ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/181/21 Справа № 694/482/21 Головуючий по 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст.181 КПК УкраїниДоповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання за участі: прокурора підозрюваного захисникаОСОБА_5 ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції) ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Черкаси апеляційні скарги прокурора Тальнівського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Ватутінського міського суду Черкаської області від 19 березня 2021 року, якою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Тальне Черкаської області, українця, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України,

застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці, тобто 18 травня 2021 року, включно та покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України ,-

в с т а н о в и л а :

До Ватутінського міського суду Черкаської області з Черкаського апеляційного суду, в порядку ст. 34 КПК України, надійшло клопотання слідчого СВ Звенигородського РВП ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором Тальнівського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні № 0000127 про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.307, ч.2 ст.307 КК України у виді тримання під вартою.

У подальшому, керуючись ч.2 ст.185 КПК України, вказане клопотання, за погодженням з прокурором Тальнівського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_9 , змінено (доповнено) старшим слідчим СВ Звенигородського РВП ГУ НП в Черкаській області ОСОБА_11 .

Необхідність застосування даного запобіжного заходу обґрунтовується тим, що 05.02.2021 близько 14 год. 00 хв., ОСОБА_12 знаходячись в районі будинку АДРЕСА_2 , в рамках проведення НСРД контроль за вчиненням злочину (оперативна закупка), незаконно, протиправно, умисно, з корисливих мотивів збув, продавши за ціною 550 грн., оперативному закупнику ОСОБА_13 , наркотичний засіб метадон, який згідно висновку судової експертизи наркотичних засобі, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів № СЕ-19/124-21-1698-НЗПРАП від 22.02.2021 являється наркотичним засобом, обіг якого обмежено метадон, масою в перерахунку на основу - 0,006 г.

Він же, 16.03.2021 близько 17 год., перебуваючи поблизу магазину «Околиця», що розташований за адресою: вул.Урожайна, 1а в м.Тальне Звенигородського району Черкаської області, в рамках проведення НСРД контроль за вчиненням злочину (оперативна закупка), незаконно, протиправно, умисно, з корисливих мотивів збув, продавши за 700 грн., оперативному закупнику ОСОБА_13 , наркотичний засіб метадон, який згідно висновку судової експертизи наркотичних засобі, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів № СЕ-19/124-21-3384-НЗПРАП від 17.03.2021 являється наркотичним засобом, обіг якого обмежено метадон, масою в перерахунку на основу - 0,153 г.

16 березня 2021 року о 17 год. 03 хв. ОСОБА_7 затримано в порядку ст.208 КПК України.

17 березня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України та 18.03.2021 підозрюваному ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч.1,2 ст.307 КК України.

Ухвалою слідчого судді Ватутінського міського суду Черкаської області від 19 березня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання підозрюваному ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Обрано підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту у період часу з 18 год. 00 год. до 09 год. 00 хв. у будні дні та цілодобово у вихідні та святкові дні, який відбувати за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 2 (два) місяці, тобто до 18 травня 2021 року, включно.

Відповідно до вимог ч.5 ст.194 КПК України, покладено на підозрюваного ОСОБА_7 наступні обов`язки: - прибувати до слідчих СВ Звенигородського РВП ГУ НП в Черкаській області у провадження яких перебуває кримінальне провадження № 0000127, за кожним викликом, здійсненим у порядку, передбаченому ч.1 ст.135 КПК України, у визначений дату та час; - утримуватися від спілкування з свідками у кримінальному провадженні № 0000127; - здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Застосовуючи до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя виходив з того, що наявні підстави вважати оголошену ОСОБА_7 підозру за ч.1 ст.307 КК України обґрунтованою у розумінні п.1 ч.1 ст.194 КПК України, водночас формулювання підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, щодо обставин, які відповідно до ст.91 КПК України підлягають доказуванню, не відповідає документам, які долучені до клопотання.

Оцінюючи ризик щодо ймовірного переховування підозрюваного ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду, слідчим суддею враховано те, що він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, які є тяжкими, за які передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі, однак має постійне місце проживання разом з батьками, де негативно не характеризується, проходить курс лікування замісною підтримуючою терапією метадоном та його майновий стан не є достатнім для такого переховування.

Також слідчим суддею враховано висновки Європейського суду з прав людини в Рішенні від 18.07.2013 в справі «Москаленко проти України», що ризик того, що особа примушуватиме свідків давати неправдиві показання має вимірюватися наявністю достатніх підтверджуючих даних, та, як наслідок, критично оцінюються доводи слідчого та прокурора про те, що підозрюваний ОСОБА_7 безумовно буде незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні з метою змусити їх змінити покази, оскільки інкриміновані йому кримінальні правопорушення вчинені в умовах очевидності, а також задокументовані в порядку здійснення оперативно-розшукових дій та проведення негласної слідчої дії контроль за вчиненням злочину. Крім того, свідки під час їх допиту у ході досудового розслідування та судового розгляду даного кримінального провадження попереджаються про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань.

Слідчий суддя вважав, що з огляду на вказане, ризик незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_7 на свідків у даному кримінальному провадженні хоча повністю не відсутній, але не виправдовує доцільність утримання його під вартою, оскільки йому спроможні запобігти більш й більш м`який запобіжний захід з одночасним покладенням обов`язків, з переліку передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Слідчим суддею оцінено критично доводи слідчого та прокурора про наявність ризику вчинення ОСОБА_7 інших кримінальних правопорушень та його схильність до вчинення злочинів, оскільки він у минулому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності та має тісні зв`язки з особами, які схильні до скоєння кримінальних правопорушень, так як на даний час судимості підозрюваного ОСОБА_7 погашені у порядку, передбаченому ст.89 КК України, а поняття «схильність особи до вчинення кримінального правопорушення» не є кримінально-правовою та має оціночне значення.

Крім того, слідчим суддею зазначено, що ні слідчим, ні прокурором не обґрунтовано недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного ОСОБА_7 для запобігання ймовірним вищевказаним ризикам, що є підставою для відмови у задоволенні його клопотання.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, прокурор Тальнівського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Ватутінського міського суду Черкаської області від 19 березня 2021 року та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб в межах строків досудового розслідування, до 18 травня 2021 року, включно.

Вважає, оскаржувану ухвалу незаконною і необґрунтованою з підстави невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення.

В апеляційній скарзі посилається на те, що необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , в тому числі з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні, запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтверджується певними обставинами, а саме: наявність вагомих доказів на вчинення підозрюваним ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим за ч.2 ст.307 КК України до десяти років позбавлення волі; вік та стан здоров`я ОСОБА_7 , який має стан здоров`я, достатній для продовження вчинення ним інших кримінальних правопорушень; відсутність міцних соціальних зв`язків, так як у ОСОБА_7 відсутнє постійне місце роботи чи навчання, а відповідно джерело для існування.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно із вимогами ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегією суддів встановлено, що слідчий суддя під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_7 вказаних вимог закону дотримався у повному обсязі.

Застосовуючи відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя виходив з того, що наявні підстави вважати оголошену ОСОБА_7 підозру за ч.1 ст.307 КК України обґрунтованою у розумінні п.1 ч.1 ст.194 КПК України, водночас формулювання підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, щодо обставин, які відповідно до ст.91 КПК України підлягають доказуванню, не відповідає документам, які долучені до клопотання.

При цьому, слідчим суддею належним чином оцінено ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, про які зазначено слідчим у своєму клопотанні та зазначено в оскаржуваній ухвалі, що ні слідчим, ні прокурором не обґрунтовано недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного ОСОБА_7 для запобігання ймовірним вищевказаним ризикам, що є підставою для відмови у задоволенні його клопотання.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, зазначеними в оскаржуваній ухвалі слідчого судді.

Одним із видів запобіжних заходів у кримінальному провадженні відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.176 КПК України є домашній арешт.

Зі змісту ст.181 КПК України слідує, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби та який, як вид запобіжного заходу, може бути застосований до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному, на підставі ухвали слідчого судді, суду.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, в достатній мірі дослідив клопотання та матеріали, якими обґрунтовувалася необхідність застосування запобіжного заходу, та врахував дані, які характеризують особу підозрюваного, зокрема, наявність постійного місця проживання, відсутність негативних характеристик, стан здоров`я. Зазначені обставини давали слідчому судді підстави для застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Колегія суддів також вважає, що застосований щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту є достатнім з врахуванням даних, які характеризують особу підозрюваного та обставин справи, про що свідчать наявні у матеріалах кримінального провадження докази, які давали підстави слідчому судді обрати відносно підозрюваного ОСОБА_7 даний запобіжний захід.

Згідно із ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Враховуючи вищевикладене, неспроможними є доводи прокурора про те, що оскаржувана ухвала незаконна і необґрунтована з підстави невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального правопорушення, оскільки розглядаючи дане клопотання слідчого про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчим суддею, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінено в сукупності обставини, яким надана належна оцінка.

В апеляційній скарзі прокурор також посилається на те, що необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 , в тому числі з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні, запобіжного заходу у виді тримання під вартою підтверджується певними обставинами, а саме: наявність вагомих доказів на вчинення підозрюваним ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим за ч.2 ст.307 КК України до десяти років позбавлення волі; вік та стан здоров`я ОСОБА_7 , який має стан здоров`я, достатній для продовження вчинення ним інших кримінальних правопорушень; відсутність міцних соціальних зв`язків, так як у ОСОБА_7 відсутнє постійне місце роботи чи навчання, а відповідно джерело для існування.

В свою чергу, колегія суддів вважає зазначені доводи апелянта неприйнятними, та як вони були предметом розгляду місцевого суду під час розгляду даного клопотання слідчого, на спростування яких, слідчим суддею надана належна оцінка, викладена в оскаржуваній ухвалі, з якою погоджується і колегія суддів.

Крім того, підозрюваний ОСОБА_7 прибув в дане судове засідання на розгляд апеляційної скарги прокурора, що також свідчить про дієвість обраного щодо нього запобіжного заходу.
Таким чином, підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою колегія суддів не вбачає, оскільки прокурором не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі та існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Інших доводів, які б слугували підставою для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, апеляційна скарга прокурора не містить.

Істотних порушень норм КПК України, які б слугували підставою для скасування ухвали слідчого судді, яка відповідає критерія ст.370 КПК України, по справі не вбачається.

З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя, у відповідності з вимогами ст.ст.177, 178, 181, 194 КПК України, дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, належним чином вмотивувавши своє рішення, а тому підстав для скасування ухвали слідчого судді, немає.

Керуючись ст.ст.181, 193, 194, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, суд,-

у х в а л и л а :

Ухвалу слідчого судді Ватутінського міського суду Черкаської області від 19 березня 2021 року, якою щодо ОСОБА_7 , застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на два місяці, тобто 18 травня 2021 року, включно та покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Тальнівського відділу Звенигородської окружної прокуратури ОСОБА_9 , без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді