УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ТОВ «Чорноморська-транспортна-компанія» (стара назва ТОВ «Ідеал Бас»), про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23.07.2018 у кримінальному провадженні № 0000081 від 18.03.2014,

В С Т А Н О В И В:
До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло зазначене клопотання, яке мотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23.07.2018 у кримінальному провадженні № 0000081 від 18.03.2014 накладено арешт, в тому числі, на нежитлові будівлі автостанції, реєстраційний номер: 01, за адресою: Одеська область, вулиця Новощіпний ряд, будинок 5, яке знаходиться у власності ТОВ «Чорноморська-транспортна-компанія» (стара назва ТОВ «Ідеал Бас»).

Адвокат ОСОБА_4 , який діє в інтересах ТОВ «Чорноморська-транспортна-компанія» (стара назва ТОВ «Ідеал Бас»), мотивує своє клопотання тим, що зазначена вище ухвала про арешт майна не містить жодної вказівки на те, що об`єкти нерухомості відповідають критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, а також відсутнє належне обґрунтування вказаних доводів.

Також, у вказаній ухвалі не зазначено, які саме матеріали кримінального провадження, здобуті в ході досудового розслідування, послугували підставою для розумних підозр вважати, що арештоване майно є доказом злочину. Не містить ухвала слідчого судді і посилання на конкретні обставини, які свідчать про те, що застосування вказаного виду заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешт майна, призведе до зникнення, втрати, використання, передачі, відчуження арештованого майна, що в сукупності із вище викладеним, дає достатні підстави для висновку про необґрунтованість накладення арешту майна ТОВ «Чорноморська-транспортна-компанія» (стара назва ТОВ «Ідеал Бас»). Фактичні висновки зроблені слідчим у клопотанні про накладення арешту на постанові від 18.06.2018 про визнання ряду об`єктів нерухомості речовими доказами у кримінальному провадженні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки ТОВ «Ідеал Бас» є законним власником нерухомого майна, на яке накладено арешт, та було придбане ним з метою здійснення підприємницької діяльності.

Майно, належне ТОВ «Чорноморська-транспортна-компанія» (стара назва ТОВ «Ідеал Бас»), постановою слідчого від 18.06.2018 визнане речовим доказом у кримінальному провадженні, з підстав того, що службові особи АТ «Імексбанк», ряду інших юридичних осіб, діючи за попередньою змовою з їх бенефіціарним співвласником, організували незаконне штучне збільшення розміру статутного капіталу одного співвласника та відсторонення на загальних зборах від участі у прийнятті рішень іншого співвласника ОСОБА_5 , у зв`язку з чим заволоділи майном Товариства.

Ініціатор клопотання зазначає, що аргументація, зазначена в постанові від 18.06.2018 про визнання речовими доказами в цій частині, суперечить фактичним обставинам, виходячи з наступного: попередньо майно, придбане ТОВ «Чорноморська-транспортна-компанія» (стара назва ТОВ «Ідеал Бас») у 2015 році, належало ПАТ «Чорноморська транспортна компанія», однак, ОСОБА_5 не був акціонером вказаного підприємства, та , як наслідок, не мав впливу на прийняття рішень вказаним Товариством. Збільшення розміру статутного капіталу акціонерного товариства здійснюється шляхом емісії акцій, тобто компанія залучає фінансові ресурси, необхідні їй для поточної інвестиційної діяльності, а акціонери мають право (а не обов`язок) придбати акції товариства пропорційно до наявної частки. При цьому, розмір частки акціонера, який не купує акції, зменшується, однак не зменшується його частка в товаристві в грошовому еквіваленті. Будь-яких належних підтверджень вчинення кримінальних правопорушень внаслідок збільшення розміру статутного капіталу юридичних осіб зазначених в постанові про визнання речовими доказами, органами досудового розслідування не вказано, тобто формулювання «незаконно штучно збільшили розмір статутного капіталу» є маніпулятивним не підтвердженим належними доказами, в тому числі вироком суду, яким встановлено злочинні дії службових осіб юридичної особи.

Майно, на яке накладено арешт, було власністю юридичної особи ПАТ «Чорноморська транспортна компанія», а не фізичних осіб, ОСОБА_5 не вносив до статутного капіталу юридичної особи безпосередньо нерухоме майно, на яке накладено арешт. Нерухоме майно набуте у власність ПАТ «Чорноморська транспортна компанія» виключно внаслідок господарської діяльності Товариства, та в подальшому реалізоване іншій юридичній особі. Органом досудового розслідування не надано належних доказів володіння ОСОБА_5 часткою в ПАТ «Чорноморська транспортна компанія» та можливість ним здійснювати вирішальний вплив на управління або господарську діяльність юридичної особи безпосередньо або через інших осіб.

У зв`язку з чим, адвокат ОСОБА_4 зазначає, що майно, належне ТОВ «Чорноморська-транспортна-компанія» (стара назва ТОВ «Ідеал Бас»), на яке накладено арешт, не набуте кримінально-протиправним шляхом, не отримане юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, не відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК України, а тому не може бути речовим доказом відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.

Враховуючи відсутність у справі обставин, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння юридичною особою майном та обумовлювали арешт її майна та заборону розпорядження ним, оскільки Товариство не є юридичною особою, стосовно якої здійснюється досудове розслідування, співробітники товариства не є підозрюваними в кримінальному провадженні, що є підставою для скасування арешту. Накладення арешту на майно, яке перебуває у володінні товариства є явно неспіврозмірним з обмеженням ТОВ «Чорноморська-транспортна-компанія» (стара назва ТОВ «Ідеал Бас») права користування та розпорядження майном, негативно впливає на репутацію, платоспроможність і виконання товариством взятих на себе договірних зобов`язань, унеможливлює виплату заробітної плати та здійснення до державного бюджету податків та інших обов`язкових платежів, зобов`язань щодо виконання господарських договорів, а тому такий захід забезпечення кримінального провадження фактично паралізує господарську діяльність товариства. Крім того, через накладення арешту на майно Товариства, останнє понесло значні збитки, а держава недоотримала податків від запланованих законних фінансово-господарських операцій. В разі залишення арешту, товариство буде продовжувати нести збитки та недотримувати запланований прибуток і, відповідно, не зможе сплачувати передбачені законодавством податки, що негативно позначиться не тільки на роботі самого товариства, а і на наповненні державного бюджету України. У зв`язку з чим адвокат просить слідчого суддю про скасування зазначеного вище арешту майна, а також просить скасувати заборону розпорядження вказаним майном.

Крім того, ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20.09.2018 як речовий доказ у кримінальному провадженні передано в управління Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, майно, яке належить ТОВ «Чорноморська-транспортна-компанія», на яке накладено арешт.

Звертаючись до слідчого судді з клопотанням в порядку статті 174 КПК України представник власника майна порушує питання про скасування застосованої ухвалою слідчого судді від 20.09.2018 передачі арештованого майна до управління Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, оскільки в разі скасування арешту, відпадає потреба у здійснення управління ним Національним агентством. У зв`язку з чим, поряд із проханням про скасування арешту майна: нежитлових будівель автостанції, реєстраційний номер: 01, за адресою: Одеська область, вулиця Новощіпний ряд, будинок 5, який був накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23.07.2018, адвокат ОСОБА_4 просить скасувати визначений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20.09.2018 порядок зберігання речових доказів у кримінальному провадженні в частині передачі зазначеного вище нерухомого майна в управління Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах ТОВ «Чорноморська-транспортна-компанія» (стара назва ТОВ «Ідеал Бас»), клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Слідчий був належним чином повідомлений про час та місце розгляду клопотання, в судове засідання не з`явився та про причини неявки суд не повідомив.

Слідчий суддя, вислухавши адвоката, дослідивши клопотання, додані до нього матеріали, дійшла висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Адвокат ОСОБА_4 в інтересах ТОВ «Чорноморська-транспортна-компанія» (стара назва ТОВ «Ідеал Бас») звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про скасування арешту у кримінальному провадженні за № 0000081 від 18.03.2014, який був накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23.07.2018 на майно, в тому числі і на нежитлові будівлі автостанції, реєстраційний номер: 01, за адресою: Одеська область, вулиця Новощіпний ряд, будинок 5, що належить ТОВ «Ідеал Бас», з метою збереження речових доказів.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не булла піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов протии Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов протии Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

В судовому засіданні встановлено, що арешт було накладено, в тому і на нежитлові будівлі автостанції, реєстраційний номер: 01, за адресою: Одеська область, вулиця Новощіпний ряд, будинок 5, що належить ТОВ «Ідеал Бас», з метою збереження речових доказів в кримінальному провадженні №0000081 від 18.03.2014 за ознаками злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України.

Згідно частини першої статті 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Статтею 3 зазначеної статті визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Інші випадки арешту майно законодавством віднесено лише до майна підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження.

Таким чином, аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про відсутність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт нерухомого майна ТОВ «Чорноморська-транспортна-компанія» (стара назва ТОВ «Ідеал Бас»), враховуючи, що службовим особам вказаного підприємства підозра не висунута з моменту накладення арешту, тривалість якого складає понад два роки та встановлену необґрунтованість накладення арешту, зважаючи на те, що в ухвалі про арешт майна відсутня належна обґрунтована оцінка арештованого майна ТОВ «Чорноморська-транспортна-компанія» (стара назва ТОВ «Ідеал Бас») критеріям речових доказів, визначених статтею 98 КПК України, у кримінальному провадження, яке розслідується з 2014 року, не наведено завдання арешту, а саме необхідність запобігання можливості його приховання, псування, знищення, перетворення, відчуження, а також не зазначено про факт існування вказаних ризиків, а тому нерухомого майна вказаного товариства як речового доказу є сумнівною в розумінні його оцінки в порядку статті 94 КПК України, згідно якої слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Таким чином, аналіз наявних в розпорядженні слідчого судді матеріалів, свідчить про відсутність підстав для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна.

З огляду на зазначене, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання у правомірне володіння ТОВ «Чорноморська-транспортна-компанія» (стара назва ТОВ «Ідеал Бас») належними йому майном на підставі зазначених обставин, оскільки представником власника майна доведено, що арешт накладено необґрунтовано та в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, враховуючи існування заходу забезпечення у вигляді арешту більше двох років.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним ("Іатрідіс проти Греції", заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот протии Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші протии Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Приймаючи до уваги наведене, слідчий суддя вважає, що існує правова підстава для скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23.07.2018 на нежитлові будівлі автостанції, реєстраційний номер: 01, за адресою: Одеська область, вулиця Новощіпний ряд, будинок 5, при цьому не підлягає задоволенню прохання ініціатора клопотання щодо скасування заборони розпорядження майном, з огляду на те, що така заборона ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23.07.2018 не встановлювалася.

Крім того, враховуючи прохання представника власника майна щодо скасування передачі майна в управління Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, слідчий суддя зазначає наступне:

В судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 20.09.2018 як речовий доказ у кримінальному провадженні передано в управління Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, зазначене вище майно, яке належить ТОВ «Чорноморська-транспортна-компанія», на яке накладено арешт.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 18.05.2020 скасовано арешт, накладений ухвалами Шевченківського районного суду міста Києва від 26.12.2019 в даному кримінальному провадженні.

Питання передачі арештованого майна до Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів передбачено частиною шостою статті 100 КПК України та Законом України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами припиняється, одержаними від корупційних та інших злочинів», частиною восьмою статті 21 якого передбачено, що у разі надходження винесеного у межах наданих законом повноважень рішення прокурора, а також судового рішення, що набрало законної сили, яким скасовано арешт прийнятих в управління активів, Національне агентство у триденний строк повертає їх законному власнику, а в разі їх реалізації - повертає одержані від цього кошти, а також проценти, нараховані як плата за користування банком такими коштами.
Таким чином, законами визначено порядок передачі арештованого майна та його повернення власнику, при цьому рішення слідчого судді повернення майна, арешт з якого скасовано, не потребує і чинним КПК України не передбачено скасування передачі в управління майна, про яке просить представник власника майна.

На підставі викладеного, слідчий суддя не знаходить правових підстав для задоволення клопотання в цій частині.

Таким чином, клопотання про скасування арешту майна у кримінальному провадженні підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 9, 170, 171, 172, 173, 174, 379 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Клопотання задовольнити частково.

Скасувати арешт майна нежитлових будівель автостанції, реєстраційний номер: 01, за адресою: Одеська область, вулиця Новощіпний ряд, будинок 5, який був накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 23.07.2018.

В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя : ОСОБА_1