Справа № 645/1749/16-к
Провадження № 1-кп/645/20/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 червня 2021 року судова колегія Фрунзенського районного суду м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретарів судового засідання ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_13 ,

обвинуваченого ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження № 0000188 за обвинуваченням:

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Голубівське, Луганської області, громадянина України, який має середню освіту, одруженого, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, працюючого зварювальником на АТ «Турбоатом», зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_14 , 18.01.2016 року, близько 20 годині, знаходився в кафе «Юнікс», що розташоване за адресою: м.Харків, проспект Московський, б. 210, де грав на більярді та вживав спиртні напої. ОСОБА_14 , перебуваючи в кафе, знаходився в стані алкогольного сп`яніння, де у нього виникли словесні суперечки з раніше незнайомим ОСОБА_15 , який на той час також знаходився в кафе та робив обвинуваченому декілька зауважень з приводу поводження себе у кафе. Потерпілий ОСОБА_15 знаходився у кафе «Юнікс» разом зі своїм знайомим ОСОБА_16 . Після вказаної словесної суперечки у ОСОБА_14 виник злочинний намір на умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_15 .. Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_15 , ОСОБА_14 , дочекався коли о 23 годині ОСОБА_15 разом зі ОСОБА_16 вийшли з приміщення вищевказаного кафе та попрямували в сторону вул. Маршала Рибалка в м. Харкові, почав їх переслідувати. Коли ОСОБА_16 та ОСОБА_15 на перехресті вулиць Андрія Ощєпкова та вулиці Маршала Рибалко в м. Харкові розійшлися в різні сторони, та ОСОБА_15 попрямував у напрямку будинку № 20 по бульвару Богдана Хмельницького в м. Харкові, ОСОБА_14 , скориставшись тим, що його злочинним намірам ніхто не заважає, наблизився до ОСОБА_15 ззаду та, перебуваючи в безпосередній близькості до останнього, суб`єктивно усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого злочинного діяння та бажаючи діяти саме так, розуміючи, що в результаті його злочинних дій може наступити смерть ОСОБА_15 , з метою позбавлення останнього життя, наніс потерпілому два удари клинком ножа в область грудної клітини зліва та справа, чим спричинив ОСОБА_15 , згідно висновку судово медичної експертизи № 474-С/16 від 19.03.2016 року проникаючі колото-різані поранення грудної клітини з обох сторін. За ступенем тяжкості проникаючі колото-різані поранення грудної клітини, які в своєму розвитку ускладнилися виникненням у потерпілого двостороннього гемопневмотораксу належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя (згідно п. 2.1.1 «а» Наказу МОЗ України від 17.01.1995 року № 6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень). ОСОБА_15 , намагаючись захиститися від нанесених йому ударів ножом, швидко розвернувся до ОСОБА_14 обличчям, та наніс останньому удар рукою в область обличчя, від чого ОСОБА_14 впав на сніг, залишивши при цьому знаряддя злочину ніж в спині потерпілого. Коли ОСОБА_15 , з метою припинення злочинних дій ОСОБА_14 , підняв останнього з землі та почав утримувати його руками, ОСОБА_14 зважаючи на активний супротив потерпілого, вирвався та з місця вчинення злочину втік, побоюючись затримання. ОСОБА_14 , виконав усі дії, які вважав необхідними для реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на заподіяння смерті ОСОБА_15 , проте злочин не було доведено до кінця по причинам, що не залежали від його волі, оскільки смерть ОСОБА_15 не наступила, оскільки протиправні дії ОСОБА_14 були припинені активним супротивом потерпілого та у зв`язку зі своєчасною госпіталізацією ОСОБА_15 до Державної установи «Інститут загальної та невідкладної хірургії імені В.Т. Зайцева» Академії медичних наук України, де йому надана медична допомога та збережене життя.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_14 , вину у вчиненому визнав частково, та пояснив, що 18.01.2016 року відпрацював робочу зміну АТ «Турбоатом» та пішов в кафе «Юнікс», яке знаходиться напроти його роботи пограти на більярді. Прийшов до кафе приблизно об 17 годині, він замовив пиво, грав на більярді декілька годин, а також запропонував особам, які відпочивали за сусіднім столом (хлопець та дівчина) грати з ним на більярді, на що останні дали свою згоду. З хлопцем та дівчиною він познайомився в кафе. Через деякий час він вийшов покурити, на вулиці були два чоловіка, один з яких ОСОБА_15 , які почали до нього пред`являти претензії. ОСОБА_14 пояснив, що в кафе випив приблизно 4-5 бокалів алкогольного пива по 0,5 літрів, а також випив 100-150 грамів горілки о 12 годині. Повернувшись в кафе, він бачив ОСОБА_15 з товаришем, які були за сусіднім столом. ОСОБА_14 пояснював, що ОСОБА_15 робив зауваження з приводу його поведінки. Ближче до 23 години, офіціантка у кафе сказала, що вже кафе зачиняється, він розплатився та пішов до дому в сторону метро «Радянської Армії». Після чого побачив, що йде ОСОБА_15 зі своїм товаришем, він втік від них. Проте, цього ж дня, через деякий час, він випадково знову зустрів ОСОБА_15 , на вулиці. У ОСОБА_14 з`явився інтерес, чого ОСОБА_15 , пред`являв до нього претензії. Він підійшов до ОСОБА_15 та ударив його по плечу, бажаючи поспілкуватися з потерпілим та запропонувати разом попити пива. Проте ОСОБА_15 почав пред`являти до нього претензії. ОСОБА_15 напав на нього та став бити. У ОСОБА_14 був з собою брелок у вигляді ножа та він дістав його та почав ним махати, в результаті чого двічі ударивши ножом потерпілого у спину. Після чого ОСОБА_14 втратив свідомість. А через три дні після цих подій його взяли під варту. ОСОБА_14 пояснив, що умислу на спричинення смерті потерпілому у нього не було. Він тільки бажав захиститися від ударів потерпілого, тому спричинив ножові поранення потерпілому. Обвинувачений пояснював в судовому засіданні, що ніж, яким він спричинив ушкодження потерпілому, він завжди носить з собою вже протягом 2 років використовуючи його при вживанні їжі. Також пояснив, що довжина клинка ножа приблизно 7 см. Також вказував, що ніж має кнопку, на яку натискаєш та клинок ножа випригує.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини, його вина підтверджується наступними, дослідженими судом доказами, а саме:

-показаннями потерпілого ОСОБА_15 , який в судовому засіданні пояснив, що 18.01.2016 року він разом з своїм товаришем ОСОБА_16 відпочивали в кафе «Юнікс» за адресою: АДРЕСА_3 . В кафе також була компанія з трьох осіб: два чоловіка та дівчина, які грали на більярді. В цій компанії був ОСОБА_14 , який, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння вів себе неадекватно, а саме: виражався нецензурною лайкою, голосно розмовляв, інколи перешкоджав потерпілому та його товаришу ОСОБА_16 грати на більярді, оскільки вони не могли здійснити удар. На таку поведінку ОСОБА_14 , потерпілий робив зауваження, прохав не виражатися нецензурною лайкою, проте на зауваження потерпілого, ОСОБА_14 продовжував голосно розмовляти, виражатися нецензурною лайкою. Потерпілий вказував, що обвинувачений неодноразово стояв близько до стола де потерпілий та його товариш грали на більярді, в результаті чого він та його товариш не могли грати на більярді. При цьому ОСОБА_14 на більярді не грав, тільки заважав своїй компанії та заважав потерпілому. Потерпілий вказував, ОСОБА_14 був у збудженому стані, оскільки заходився в стані алкогольного сп`яніння. Приблизно о 22 годині він та його товариш ОСОБА_16 покинули кафе, при цьому товариш пішов на вул. А. Ощєпкова, потерпілий пішов на вул. Рибалко, зайшовши в магазин придбати продукти. В районі будинку АДРЕСА_4 потерпілий почув удар в спину, в результаті удару його штовхнуло та у нього з рук випав пакет, потерпілий почав підіймати пакет, але почув ще один удар в ліву частину грудини. Він розвернувся та побачив ОСОБА_14 , який сказав, що він вже розібрався з його товаришем. Потерпілий вказував, що після другого удару ніж, яким його ударив ОСОБА_14 залишився в його тілі. Потерпілий, захищаючись від ОСОБА_17 наніс удари кулаком руки в обличчя останнього, від чого обвинувачений впав на спину та втратив свідомість. ОСОБА_15 почув, як по спині тече кров. Коли ОСОБА_14 , почав приходити до тями, потерпілий схопив обвинуваченого за ремінь брюк, одягнутих на ньому та почав тягти до відділу поліції. Проте, ОСОБА_15 через ножове поранення почав втрачати сили, в результаті чого ОСОБА_14 вирвався від нього та втік. Потерпілий зміг добратися до дому, оскільки з місця спричинення ножових поранень та до його будинку залишалося близько 150 метрів, а вже дома дружина викликала швидку медичну допомогу, та його доставили до інституту невідкладеної хірургії, де потрапив до реанімації та йому було зроблено оперативне втручання;

-показаннями свідка ОСОБА_16 , який в судовому засіданні пояснив, що він разом зі своїм товаришем ОСОБА_15 18.01.2016 року, близько 20 годині, знаходилися в кафе «Юнікс» за адресою: АДРЕСА_3 , грали на більярді. Цього ж дня в даному кафе також знаходився ОСОБА_14 , з ним також були ще один хлопець та дівчина. ОСОБА_14 поводився зухвало: дуже голосно розмовляв, виражався нецензурною лайкою, заважав грати на більярді. ОСОБА_15 неодноразово робив ОСОБА_14 зауваження, що б останній поводився адекватно, проте зауваження залишалися поза увагою ОСОБА_14 , який продовжував голосно розмовляти, виражатися нецезурною лайкою, заважати грати. Також свідок зазначив, що бачив, що ОСОБА_14 того вечора вживав пиво. Після того, як він та його товариш ОСОБА_18 закінчили грати на більярді, вони разом покинули кафе, та на перехресті вул. Рибалко та вул. А. Ощєпкова вони пішли у різні сторони по домам, а через деякий час цього ж дня йому зателефонував ОСОБА_15 та запитав чи все з ним гаразд;

-показаннями свідка ОСОБА_19 , яка в судовому засіданні пояснила, що в січні 2016 року вона працювала офіціанткою в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке розташоване за адресою: м. Харків, проспект Московський, б. 210. В кафе відпочивала чоловіки, також вона бачила в кафе ОСОБА_14 , пізніше прийшли два постійні клієнти даного закладу. Свідок пояснювала, що ОСОБА_14 був в стані алкогольного сп`яніння, вона пам`ятає, що ОСОБА_14 випив 4 бокала алкогольного пива об`ємом по 0,5 л, поводився агресивно, йому неодноразово робили зауваження;

-свідок ОСОБА_20 , яка пояснила, що вона станом на 18.01.2016 року орендувала приміщення в кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке розташоване за адресою: АДРЕСА_3 . ЇЇ робочий час до 18 годині. До роботи кафе вона не має жодного відношення. У офісі була одна, коли до неї прийшли працівники правоохоронних органів, сказали, що на передодні стався інцидент в кафе;

-показаннями свідка ОСОБА_21 , проте, що 18.01.2016 року їй зателефонував чоловік дуже в п`яному стані. ОСОБА_14 прийшов до дому приблизно о 00:30 год., у якого було побите обличчя, перебитий ніс, на обличчі була кров. Наступного дня, він не пішов на роботу, оскільки обличчя було побите. Свідок запитувала, чому його побили, він розповив, що бажав поговорити з хлопцем, з яким виник конфлікт в кафе, через те, що ОСОБА_14 з Луганської області, вийшли на вулицю та там зав`язалася бійка. Свідок також пояснила, що її чоловік ОСОБА_14 носить з собою ніж, який використовує під час обіду, свідок вказувала, що лезо ножа дорівнює, приблизно 10 см.

Окрім показів потерпілого та свідків вина обвинувачуваного підтверджується наступними письмовими доказами, дослідженими судом, а саме:

-фактичними даними, які містяться у протоколі прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.01.2016 року, згідно якого ОСОБА_22 повідомила, що невідомі особи, 18.01.2016 року біля 23 годині, спричинили тілесні ушкодження її чоловікові ОСОБА_15 біля будинку АДРЕСА_4 (том 2 а.с. 2);

-фактичними даними, що містяться у протоколі огляду місця події від 19.01.2016 року, за участю потерпілого ОСОБА_15 , згідно якого оглядом є територія квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 . Вхід до вказаної квартири здійснюється через металеві двері чорного кольору. В квартирі обстановка не порушена, є шафа світло коричневого кольору в якій знаходяться особисті речі, складені в пакет. В кімнаті на ліжку знаходиться куртка чорного кольору, яка застібається на ґудзики на задній частині куртки виявлено два розрізи гострим предметом, розмірами кожен по 2 сантиметри. При огляді карманів куртки було виявлено в правому, нижньому, зовнішньому кармані металевий ніж - розкладушку сірого кольору у формі рушниці, сам ніж розмірами приблизно 15-18 см. На самому ножі маються сліди бурого кольору. Даний ніж та чоловічу куртку було вилучено та поміщено до пакету, та фототаблицею до протоколу (том 2 а.с. 3-5);

-фактичними даними, що містяться в протоколі огляду місця події від 19.01.2016 року, який проведено на території напроти першого під`їзду будинку АДРЕСА_6 . Обстановка на вказаній ділянці зліва направо: прибудинкова автодорога за якою знаходиться тротуар. Ближче до прибудинкової автодороги виявлені сліди бурого кольору розмірами 20х10 см. Також при огляді прилеглих місць виявлені сліди бурого кольору, було зроблено обхід, виявлена пішохідна доріжка між будинками АДРЕСА_6 та АДРЕСА_7 , на якій виявлені сліди речовини бурого кольору. Під час огляду виявлено та вилучено: сліди речовини бурого кольору напроти під`їзду № 1 будинку АДРЕСА_6 (том2 а.с. 6-8);

-змістом довідки № 387 від 25.01.2016 року, згідно якої ОСОБА_15 знаходився на лікуванні в ДУ «Інститут загальної та невідкладної хірургії імені В.Т. Зайцева» Національної академії медичних наук України з приводу проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини з обох сторін, був прооперований 19.01.2016 року з 01 години до 02 години (том 2 а.с. 9, 10);

-фактичними даними, що містяться в протоколі огляду місця події від 22.01.2016 року. Згідно якого оглядом є квартира АДРЕСА_8 в ході проведення якого ОСОБА_21 добровільно видала речі свого чоловіка ОСОБА_14 , в яких останній 18.01.2016 року був одягнутий: куртка темно-синього кольору спортивна, дута, кепка чорна шкіряна, светр темно-синього кольору (том 2 а.с. 13);

-фактичними даними, що містяться в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.01.20216 року, за участю потерпілого ОСОБА_15 , згідно якого потерпілий впізнав чоловіка, який розташований під №2, який 18.01.2016 року приблизно о 23 год. 10 хв. біля будинку АДРЕСА_6 наніс два ножових поранення в спину. Ознаки, за якими потерпілий впізнав особу за національністю, за носом, очима, бровами за сукупністю усіх ознак обличчя даного чоловіка (том 2 а.с. 17,18);

-фактичними даними, які містяться в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.01.2016 року за участю свідка ОСОБА_23 , яка 18.01.2016 року разом з її хлопцем на ім`я ОСОБА_24 грали на більярді в кафе «Юнікс» по проспекту Московський, б. 210. Цей чоловік зображений на фото під № 3. Ознаками, за якими особа впізнала: за великим носом, кольором волос, великими губами, за овалом обличчя (том 2 а.с. 19,20);

-фактичними даними, які містяться в протоколі пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.01.2016 року за участю свідка ОСОБА_25 , згідно якого свідок спізнав особу на фото № 2, з яким 18.01.2016 року, знаходячись в кафе «Юнікс» по проспекту Московському, б. 210 грали на більярді. Ознаками, за якими особа впізнала - за національністю, за ознаками зовнішнього вигляду, а саме: темні очі та темне волосся (том 2 а.с. 21, 22);

-фактичними даними, що містяться в протоколі пред`явлення особи для впізнанні за фотознімками від 22.01.2016 року за участю свідка ОСОБА_16 згідно якого свідок спізнав чоловіка, який 18.01.2016 року разом зі своїм товаришем ОСОБА_15 за сусіднім столиком грав у більярд, даний чоловік зображений на фото № 1. Ознаками, за якими особа впізнала особу: за виразом обличчя, великими губами, великим носом, кольором волосся, розрізом очей (том 2 а.с. 23,24);

-висновками судово-медичної експертизи № 222-С/16 від 29.01.2016 року, згідно з якими у ОСОБА_14 мали місце синці, забита рана на голові, крововилив у білкову оболонку правого ока. Ці пошкодження могли бути отримані в строк в межах 3-5 доби до огляду. Цей висновок підтверджується виглядом, характером пошкоджень, а також стадією рани і кольором синців. За ступенем тяжкості: синці, забита рана, крововилив в білу оболонку викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6 днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2 «Б», 2.3.5 судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995 року відносяться до легких тілесних ушкоджень. Індивідуальні властивості травмуючої поверхні тупого твердого предмета (ів) в місцях пошкоджень не відобразилися, тому судити про знаряддя травми не представляється можливим (том 2 а.с. 37);

-фактичними даними, що містяться в протоколі огляду місця події від 26.01.2016 року, згідно якого огляд проводився за адресою: АДРЕСА_9 , об`єктом огляду є предмет схожий на ніж сірого кольору (том 2 а.с. 39);

-висновками судово-цитологічної експертизи № 180-Ц/16 від 25.02.2016 року, згідно якої групова належність крові ОСОБА_14 А (ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В. Згідно результатів дослідження, його кров містить антиген Н. В результаті проведення судово-медичної експертизи марлевого тампона змиву (об`єкт№ 1), вилученого при огляді місця події за адресою: АДРЕСА_6 , виявлені сліди крові людини. При серологічному дослідженні, в крові виявлено антиген А і Н, ізогемаглютиніни не виявлені. Враховуючи групові характеристики крові, можна вважати, що сліди крові в цьому об`єкті, можуть належить особі з групою крові О «І» з ізогемаглютиніном анті-А, анті-В, в тому числі від потерпілого ОСОБА_15 Антиген А для потерпілого є чужорідним. Таким чином, можливо припустити, в даних слідах, домішки крові, від будь-якої особи з груповою належністю крові А з ізогемаглютиніном анти-В, яким міг бути ОСОБА_14 та таблицею обліку результатів виявлення антигенів та агглютинінів за системою АВО (том 2 а.с. 42-44);

-висновками судово-цитологічної експертизи № 179-Ц/19 від 26.02.2016 року, згідно якої, групова належність крові ОСОБА_14 А (ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В. Згідно результатів дослідження, його кров містить антиген Н. В результаті проведення судово-медичної експертизи розкладного ножа (об`єкти №№ 1-3), вилученого під час огляду місця події, за адресою: АДРЕСА_10 встановлено, в об`єктах №№ 1,3 виявлені сліди крові чоловіка. При серологічному дослідженні, в крові виявлені антигени А і Н, ізогемаглютиніни не виявлені. Антиген Н властивий групі крові О (І) з ізогемаглютиніном анти-А, анти-В. Таким чином, можливо припустити, що сліди крові, в цьому об`єкті, можуть належать любій особі з групою крові О (І) з ізогемаглютинінами анти-А, анти-В, в тому числі від потерпілого ОСОБА_15 .. Антиген А для потерпілого є чужорідним. Таким чином, можливо припустити домішки крові, в даних слідах, від любої особи з груповою належністю крові А з ізогемаглютиніном анти-В, яким міг бути ОСОБА_14 .. В об`єкті № 2, виявлені сліди крові. Встановити видову належність її не представилося можливим, так як при неодноразовій паралельній постановці реакції преципитації, позитивних результатів не було отримано, та таблицею обліку результатів виявлення антигенів та аглютинінів за системою АВО (том 1 а.с. 47-49);

-висновками судово-медичної експертизи № 474-С/16 від 19.03.2016 року, згідно якими у ОСОБА_15 у зв`язку з подіями від 18.01.2016 року мали місце наступні пошкодження: проникаючі колото-різані поранення грудної клітини з обох сторін. Ці пошкодження виникли від дії гострого предмету, що має колото-ріжучі властивості, при цьому потерпілому було нанесено на менше двох ударів. Ці пошкодження виникли в один і той же час, та й найвірогідніше всього були спричинені одним і тим же знаряддям. Вирішити питання про «самоспричинення» не входять до компетенції судово-медичного експерта, тому що включає в себе юридичне поняття. За ступенем тяжкості проникаючі колото-різані поранення грудної клітини, які в своєму розвитку ускладнилися виникненням у ОСОБА_15 двостороннього гемопневмотораксу та належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя (згідно п.2.1.1 «а», Наказу МОЗ України від 17.01.1995 року № 6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень) (том 2 а.с. 51,52);

-висновками судово-цитологічної експертизи № 178-Ц/2016 від 30.01.2016 року, згідно яких групова належність крові ОСОБА_14 з ізогемагглютиніном анти-В та таблицею обліку результатів виявлення антигенів та аглютинінів за системою АВО (том 2 а.с. 56,57);

-висновками судово-медичної експертизи № 78-Ис/16 від 06.02.2016 року згідно якої на светрі, вилученому у ОСОБА_14 плям, схожих на кров не виявлено (том 2 а.с. 60);

-висновками судово-медичної експертизи № 79-И/16 від 19.02.2016 року, згідно якої кров ОСОБА_14 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супровідний антиген Н. На куртці (об`єкти №№ 1-26), яка належить ОСОБА_14 , виявлена кров особи, в якій виявлений антиген А і Н. Таким чином, можна припустити, що кров в даних об`єктах відноситься до групи А з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н, який притаманній цьому самому. Крім того, неможливо виключити можливість наявність в об`єктах домішки крові, яка належить ОСОБА_15 , при наявності у останнього тілесних ушкоджень, які супроводжуються зовнішньою кровотечою на момент події (том 2 а.с. 63-66);

-висновками судово-медичної експертизи речових доказів № 29-МК-С/16 від 21.03.2016 року, згідно яких на підставі даних проведеної експертизи одягу ОСОБА_15 , експерт прийшов до висновку, що колото-різане ушкодження на куртці, джемпері та фуфайці попарно співпадають між собою по локалізації, напрямку длинніків та представляють собою два колото-різаних ушкодження аналогічними морфологічними ознаками. Враховуючи морфологічні ознаки даних ушкоджень, вони утворилися в результаті двократної дії якогось гостроконечного, одностороннє гострого предмета, який володіє колючо -ріжучими властивостями. Цей предмет мав лезо (ріжучу частини) середньої гостроти заточки та обух з добре вираженими ребрами. Найбільш частина цього предмета, яка поринула, була в межах 1,5-1,7 см. Такими конструктивними особливостями володіє клинок складного ножа, який був наданий на експертизу (том 2 а.с. 78-81);

-фактичними даними, що містяться в протоколі огляду предметів від 11.03.2016 року згідно якого було оглянуто полімерний пакет, в якому міститься чоловіча пухова куртка, вилучена під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 ; полімерний пакет, в якому міститься светр чоловічий темно синього кольору, штани джинси темно сині, кепка чоловіча шкіряна чорного кольору. Дані речі відлучені під час огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 та належать підозрюваному ОСОБА_14 (том 1 а.с. 86);

-речовими доказами куртка чоловіча пухова чорного кольору, светр чоловічий темно синього кольору, штани джинси темно сині, кепка чоловіча шкіряна чорного кольору (том 1 а.с. 87);

-висновками судово-медичної експертизи речових доказів № 181-Ис/16 від 29.03.2016 року, згідно яких на шкіряній куртці (об`єкти №№ 1-4), яка належить ОСОБА_15 виявлена кров людини, в якій виявлено антиген А і Н. Таким чином, можна припустити, що кров у вказаних об`єктах відноситься до групи з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н, походження якої від ОСОБА_14 не виключається. Крім того, не можна виключати наявність в цих об`єктах домішки крові, походження від ОСОБА_15 , оскільки згідно завіреної ксерокопії довідки № 387 від 25.01.2016 року. Виданої Інститутом загальної невідкладеної хірургії ім. В.Т. Зайцева група крові його О (І) ав. На тій же куртці (об`єкти №№ 5-7) є кров людини групи О з ізогемаглютиніном анти-А, анти-В, яка властива потерпілому ОСОБА_15 (том 2 а.с. 103-105);

-фактичними даними, що містяться в протоколі проведення слідчого експерименту від 28.03.2016 року за участю потерпілого ОСОБА_15 , в ході проведення якого всі учасники слідчої дії проведення слідчого експерименту зібралися на другому поверсі ХОБСМЕ -2 , розташованого за адресою: м.Харків, вул. Корчагінців, 35. Де в присутності двох понятих запропоновану потерпілому ОСОБА_15 розказати обставини за яких він отримав тілесні ушкодження. На що останній добровільно погодився та пояснив, що 18.01.2016 року знаходився біля будинку № 20 по бульвару Б. Хмельницького в м. Харкові, він відчув, що до нього підбіг малознайомий хлопець, який наніс йому удар у ділянку спини праворуч ножом, а потім він коли він повертався обличчям до цього хлопця наніс ще один удар у ділянку спини ліворуч, при цьому ніж він тримав у лівій руці, наніс удар тоді, коли ОСОБА_14 лежав на спині, а потерпілий продовжував наносити удари підозрюваному (том 2 а.с. 107,108);

-висновками судово-медичної експертизи № 804-С/16 від 05.04.2016 року, згідно з якими у ОСОБА_15 в зв`язку з подіями від 18.01.2016 року мали місце наступні пошкодження: проникаючі колото-різані поранення грудної клітини з обох сторін. Ці пошкодження виникли від дії гострого предмету, що має колючі-ріжучі властивості, при цьому потерпілому було нанесено не менше двох ударів. Не виключено, що ці тілесні ушкодження могли бути отримані і при обставинах, на які посилається ОСОБА_15 (том 2 а.с. 109, 110);

-змістом протоколу огляду предметів від 08.04.2016 року - полімерний пакет жовтого кольору, в якому міститься чоловіча шкіряна куртка з плямами бурого кольору на спині, та двома порізами з правої та лівої сторони (заду). Полімерний пакет жовтого кольору, в якому міститься чоловіча тільняшка та светр з плямами бурого кольору з задньої сторони, та двома порізами (том2 а.с. 112);

-змістом постанови про приєднання до кримінального провадження речових доказів від 08.04.2016 року, згідно якої полімерний пакет жовтого кольору, в якому міститься чоловіча шкіряна куртка та полімерний пакет жовтого кольору, в якому міститься чоловіча тільняшка та светр (том 2 а.с. 113);

-речовим доказом ніж складний загальною довжиною 102 мм, у розкритому стані 180 мм, виготовлений у вигляді рушниці, виготовлений заводським (промисловим) способом та до холодної зброї не відноситься.

За вимогами статті 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до статті 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Статтею 85 КПК України визначено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Згідно статті 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний для прийняття процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Згідно частини 1, 3 статті 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини. Докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.
Відповідно до частин 1-2 статті 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення. У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12-рп/2011від 20 жовтня 2011 року визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 324, ст. 368 КПК України, суд, вирішуючи питання про наявність в діях обвинуваченого ознак злочину і за якою статтею кримінального закону це діяння має кваліфікуватися, для визначення умислу, а також для відмежування конкретного діяння проти життя чи здоров`я особи від суміжного, при дослідженні доказів виходить із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, а саме враховано спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень (сила удару, його спрямованість, тощо), поведінку винного і потерпілого, яка передувала злочину, природу їх взаємин, причини припинення злочинних дій, поведінку винної особи після злочину.

Проаналізувавши викладені по даному кримінального провадженню докази та оцінивши їх в сукупності, суд визнає необґрунтованими ствердження обвинуваченого про часткове визнання у судовому засіданні ним своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, злочину, оскільки вони спростовуються доказами викладеними у вироку, які об`єктивно узгоджуються з обставинами справи.
Доводи обвинуваченого про те, що він не мав умислу на заподіяння смерті ОСОБА_15 , судова колегія оцінює критично та розцінює як спосіб захисту від обвинувачення, оскільки його доводи спростовуються показаннями самого потерпілого, а також сукупністю досліджених письмових доказів, та оглядом речових доказів по кримінальному провадженню.

Так, зі змісту дослідницької частини висновку судово-медичної експертизи № 474-С/16 від 19.03.2016 року вбачається, що 19.01.2016 року з 01 години до 02 години ОСОБА_15 проведена операція: ПХО ран грудної клітини з обох сторін, дренування плевральної порожнини з обох сторін по Бюлау ПХО рани грудної клітини з права, встановлено: рановий канал ззаду наперед, зверху вниз та проникає в правую плевральну порожнину. В 7-м міжребер`ї з права по середньо пахвовій лінії проведено дренування плевральної порожнину по Бюлау. Проведена ревізія рани грудної клітини зліва - рановий канал направлений зовні всередину спереду назад та знизу вверх та проникає в плевральну порожнину (том 2 а.с. 51).

За встановлених судом обставин, враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер та локалізацію поранень у потерпілого ОСОБА_15 , а саме: проникаючі колото-різані поранення грудної клітини з обох сторін.
Доводи обвинуваченого про те, що він не мав наміру на вбивство потерпілого, колегія суддів визнає способом захисту останнього, оскільки вони спростовуються вищепереліченими доказами, дослідженими судом, у їх сукупності та взаємозв`язку, а саме: спосіб, знаряддя злочину, характером і локалізацією поранення, що підтверджено висновками судово-медичних експертиз відносно потерпілого.

В ході судового розгляду не було встановлено протиправної поведінки потерпілого відносно обвинуваченого.

Судова колегія приходить до однозначного висновку, що ОСОБА_14 діяв з прямим умислом на протиправне заподіяння смерті потерпілому ОСОБА_15 , оскільки про це свідчить і поведінка самого обвинуваченого, який після того, як ОСОБА_15 покинув кафе «Юнікс» та попрямував до дому, прослідував за потерпілим при цьому обвинуваченого не зупинив нічний часта віддаленість його місця мешкання від місця де відбулися події з приводу нанесення ножових поранень потерпілому. Суд критично відноситься до доводів обвинуваченого щодо випадковості зустрічі потерпілого біля будинку останнього, оскільки місце вчинення злочину це місце близько 150 метрів від будинку мешкання самого потерпілий, тоді як сам обвинувачений мешкав за адресою: АДРЕСА_11 , що є віддаленим місцем від місця подій, що відбулися, та сам обвинувачений не надав жодного ґрунтовного пояснення, який чином він опинився неподалік від місця мешкання потерпілого. Крім того, саме ОСОБА_14 перший зачепив потерпілого. В судовому засіданні не встановлено протиправних дій потерпілого відносно обвинуваченого та бажання продовження конфлікту. Отже, розвиток подій, характер дій обвинуваченого, обстановка та всі інші обставини вчинення злочину, свідчать про те, що обвинувачений діяв на досягнення єдиної мети, а саме протиправного позбавлення життя ОСОБА_15 ..
Виходячи з роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров*я особи», де законодавець зауважив, що судам слід мати на увазі, що замах на злочин може бути вчинено лише з прямим умислом (коли особа усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки і бажає їх настання). Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема, враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що умислом обвинуваченого ОСОБА_14 охоплювалось спричинення смерті потерпілого, внаслідок її протиправних дій, але свій умисел він не довів до кінця, що не залежало від його волі.

Колегія суддів, оцінюючи наведені докази в їх сукупності відповідно до положень ст. 94 КПК України, приходить до переконання, що вина ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, злочину, за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, а саме закінчений замах на умисне вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, доведена.

Оцінивши у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, колегія суддів кваліфікує дії ОСОБА_14 за ч.2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, як закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині

Вину обвинуваченого ОСОБА_14 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд вважає доведеною.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Необхідно зазначити, що судовою колегією досліджено протокол проведення слідчого експерименту від 17.02.2016 року за участю підозрюваного ОСОБА_14 .
Згідно ч. 7 ст. 223 КПК України, слідчий, прокурор зобов`язаний запросити не менше двох незаінтересованих осіб (понятих) для пред`явлення особи, трупа чи речі для впізнання, огляду трупа, в тому числі пов`язаного з ексгумацією, слідчого експерименту, освідування особи. Винятками є випадки застосування безперервного відеозапису ходу проведення відповідної слідчої (розшукової) дії. Поняті можуть бути запрошені для участі в інших процесуальних діях, якщо слідчий, прокурор вважатиме це за доцільне.

З протоколу проведення слідчого експерименту від 17.02.2016 року за участю підозрюваного ОСОБА_14 встановлено, що при його проведенні в протоколі не вказані поняті.
Таким чином, суд визнає протокол слідчого експерименту від 17.02.2016 року недопустимим доказом та при ухваленні даного вироку не ґрунтує на протоколі жодних своїх висновків.
Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_14 , передбачених ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_14 , колегія суддів визнає вчинення кримінального правопорушення, злочину, у стані алкогольного сп`яніння.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_14 встановлено, що він одружений, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , має на утриманні трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 ), ОСОБА_27 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_3 ), ОСОБА_28 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтвом про народження серія НОМЕР_4 ). Згідно інформаційної довідки мешкає за адресою: АДРЕСА_2 разом зі своєю родиною, двома дітьми, дружиною та батьками дружини. За час його мешкання за даною адресою скарг з боку сусідів не надходило, спиртні напої не вживає, з боку сусідів характеризується задовільно. Також судом встановлено, що після зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт 12.09.2019 року, ОСОБА_14 18.09.2019 року приступив до роботи електрозварювальника цеху № 60 АТ «Турбоатом», раніше не судимий. Довідкою КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер № 3» встановлено, що ОСОБА_14 за медичною допомогою, за останні п`ять років, не звертався, довідкою КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» встановлено, що ОСОБА_14 на диспансерному (профілактичному) обліку не перебуває.

Згідно висновку судово психіатричної експертизи № 173 від 29.02.2016 року ОСОБА_14 на теперішній час ознак психозу, слабоумства та інших психічних розладів не виявляє. За своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії і керувати ними. В період часу, до якого відноситься правопорушення, в якому він підозрюється, ОСОБА_14 перебував в стані гострої неускладненої інтоксикації, поза будь-якого тимчасового хворобливого розладу психічної діяльності, міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_14 , на теперішній час за своїм психічним станом в застосуванні примусових заходів медичного характеру не потребує (том 2 а.с. 83-83).

Судом при призначенні покарання враховуються вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Також судом беруться до уваги, роз`яснення, які містяться у п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання із змінами, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з кваліфікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, тощо).Одночасно колегія суддів враховує, що ОСОБА_14 вчинив особливо тяжкий злочин, вину у фактично вчиненому злочину визнав частково, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, наявність обставин, що обтяжують покарання, особу обвинуваченого, який працює, має на утримані трьох неповнолітніх дітей, одружений. З урахуванням вищевикладеного, враховуючи підвищену суспільну небезпечність скоєного злочину проти життя та здоров`я особи а також позицію потерпілого, який просив призначити покарання в мінімальних межах санкції статті, суд вважає можливим призначити ОСОБА_14 покарання з межах санкції статті, що передбачає покарання за вчинене, оскільки обґрунтованих підстав для застосування ст.ст.69, 75 КК України, судом не встановлено.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_14 і попередження вчинення нових злочинів. Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Таке покарання за глибоким переконанням колегії суддів буде обґрунтованим і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним інших злочинів.

Що стосується цивільного позову прокурора, судова колегія приходить до наступних висновків.
Так, відповідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, оскільки судом встановлено, що саме обвинуваченими завдано матеріальну шкоду потерпілому, то вона підлягає стягненню.
Заявлений цивільний позов Харківської місцевої прокуратури № 3 Харківської області, що діє в інтересах держави в особі Головного управління охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації, Комунального закладу охорони здоров`я «Інститут загальної та невідкладеної хірургії ім. В.Т. Зайцева НАМНУ» про відшкодування коштів, витрачених на стаціонарне лікування з 19.01.2016 року по 25.01.2016 року потерпілого підлягає задоволенню у повному обсязі на суму 2744,20 грн., оскільки підтверджений належними та допустимим доказами по справі.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини "передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.01.2016 року відносно обвинуваченого обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою судової колегії Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.09.2019 року змінено ОСОБА_14 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.
Строк запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, на теперішній час, сплив.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України зарахувати ОСОБА_14 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 22.01.2016 року по 12.09.2019 року.
При вирішенні питання про те, яка редакція ч.5 ст.72 КК України підлягає застосуванню, суд зазначає наступне.
26 листопада 2015 року було прийнято Закон № 838-VIII, яким було змінено ч. 5 ст. 72 КК України і визначено, що зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, в якому до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
21 червня 2017 року набрав чинності Закон № 2046-VIII, яким знову змінено ч. 5 ст. 72 КК України. Цю норму викладено в такій редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування». Таким чином законодавець фактично повернувся до редакції ч. 5 ст. 72 КК України, яка існувала до набрання чинності Законом № 838-VIII, ця норма діє в такій редакції і на сьогодні.
Відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення», попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Проте у ст. 72 КК України йдеться не про застосування попереднього ув`язнення як кримінального процесуального заходу, а про зарахування його строку у строк покарання. Таким чином, у зазначеній нормі КК України йдеться про визначення кінцевої тривалості покарання, яке особа повинна відбувати.
Великою палатою Верховного Суду у справі №663/537/17, Провадження №13-31кс18 зроблено Правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання).
Відповідно до цього висновку, положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 КК України, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч. 2 ст. 4 КК України.
Якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII). Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (зворотна дія Закону № 838-VIII як такого, який «іншим чином поліпшує становище особи» у розумінні ч. 1 ст. 5 КК України).
Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.
Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається.
Якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).
Враховуючи наведені роз`яснення, беручи до уваги дату вчинення ОСОБА_14 кримінального правопорушення, злочину, а саме 18.01.2016 року, застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, тобто строк попереднього ув`язнення слід зарахувати до строку покарання у співвідношенні 1 день попереднього ув`язнення - за два дні позбавлення волі.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі положень ст. 100 КПК України.

Судові витрати відсутні.

Керуючись ст. ст.368-371,373,374,376 КПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

ОСОБА_14 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.1 ст. 115 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 7 (сім) років 3 (три) місяці.

Зарахувати ОСОБА_14 в строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 22 січня 2016 року по 12 вересня 2019 року, включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі та вважати ОСОБА_14 таким, що повністю відбув покарання за даним вироком.
Цивільний позов Харківської місцевої прокуратури № 3 Харківської області, що діє в інтересах держави в особі Головного управління охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації, Комунального закладу охорони здоров`я «Інститут загальної та невідкладеної хірургії ім. В.Т. Зайцева НАМНУ» про відшкодування коштів, витрачених на стаціонарне лікування з 19.01.2016 року по 25.01.2016 року задовольнити у повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_14 на користь Комунального закладу охорони здоров`я «Інститут загальної та невідкладеної хірургії ім. В.Т. Зайцева НАМНУ» витрати на стаціонарне лікування в сумі 2744,20 грн..
Речовий доказ ніж складний загальною довжиною 102 мм, у розкритому стані 180 мм, виготовлений у вигляді рушниці, виготовлений заводським (промисловим) способом та до холодної зброї не відноситься, переданий на відповідальне зберігання до камери схову речовий доказів ВП №2 Харківського районного управління поліції №2 ВП ГУНП в Харківській області, після набрання вироком законної сили, - знищити.

Речовий доказ - полімерний пакет жовтого кольору, в якому міститься чоловіча шкіряна куртка з плямами бурого кольору на спині, та двома порізами з правої та лівої сторони (заду); полімерний пакет жовтого кольору, в якому міститься чоловіча тільняшка та светр з плямами бурого кольору з задньої сторони, та двома порізами, передані на відповідальне зберіганні до камери схову ВП №2 Харківського районного управління поліції №2 ВП ГУНП в Харківській області, після набрання вироком законної сили, знищити.

Речові докази куртку чоловічу пухову чорного кольору, светр чоловічий темно синього кольору, штани джинси темно сині, кепку чоловічу шкіряну чорного кольору, передані на відповідальне зберігання до камери схову ВП №2 Харківського районного управління поліції №2 ВП ГУНП в Харківській області, після набрання вироком законної сили, повернути ОСОБА_14 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.
Обвинуваченому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Згідно вимог ч. 3ст. 376 КПК України суд роз`яснює право обвинуваченому, потерпілому ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3