КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю сторін:
прокурора ОСОБА_4
захисника - ОСОБА_5
обвинуваченого - ОСОБА_6
секретаря судових засідань ОСОБА_7
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в режимі відеоконференцзв`язку з ДУ «Київський слідчий ізолятор» апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2021 року, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває об`єднане кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 345 КК України та ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2021 року, обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 23 липня 2021, включно.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд першої інстанції врахував конкретні обставини справи, характеризуючи дані особи обвинуваченого та тяжкість кримінальних правопорушень, які інкримінуються ОСОБА_9 , зокрема те, що вони пов`язані із застосуванням насильства, на підставі чого суд дійшов висновку, що інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не в змозі запобігти існуючим ризикам.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_5 подав апеляційну
скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції в частині продовження його підзахисному запобіжного заходу у виді тримання під вартою, скасувати та постановити нову, якою застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на помилковість висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з огляну на відсутність письмового клопотання прокурора та не доведеність існування у поведінці обвинуваченого ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Крім того, захисник просить врахувати практику Європейського суду з прав людини відповідно до якої, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під вартою на початковій стадії розслідування.
Також, адвокат ОСОБА_5 зазначає, що ОСОБА_6 утримується під вартою на протязі шести місяців, при тому, що інкриміновані йому кримінальні правопорушення відносяться до категорії нетяжких.
Вище наведені обставини, на думку апелянта, вказують на безпідставність для застосування відносно його підзахисного виняткового запобіжного заходу, а також свідчать, що достатнім стримуючим засобом неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого буде запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 , які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора ОСОБА_4 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи ухвалу суду законною і обґрунтованою, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Як убачається з матеріалів справи, в провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває об`єднане кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 345 КК України та ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.
Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2021 року, обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою до 23 липня 2021, включно. Постановлене рішення суд мотивував тим, що сукупність матеріалів справи дають підстави вважати, що саме такий вид запобіжного заходу може завадити спробам обвинуваченого ОСОБА_6 вчиняти дії щодо перешкоджання здійсненню правосуддя.
З рішенням суду першої інстанції колегія суддів погоджується зважаючи на наступне.
Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так само як і про його продовження, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому, наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування кримінального правопорушення (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, суд першої інстанції зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Абзацом другим цієї ж частини ст. 331 КПК України на суд покладено такий самий обов`язок, а саме повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, у разі якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
На думку колегії суддів, судом першої інстанції були дотримані зазначені вимоги кримінального процесуального закону при вирішенні питання про продовження ОСОБА_6 строку тримання під вартою, повно та об`єктивно досліджено всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження такого запобіжного заходу.
Так, згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Частина 2 вказаної норми закону передбачає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як, в тому числі і до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.
Таким чином, хоча ОСОБА_6 і обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до нетяжких, однак враховуючи той факт, що ОСОБА_6 притягується до кримінальної відповідальності у інших кримінальних провадженнях, які перебувають на розгляді у суді, крім того, приймаючи до уваги кількість епізодів, характер та конкретні обставини справи, зокрема те, що інкриміновані обвинуваченому діяння пов`язані із застосуванням насилля, злочин у кримінальному провадженні по якому йому обрали запобіжний захід було вчинено в період коли в суді розглядалося інше кримінальне провадження де його звинувачують у вчиненні умисних злочинів проти здоров`я особи, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, а саме його віку, стану здоров`я, характеру соціальних зв`язків, способу життя взагалі, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для продовження ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Таке обмеження права ОСОБА_6 на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, так як існують ознаки суспільного інтересу, які, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.

Не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи і доводи адвоката ОСОБА_5 щодо відсутності у поведінці його підзахисного ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Крім того слід зазначити, що на даний час усі зібрані по справі докази не досліджені, свідки не допитані, а відтак, з огляду на ті обставини, що судом приймається рішення на підставі доказів досліджених безпосередньо в суді, є підстави вважати, що існуючи ризики не зменшилися.
Таким чином, за вказаних вище обставин, колегія суддів приходить до висновку про законність і обґрунтованість ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2021 року, а відтак апеляційна скарга захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 , задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 , залишити без задоволення, а ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 травня 2021 року, про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 строком до 23 липня 2021 року -без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

___________ __________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_10 ОСОБА_2