху їх засліплював автомобіль, який стояв на смузі зустрічного руху. Вказані покази свідок ОСОБА_53 підтверджував і під час пропозиції провести з ним слідчий експеримент.
Таким чином, відбулося засліплення водія ВАЗ-2121 ОСОБА_8 в наслідок швидкого перемикання яскравого світла фар з ближнього на дальній режим освітлення.
Більш того, пояснення захисника з приводу того, що така поведінка іншого водія, щодо засліплення дальнім світлом фар є хамським поводженням відносно інших учасників руху є помилковим, оскільки відповідно до п. 9.1 перемикання світла фар є попереджувальним сигналом.
Тобто, водій ОСОБА_8 на виконання п. 2.3 Правил дорожнього руху, для забезпечення безпеки руху водій повинен; б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, з моменту виявлення у темну пору доби, що автомобіль на зустрічній смузі руху подає йому попереджувальний сигнал, зобов`язаний був відповідно реагували на зміну дорожньої обстановка та у разі виникнення небезпеки зменшити швидкість аж до повної зупинки транспортного засобу.

Апеляційні доводи обвинуваченого про те, що фактично єдиним доказом його винуватості є висновок експерта № 1166 від 17.06.2014 який на його думку є недопустимим доказом, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки дана експертиза проведена на підставі не лише матеріалів наданих стороною обвинувачення, а й на підставі відеозапису відеореєстратору з автомобіля обвинуваченого , на якому об`єктивно зафіксовано обставини дорожньо транспортної пригоди.
Також доводи про те, що ОСОБА_8 більше року з моменту дорожньо транспортної пригоди не мав процесуального статусу обвинуваченого, а тому він не мав можливості реалізувати своє право на захист, також колегією суддів не приймаються до уваги. Дана обставина навпаки свідчить про те, що органом досудового розслідування вживалися заходи на забезпечення повного та неупередженого розслідування даного кримінального правопорушення.
Також доводи обвинуваченого ОСОБА_8 про те, що в момент наїзду на нього потерпілий ОСОБА_16 був уже практично мертвий не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та спростовуються висновками експертиз дослідженими в судовому засіданні. Зокрема експерти Одеського обласного бюро СМЕ, роз`яснили, що у потерпілого ОСОБА_12 черепно-мозкова травма могла утворитися від зіткнення потерпілого з автомобілем, він отримав тілесні ушкодження які призвели до смерті після переїзду його автомобілем. Смерть ОСОБА_12 настала від травми голови, яка була отримана ним в результаті чи то перекату чи то переїзду транспортним засобом.
Вказане підтверджується також висновком комплексної судово-медичної і транспортно-трасологічної експертизи №44 від 10.06.2014 року, згідно якої смерть ОСОБА_12 настала від відкритої черепно-мозкової травми, тобто, в результаті переїзду автомобілем через тіло лежачого на проїзній частині потерпілого.
Враховуючи наведене, колегія суддів не приймає апеляційні доводи обвинуваченого в обґрунтування його невинуватості та погоджується з висновками суду першої інстанції, що дослідженими судом доказами, обставинами, що ними підтверджуються, винуватість ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за фактичних обставин, встановлених судом у вироку, є об`єктивно доведеною поза розумним сумнівом, а доводи викладені в апеляційній скарзі обвинуваченого правильність висновків районного суду не спростовують.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_8 є необґрунтованою, та такою, що не підлягає задоволенню.

Що стосується доводів апеляційних скарг прокурора та представника потерпілих про м`якість призначеного ОСОБА_8 покарання (не визнання вини обвинуваченим, не розкаявся, не вибачився перед потерпілими, не відшкодував шкоду), то вони не можуть вважатися обґрунтованими.
Так, поняття суддівського розсуду або судової дискреції у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (ст. 66, ст. 67 КК), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта.

Зазначене кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 22 березня 2018 року по справі № 761/34674/15.

Дискреційні повноваження суду також визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду, тощо.

Відповідно до статті 65 КК України при призначенні покарання суд має врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

Вказаних вимог суд першої інстанції дотримався у повному обсязі.

Як убачається з оскаржуваного вироку, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_8 покарання, суд першої інстанції належним чином врахував, що обвинувачений скоїв кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких. Як особа за місцем свого проживання та місцем роботи характеризується позитивно, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, працює на посаді старшого електромонтера оперативно виїзної бригади у Виробничо-Комерційній компанії «АРІЯ», має родину, одружений та має на утриманні малолітню доньку 2018 року народження, у лікаря психіатра та лікаря нарколога на обліку не перебував, за медичною допомогою не звертався. Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Врахувавши вказані обставини, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність призначення покарання ОСОБА_8 у виді позбавлення волі у межах санкції за ч.2 ст. 286 КК України.

Також, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про можливість звільнити обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком, без позбавлення права керування транспортними засобами. Зокрема, районним судом враховано і дії інших учасників вказаної дорожньо-транспортної пригоди, а саме: керування транспортним засобом потерпілим ОСОБА_12 у стані алкогольного сп`яніння та як наслідок настання ДТП з транспортним засобом під керуванням водія ОСОБА_13 . Також невідповідні дії останнього, який фактично не забезпечив надання допомоги потерпілому та залишив останнього на проїзній частині, не виставивши при цьому перед тілом потерпілого попереджувальні знаки.

Окрім того, стороною обвинувачення не надано суду першої інстанції даних, які б свідчили про негативну поведінку обвинуваченого, в тому числі і у сфері транспорту, з часу вчинення ним злочину.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про можливість звільнення від відбування покарання обвинуваченого з випробуванням з іспитовим строком. Також, на думку колегії суддів, призначення обвинуваченому покарання без застосуванням додаткового покаранням у виді позбавлення права керування транспортними засобами відповідає особі обвинуваченого та обставинам скоєного ним злочину, окрім того санкція ч.2 ст. 286 КК України передбачає покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого. Тобто, суд першої інстанції використовуючи свої Дискреційні повноваження, прийшов до правильного висновку про не застосування у даному випадку до обвинуваченого додаткового покарання у виді позбавленням права керувати транспортними засобами, при цьому належним чином мотивувавши прийняте рішення у вироку.

Враховуючи вищезазначене, колегія судів не знайшла підстав для скасування оскаржуваного судового рішення, а тому апеляційні скарги прокурора, представника потерпілої та обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 01 лютого 2021 року стосовно ОСОБА_8 - без змін.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України, апеляційний суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 01 лютого 2021 року стосовно ОСОБА_8 за ч.2 ст. 286 КК України без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4