ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/590/21 Справа № 195/184/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000001 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганця, громадянина України, раніше не судимого, з вищою освітою, офіційно працевлаштованого, неодруженого, який має на утриманні одну неповнолітню дитину-інваліда, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 ,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, -
за участю секретаря ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)
В С Т А Н О В И Л А:
За ухвалою слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2021 року задоволено клопотання прокурора начальника Томаківського відділу Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_8 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України та продовжено відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 04 травня 2021 року.
Вирішуючи питання доцільності продовження строку тримання підозрюваного під вартою, слідчий суддя врахував, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюєтеся у вчиненні кримінального правопорушення, яке мало триваючий характер, детальний план, в т.ч. з розробкою шляхів ухилення від кримінальної відповідальності, розпочалось з висловлення погроз застосування насильства, трансформувалось в організоване обмеження прав потерпілого та вимог до нього, характеризувалось детальним планом та завершилось висловленням погрози вбивства, застосуванням насильства над потерпілим, а також не зменшились та продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
В апеляції:
- захисник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою обрати ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді домашнього арешту.
В обґрунтування вказує, що прокурором, крім припущень, не надано жодного доказу на підтвердження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а слідчий суддя не навів у своєму рішенні обґрунтованих висновків на існування таких ризиків. Посилається на те, що органом досудового розслідування не доведено обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Звертає увагу на те, що прокурор вручив клопотання про продовження запобіжного заходу захиснику підозрюваного у судовому засіданні під час технічної перерви, а самому ОСОБА_6 клопотання взагалі не вручалось.
Зазначає, що слідчий суддя не взяв до уваги те, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, має постійне місце проживання, раніше не судимий, має на утриманні дитину-інваліда, доньку, яка наразі навчається і також перебуває на утриманні підозрюваного, працює тренером плавання, характеризуються позитивно.
Заслухавши підозрюваного та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти апеляції захисника, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За вимогами ч. 1, п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Зазначені вимоги кримінального процесуального закону на момент розгляду клопотання слідчого судом першої інстанції дотримані.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_6 , слідчий суддя належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування підозрюваного під вартою.
Визначені слідчим суддею при обранні запобіжного заходу ризики доведені і продовжують існувати. ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, яке у відповідності до ст. 12 КК України є тяжким злочином вчинений з ознаками погроз насильства проти власності, і за який передбачене покарання до семи років позбавлення волі, та враховуючи обставини вчинення злочину, кількість співучасників, особу підозрюваного, соціальний інтерес до даного злочину, тому на даний час наявні ризики, переховування останнього від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, та ймовірність вчинення нових кримінальних правопорушень. Враховуючи також обізнаність з анкетними даними потерпілого та свідків, наявний ризик незаконного впливу на них, що у своїй сукупності свідчить про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу, менш обтяжливого, ніж тримання під вартою, що на даному етапі кримінального провадження є найбільш прийнятним.

Отже, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування підозрюваного ОСОБА_6 під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінується останньому, та більш м`які запобіжні заходи, як на це вказує захисник, не забезпечать належної процесуальної його поведінки, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Даний висновок також не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Посилання захисника на позитивні характеристики підозрюваного, наявність у нього соціальних зв`язків, постійного місця роботи, проживання, не є само по собі достатньо переконливими підставами для стверджень про наявність обставин, які істотно зменшують визначені судом ризики.
Ствердження захисника, що підозрюваному не було надано копії клопотання та доданих до нього матеріалів знайшли своє підтвердження, з огляду на відсутність в матеріалах справи розписки про отримання цих документів, проте такі порушення не можуть бути підставою для скасування ухвали та відмови у задоволенні клопотання, з огляду на положення ст. 194 КПК України, яка містить вичерпний перелік підстав для відмови у застосуванні запобіжного заходу.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального законодавства, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді не встановлено, продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_9 відповідає вимогам ст. ст. 177, 178, 194, 199 КПК України, тому ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою та такою, що не підлягає скасуванню, а апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 422 КПК, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Томаківського районного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2021 року у кримінальному провадженні № 0000001 про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4