Справа № 155/742/20 Провадження №11-кп/802/454/21 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ч.3 ст.185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2021 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000125 за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Горохівського районного суду Волинської області від 19.03.2021 щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В
Даним вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Світловодськ, Кіровоградської області, громадянин України, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, неодружений, не працюючий, судимий:

- вироком апеляційного суду Кіровоградської області від 16.09.2004р. за ч.3 ст.357, ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 11(одинадцять) років, покарання відбуте повністю, судимість не знята та не погашена,

засуджений:

- за ч.3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років 2 (двох) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.ст.75, 76 КК України звільнено ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1(один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтиметься для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомлятиме уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирішено питання речових доказів.
Згідно з вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він 05.04.2021 близько 21 год 00 хв, на АДРЕСА_2 , з домоволодіння ОСОБА_9 , з корисливих мотивів, з підсобного приміщення (курника), шляхом зривання скоби із рами дверей на якій був замок і цеп, проник у вказане приміщення, звідки таємно, повторно, викрав одного півня та дві курки, чим завдав потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 577 (п`ятсот сімдесят сім) грн 22 коп.

У своїй апеляційній скарзі прокурор просить вирок щодо ОСОБА_7 скасувати у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Посилається, судом порушено вимоги норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, суд неправильно виклав зміст формулювання обвинувачення, у вчиненні якого визнав доведеною вину ОСОБА_7 , яке не відповідає обвинуваченню, викладеному в обвинувальному акті щодо останнього. Судом не було вмінено таку кваліфікуючу ознаку, як повторність. Крім цього, при формулюванні та визнанні доведеним винуватості ОСОБА_7 у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки), зайво вказано кваліфікуючу ознаку проникнення в інше сховище. На думку сторони обвинувачення, слід виключити таку кваліфікуючу ознаку, як «проникнення у сховище», залишивши «проникнення у інше приміщення». Також суд при призначенні покарання обвинуваченому застосував ст.75 КК України, яка передбачає звільнення особи від відбування покарання, у той же час судом на підставі положень цієї статті обвинуваченого звільнено від призначеного покарання, чим допущено помилку в резолютивній частині вироку, чим неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність.

За таких підстав прокурор просить скасувавши вирок суду, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки 2 місяці. На підставі ст.75,76 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. В мотивувальній частині вироку вказати про визнання доведеною винуватість ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) вчиненому повторно, поєднаному з проникненням в інше приміщення, виключивши з мотивувальної частини вироку вказівку про проникненням в сховище. В решті вирок залишити без змін.

Заслухавши доповідача, який виклав зміст оскаржуваного вироку суду першої інстанції, основні доводи апеляційної скарги, міркування прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу та просила скасувати вирок та ухвалити новий, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 , який заперечив скаргу прокурора та просив вирок місцевого суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законим, обґрунтованим і вмотивованим.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Провадження розглянуто судом першої інстанції у відповідності з вимогами ч.3 ст.349 КПК України.
У відповідності до п.2 ч.3 ст.374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначаються формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Так, згідно обвинувального акту, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме: таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, поєднаному із проникненням у приміщення чи сховище. Повторність полягає в тому, що інкримінований злочин ОСОБА_7 вчинив, маючи не зняту та не погашену судимість за вироком апеляційного суду Кіровоградської області від 16.09.2004 за ч.3 ст.357, ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України.

Між тим, формулюючи в судовому рішенні обвинувачення ОСОБА_7 місцевий суд у вироку вказав доведеним вчинення крадіжки повторно, однак, при викладенні юридичної формули вказаного злочину такої кваліфікуючої ознаки не зазначено. За таких підстав, твердження прокурора про те, що місцевим судом, при формулюванні юридичної формули злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, помилково не вказано про вчинення ОСОБА_7 таємного викрадення чужого майна, вчиненого «повторно» є слушними. Тому апеляційний суд доходить висновку про необхідність зміни вироку шляхом внесення доповнення в мотивувальну частину оскарженого вироку кваліфікуючої ознаки повторність.
Крім того, доводи прокурора про те, що судом допущено невідповідність при формулюванні фактичних обставин кримінального правопорушення, а саме, за ознакою проникнення в інше приміщення особи, на думку апеляційного суду також заслуговують на увагу.
Згідно фактичних обставин, викладених в обвинувальному акті та визнаних судом доведеними, ОСОБА_7 вчинив таємне викрадення чужого майна, вчинене із проникненням у підсобне приміщення іншої споруди, що розміщено на території домоволодіння потерпілої ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_2 .

Однак, в рішенні суду при формулюванні та визнанні доведеним юридичного формулювання злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, суд допустив помилку, визнавши доведеною винуватість ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному із проникненням в «інше приміщення чи сховище», оскільки зайво вмінив йому «проникнення в сховище».

А тому, враховуючи вищезазначене, апеляційний суд вважає, що формулювання обвинувачення ОСОБА_7 , визнане судом доведеним підлягає зміні із виключенням кваліфікуючої ознаки, як «проникнення у сховище», залишивши в мотивувальній частині вироку «проникнення у інше приміщення».

Разом з тим, заслуговують на увагу доводи прокурора щодо некоректного викладення в резолютивній частині вироку положень статті 75 КК України, на підставі якої ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, в той час як норми ст.75 КК України передбачають звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.
Оскільки суд при звільненні обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання послався на застосування ст.75 КК України, апеляційний суд вважає дане порушення таким, що не є істотним та не тягне за собою скасування вироку.
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає до часткового задоволення, а вирок суду першої інстанції зміні, шляхом виключення з його мотивувальної частини вказівки суду про доведеність винуватості ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному із проникненням в сховище та доповнення мотивувальної частини вироку вказівкою: «про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме: у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно», а також шляхом уточнення резолютивної частини вироку про звільнення ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання на підставі ст.ст.75,76 КК України.

За таких обставин підстав для постановлення вироку відповідно до ст. 420 КПК України, про що просить у своїй апеляційній скарзі прокурор, судова колегія не вбачачє.

Призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд першої інстанції у відповідності до вимог статей 50, 65 КК України з урахуванням тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до класифікації тяжких злочинів, особи обвинуваченого, який хоча й не вперше притягується до кримінальної відповідальності, однак за місцем проживання характеризується позитивно, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв у розкритті злочину. До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 місцевий суд відніс щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, до таких, що його обтяжують - вчинення злочину щодо особи похилого віку, та обґрунтовано прийшов до переконання про призначення йому покарання у виді позбавлення волі ближче до мінімальної межі санкції ч.3 ст. 185 КК України та про можливість виправлення і перевиховання ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства.
На думку суду, саме таке покарання відповідатиме вимогам ст.ст.50, 65 КК України, принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 404, 405, 407,409 КПК України, Волинський апеляційний суд

У Х В А Л И В
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Горохівського районного суду Волинської області від 19.03.2021 щодо ОСОБА_7 змінити.
Мотивувальну частину вироку доповнити вказівкою такого змісту: «про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а саме: у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно».

Виключити із мотивувальної частини вироку вказівку про доведеність вини ОСОБА_7 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному із проникненням в сховище.

Уточнити резолютивну частину вироку, що ОСОБА_7 звільнений від відбування призначеного покарання на підставі ст.ст.75, 76 КК України.
В решті вирок залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення.

Головуючий
Судді