ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1071/21 Справа № 171/1202/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
підозрюваного ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в залі суду в м. Дніпрі матеріали досудового розслідування № 0000117 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Каховка Херсонської області, що проживає в АДРЕСА_1 , не працюючого, раніше судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2021 року, було частково задоволено клопотання слідчого СВ ВП №8 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 . Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 56 днів, тобто до 09 серпня 2021 року.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та ухвалити нову, якою обрати ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби.
Вважає, що ухвала є незаконною та такою що підлягає скасуванню.
Зазначає, що обираючи найбільш суворий запобіжний захід, суд послався лише на доводи слідчого викладені у відповідному клопотанні, водночас не врахував що клопотання про обрання запобіжного заходу та матеріали додані до нього не містять вказівки на вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України саме ОСОБА_8 оскільки останній своєї вини не визнав.
Вказує, що слідчий суддя не врахував наявність міцних соціальних зв`язків підозрюваного, в тому числі фактичних шлюбних відносин які були юридично оформлені 15.06.2021 року, наявність малолітньої дитини, підтверджений в судовому засіданні факт сезонної роботи на якій ОСОБА_8 працює щоб забезпечити родину (що підтверджується поясненням ОСОБА_8 та показаннями свідка ОСОБА_10 ) наявність до цього у ОСОБА_8 офіційної постійної роботи, що підтверджується даними трудової книжки копія якої була надана слідчому судді яку був вимушений залишити через низький рівень заробітної плати та затримки в її виплаті.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_11 та його захисник ОСОБА_7 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив залишити ухвалу слідчого судді залишити без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.
Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону ним були дотримані у повному обсязі.
Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст. 193, 194 КПК України вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства, та речовими доказами.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема те, що у розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Обґрунтованими є й висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_8 перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення.
При цьому судом першої інстанції враховано вагомість доказів вини підозрюваного ОСОБА_8 , тяжкість покарання за вчинення вищевказаних злочинів, яке передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, при цьому ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів проти власності із застосуванням насильства, що свідчить про реальну суспільну небезпеку з боку підозрюваного, вік та стан здоров`я підозрюваного, який на обліку в медичних закладах не перебуває, наявність сім`ї та малолітньої доньки на утриманні, відсутність постійного місця роботи та навчання, відсутність постійного доходу. Також слідчий суддя врахував ту обставину, що підозрюваний ОСОБА_8 був засуджений 16.05.2016 року Чугуївським міськрайонним судом Харківської області за ст.ст. 289 ч.1, 410 ч. 1, 185 ч. 3, 263 ч. 1,70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 4 місяці, звільнений 20.12.2016 року в зв`язку з відбуттям строку покарання.
Слідчий суддя врахував також, показання свідка ОСОБА_10 щодо обставин проживання підозрюваного разом з ним та дружиною, проте відхиляє показання в тій частині, що підозрюваний проживав однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_12 на протязі 6 років, оскільки показання в даній частині спростовуються відомостями щодо судимості підозрюваного ОСОБА_8 , який з 05.09.2014 року до 20.12.2016 року утримувався під вартою.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що зазначені ризики є суттєвими, і їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_8 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, зокрема у вигляді домашнього арешту у певний час доби, на якому наполягали підозрюваний та його захисник, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного, не можуть їм запобігти.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, є необґрунтованими.
Доводи сторони захисту про те, що слідчий суддя не взяв до уваги обставини вчинення кримінального правопорушення, те, що підозрюваний ОСОБА_8 має сім`ю та малолітню дитину на утриманні, були оцінені судом в сукупності з іншими доказами по справі та їм було надано належної оцінки.
Всі інші доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження.
На переконання колегії суддів ухвалюючи рішення слідчий суддя з достатньою повнотою врахував всі обставини, які в силу вимог ст.ст. 177, 178, 184 КПК України могли вплинути на його висновки.
Порушень вимог чинного КПК України, як могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді або її зміни, не встановлено.
Отже ухвала слідчого судді є законною, тому її слід залишити без змін, а апеляційна скарга захисника в інтересах підозрюваного залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_8 , - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4