Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

15 червня 2021 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю:

прокурора ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Дубровицького відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_4 на ухвалу слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 18 травня 2021 року, якою відмовлено в накладенні арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні №0000085 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Дубровицького районного суду Рівненської області від 18 травня 2021 року, відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 , яке погоджено із прокурором Дубровицького відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна по матеріалах досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000085 від 14.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України.

Мотивував своє рішення слідчий суддя тим, що органом досудового розслідування не надано достатніх доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення та не обґрунтовано розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, тобто відсутнє обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень та принципів верховенства права.

В апеляційній скарзі прокурор просить вказану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

На обґрунтування заявлених вимог зазначив, що у матеріалах клопотання відсутні відомості про власника вилученого майна, однак на момент подачі клопотання і до цього часу будь яка особа за повернення вказаного майна до слідчого не зверталася, тривають слідчі дії по встановленню власника майна.
Доводить, що слідчим в ході проведення огляду 14 травня 2021 року зазначено ідентифікаційні ознаки вилученого майна (в тому числі серійні номера на предметах, де вони містились), які можливо було встановити під час огляду, а більш детальний опис вказаних предметів, можливий лише за участі спеціалістів.
Також зважаючи на короткий проміжок часу досудового розслідування і те, що для встановлення фактів доступу через вказані комп`ютери до азартних ігор слід мати спеціальні знання, то є необхідність у призначенні компютерно-технічної експертизи, а повернення майна позбавить слідчого можливості виконати всі необхідні слідчі дії у кримінальному провадженні.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора ОСОБА_4 на підтримання апеляційної скарги та задоволення клопотання про арешт майна, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Так слідчий суддя, розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно та залишаючи це клопотання без задоволення, виходив з того, що органом досудового розслідування не надано достатніх доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення та не обґрунтовано розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, тобто відсутнє обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень та принципів верховенства права. Також послався на те, що слідчим не зазначено, кому на праві власності належить майно, на яке слід накласти арешт.

Проте такий висновок слідчого судді колегія судів визнає передчасними з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 17 травня 2021 року до Дубровицького районного суду Рівненської області надійшло клопотання слідчого СВ відділу поліції № 1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Дубровицького відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна.

В обґрунтування цього клопотання слідчий зазначив, що 14 травня 2021 року до ВП №1 Сарненського РВП надійшло повідомлення про те, що в АДРЕСА_1 , у приміщенні колишнього магазину «Корона», невідомі особи здійснюють проведення азартних ігор без ліцензії на провадження відповідного виду діяльності з організації та проведення азартних ігор, що видається відповідно до закону.

У ході досудового розслідування встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 , - у приміщенні колишнього магазину «Корона», було виявлено залу ігрових автоматів. В даному закладі здійснювалось зайняття гральним бізнесом.

15 травня 2021 року без ухвали слідчого судді, у вказаному приміщенні було проведено огляд. При огляді виявлено та вилучено речові докази у кримінальному провадженні, інші предмети та сліди, які мають значення для кримінального провадження, а саме: 14 моніторів марки Dell; 4 монітори марки Acer; 1 монітор марки HP; 19 системні блоки; 10 флеш носіїв, які поміщені до спец пакету НПУ ГСУ TN 1053105; пристрій для перевірки грошових коштів «Moniron», чековий принтер, які поміщені до спец пакету НПУ ГСУ ІNZ 3022305; 18 дротових мишок, які поміщені в спец пакет НПУ ГСУ INZ 3022302.

На даний час належність вказаного майна не встановлено.

До клопотання долучено ряд документів:

- витяг з ЄРДР №№0000085 від 14.05.2021;

- протокол огляду місця події від 14.05.2021;

- постанову допиту свідка від 14.05.2021;

- постанову про визнання та прилучення до кримінального провадження речових доказів від 14.05.2021;

- свідоцтво про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_1 від 26.02.2014 - будівля, кафе - бар, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Аналізуючи вказані обставини справи, клопотання про арешт майна та долучені до нього документи, колегія суддів не може погодитись з висновком слідчого судді, що органом досудового розслідування не надано достатніх доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення та не обґрунтовано розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, тобто відсутнє обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень та принципів верховенства права.
Висновок про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна у зв`язку з тим, що клопотання слідчого не містить чіткої конкретизації, ідентифікації, та детального опису майна, що надає можливість відрізнити його від іншого аналогічного майна то такі висновки слідчого судді не ґрунтуються на матеріалах справи з огляду на таке.

Так, в межах кримінального провадження №0000085, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 травня 2021 року за ознаками кримінального провадження, передбаченого ч.1 ст. 203-2 КК України, за наслідками огляду у приміщенні колишнього магазину «Корона», що знаходиться в АДРЕСА_1 , вилучено майно: 14 моніторів марки Dell; 4 монітори марки Acer; 1 монітор марки HP; 19 системні блоки; 10 флеш носіїв, які поміщені до спец пакету НПУ ГСУ TN 1053105; пристрій для перевірки грошових коштів «Moniron», чековий принтер, які поміщені до спец пакету НПУ ГСУ ІNZ 3022305; 18 дротових мишок, які поміщені в спец пакет НПУ ГСУ INZ 3022302.

Відповідно до ч.1 ст.167 КПК, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Згідно ч.2 ст.167 КПК, тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Частина 2 ст.168 КПК встановлює, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Згідно визначення ч.1 ст.170 КПК, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. За приписом п.1 ч..2 ст.170 КПК арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

За визначенням ст. 98 КПК, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з цим, як встановлено ч.ч.1, 2 ст.100 КПК, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Згідно ч.3 ст.233 КПК, слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

У ході апеляційного розгляду було встановлено, що вимог ч.3 ст.233 КПК дотримано - дозвіл на проведення огляду в приміщенні колишнього магазину «Корона», яке розташоване за адресою: Рівненська область м.Дубровиця, вул.Артеменка, 24, приміщення 125, з метою відшукання вказаних речових доказів було надано ухвалою слідчого судді Дубровицького районного суду від 17 травня 2021 року. При цьому прокурор пояснив, що на даний час належність вказаного майна не встановлено, а особа, яка була в приміщенні на час огляду, не надала пояснень з цього приводу.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1) правову підставу для арешту майна;

2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);

4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);

5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;

6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Аналізуючи наведені норми права та конкретні обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим суддею не прийнято до уваги положення статей 170-173 КПК, не враховано правові підстави для арешту майна, яке було вилученим під час огляду місця події, не прийнято до уваги, що вилучене майно визнано речовими доказами, ризики щодо можливості його приховати, знищити, тощо.

Згідно зі ч. 2 ст. 100 КПК, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Слідчим суддею не враховано, що метою накладення арешту є збереження речових доказів.

На підставі викладеного, враховуючи доведеність правових підстав для арешту майна, що вилучено за наслідками огляду місця події, наявність ризиків щодо його приховання, знищення та відчуження, з метою збереження речових доказів, враховуючи розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та клопотання слідчого підлягають частковому задоволенню, оскільки, зазначене майно визнано у цьому кримінальному провадженні речовими доказами, і для його збереження накладення арешту на нього є доцільним та обґрунтованим.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170, 173, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Дубровицького районного суду від 18 травня 2021 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ ВП №1 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 , яке погоджено із прокурором Дубровицького відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна по матеріалах досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000085 від 14.05.2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України, задовольнити:

- накласти арешт на 14 моніторів марки Dell;

- накласти арешт на 4 монітори марки Acer;

- накласти арешт на 1 монітор марки HP;

- накласти арешт на 19 системні блоки;

- накласти арешт на 10 флеш носіїв які поміщені до спец пакету НПУ ГСУ TN 1053105;

- накласти арешт на пристрій для перевірки грошових коштів «Moniron», чековий принтер, які поміщені до спец пакету НПУ ГСУ ІNZ 3022305;

- накласти арешт на 18 дротових мишок, які поміщені в спец пакет НПУ ГСУ INZ 3022302.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню, є остаточною і оскарженню не підлягає.

С у д д і :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3