Справа № 386/131/21
Провадження № 1-кс/386/19/21
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про арешт майна

18 лютого 2021 року смт. Голованівськ

Слідчий суддя

Голованівського районного суду

Кіровоградської області Гут Ю. О.

з участю: секретаря судового засідання Корніцької Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого у кримінальному провадженні слідчого відділення Голованівського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області Байдюка О.М. про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000020, дані про які внесені до ЄРДР 16.02.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України:

Клопотання надійшло до суду «17» лютого 2021 року о 14 год. 50 хв.

Перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяги з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження, у рамках якого було подано клопотання, дослідивши докази по даних матеріалах -

В С Т А Н О В И В:

17 лютого 2021 року слідчий слідчого відділення Голованівського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області Байдюк О.М за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна в кримінальному провадженні №0000020, дані про які внесені до ЄРДР 16.02.2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, а саме: на майно, яке було вилучене в ході огляду місця події, за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема: картонну коробку із зображенням акустичної колонки із надписом SVEN синього кольору - шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаними предметами, які зберігати у кімнаті зберігання речових доказів Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області, з метою збереження речових доказів у вказаному кримінальному провадженні.

В обґрунтування клопотання слідчий у кримінальному провадженні посилається на те, що 15.02.2021 року о 16 год. 17 хв. до чергової частини Голованівського районного відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області надійшло повідомлення від старости с. Залізничне Голованівського району Кіровоградської області, гр. ОСОБА_1 , 1966 р.н., гр. України, проживаючого в с. Йосипівка, Голованівського району, Кіровоградської області, не судимий, про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено труп ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з ознаками насильницької смерті.

Виїздом на місце події СОГ встановлено, що в період з 17 год. 14.02.2021 по 16 год. 15.02.2021 не встановлена особа маючи корисливу мету прийшла до домоволодіння ОСОБА_2 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , де в приміщенні веранди умисно протиправно заподіяла їй смерті та заволодівши її майном, зникла з місця вчинення кримінального правопорушення у невідомому напрямку.

16.02.2021 проведено огляд місця події, за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено: картонну коробку із зображенням акустичної колонки із надписом SVEN синього кольору.

16.02.2021 слідчим у кримінальному провадженні, в порядку ст. ст. 98, 100, 110 КПК України винесено постанову про визнання в якості речового доказу предмету, який було виявлено та вилучено в ході огляду місця події, за адресою: АДРЕСА_1 , та долучення його до кримінального провадження.

Згідно статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статті 9 КПК під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, Кримінального процесуального кодексу України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статею 317 ЦК України встановлено: власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статею 41 Конституції України закріплено, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами. Отже, накладення арешту на об`єкт права власності є позбавленням його власника можливості на власний розсуд користуватися та розпоряджатися таким майном, що є тотожним позбавленню права власності.

В силу ст. 16 КПК позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Статею 100 КПК України: речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 КПК України.

Згідно частини 7 статті 237 КПК України: при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до частини 1 статті 167 КПК України тимчасово вилученим майном є фактично позбавлення особи (підозрюваного) можливості користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з пунктами 3,4 частини 2 статті 167 КПК України тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.

Вимогами чинного кримінального процесуального законодавства, зокрема частиною 4 статті 38 КПК України встановлено обов`язок органу досудового розслідування застосувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Частина 1 статті 131 КПК України визначає: заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості кримінального провадження.

Вимогами приписів статі 170 КПК України закріплено: арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Статтею 98 КПК України речовими доказами у кримінальному провадженні є матеріальні об`єкти, які зберегли на собі сліди кримінального правопорушення або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій.

Сукупність наведених норм, їх внутрішній, змістовний зв`язок між собою свідчить, що будь-яка процесуальна дія слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, вчинена під час досудового розслідування, має відповідати вищевказаним засадам, як за своєю суттю, так і за формою реалізації, тобто процедурою застосування.

Враховуючи вищевикладене, предмет вилучений стороною обвинувачення під час огляду місця події, має суттєве значення для виконання фундаментальних завдань кримінального провадження: забезпечення повного, швидкого та неупередженого розслідування судового розгляду, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, всебічного дослідження всіх обставин кримінального провадження, може зберігати на собі сліди вчинення кримінального правопорушення, містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у своїй сукупності має доказове значення для доведеності вини причетних осіб, та є речовим доказом, тому, з метою його збереження, внаслідок існування реальних обставин, які підтверджують, що незастосування заборони відчуження, розпорядження та користування тимчасово вилученим майном обґрунтовується можливістю знищення, спотворення, приховування предметів, а також настанням інших наслідків, які могли б перешкодити кримінальному провадженню, що не забезпечить дієвості та ефективність досудового розслідування, виникла необхідність у накладені на нього арешту із забороною права на відчуження, розпорядження та користування.

Слідчий в судове засіданні не з`явився, подав через канцелярію суду письмову заяву про розгляд клопотання без його участі, просив клопотання задовольнити.

Прокурор судове засіданні не з`явився, надав до суду письмову заяву про розгляд клопотання без його участі, в якій в просив клопотання задовольнити.

У відповідності до вимог ч.1 ст.172 КПК України, клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно до вимог ч.4 ст.107 КПК України, судом фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснювалось.

Дослідивши письмові заяви слідчого, прокурора перевіривши додані до клопотання матеріали, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Клопотання складено належною на те особою, та погоджене з відповідним на те прокурором, на підставі внесеного до ЄРДР даних про кримінальне правопорушення, тобто на законних підставах.

Одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України).

Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням (ч. 3 ст. 132 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. При цьому, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Клопотання про арешт майна відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України та подане в строк, визначений ч. 5 ст. 171 КПК України, оскільки подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна.

В клопотанні та доданих до нього матеріалах містяться достатні дані про існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, що підтверджується витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань кримінального провадження за № №0000020 від 16.02.2021 року, протоколи огляду місць подій від 16.02.2021 року, лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_2 №3370 від 16.02.2021 року, які містять достатні дані про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_3 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України.

Слідчим суддею встановлено, що під час проведення 16.02.2021 року огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено зокрема: картонну коробку із зображенням акустичної колонки із надписом SVEN синього кольору.

Таким чином, з метою виконання завдань кримінального провадження, що полягає у захисті суспільства та держави від кримінальних правопорушень, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування, для виконання завдань, з якими слідчий звернувся з клопотанням, вважаю, що потреби досудового розслідування виправдовують тимчасове обмеження у праві на відчуження, розпорядження та/або користування належним майном, а саме: картонну коробку із зображенням акустичної колонки із надписом SVEN синього кольору, щодо яких існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вони можуть бути використані, як доказ у кримінальному провадженні.

А тому, на зазначене в клопотанні майно, має бути накладено арешт.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 131-132, 172-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було виявлене та вилучене слідчим під час проведення 16.02.2021 року огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено та вилучено зокрема: картонну коробку із зображенням акустичної колонки із надписом SVEN синього кольору, шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування вказаними предметами, які зберігати у кімнаті зберігання речових доказів Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області, з метою збереження речових доказів у вказаному кримінальному провадженні.

Ухвала про арешт майна виконується слідчим негайно.

Ухвала діє до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала слідчого судді згідно з п. 9 ч. 1 ст.309 КПК України, може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя: Гут Ю. О.