ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/583/21 Справа № 199/2306/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого, судді-доповідача ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2021 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000100 стосовно
ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпро, яка має на утриманні неповнолітню дитину: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
підозрюваної у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
за участю:
прокурора ОСОБА_6
підозрюваної ОСОБА_7
захисника ОСОБА_9

ВСТАНОВИВ :
Обставини, встановлені рішенням слідчого судді та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2021 року у задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_10 , погоджене з прокурором ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 відмовлено та застосовано стосовно підозрюваної запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з забороною цілодобово залишати житло за адресою місця проживання до 28 травня 2021 року включно та покладенням на неї відповідних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя дійшов висновку про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що підтверджується долученими до клопотання, зібраними під час досудового розслідування процесуальними документами у їх сукупності.
Також, на думку слідчого судді, доведеним є зазначений у клопотанні ризик, передбачений п. 1, ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, з огляду на встановлені фактичні обставини кримінального правопорушення та ступеню його тяжкості, обґрунтовано зазначено про те, що остання може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення. Разом з тим, слідчому судді належними доказами у судовому засіданні не доведено існування ризиків, передбачених п.п. 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Також, слідчий суддя дійшов висновку, що органом досудового розслідування не доведено та не підтверджено належними та об`єктивними даними, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризику, передбаченому п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, на наявність яких міститься посилання в клопотанні.
При цьому, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваної та характер вчиненого нею злочину, а саме те, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, однак при цьому врахував те, що остання раніше не судима, має міцні соціальні зв`язки та постійне місце проживання та реєстрації, має на утриманні неповнолітню дитину 2006 року народження та непрацездатну бабцю 1946 року народження.
З огляду на викладене, слідчий суддя вважав, що для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної можливе застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту цілодобово з покладенням певних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити та застосувати до підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.
В обґрунтування апеляційних вимог, прокурор посилається на необґрунтованість ухвали слідчого судді у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження. Вважає, що слідчий суддя не врахував, що підозрюваній інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. Крім цього, зазначає, що слідчий суддя безпідставно відкинув ризики, передбачені п.п. 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин скоєного злочину, оскільки досудове розслідування триває менше 5 діб та є необхідність у призначенні експертиз за різними напрямками та проведенні слідчих дій. Крім того, прокурор зазначив й про те, що ОСОБА_7 може здійснювати незаконний вплив на свідків, оскільки їй надано копії протоколів допиту з їх анкетними даними, що може стати підставою для скоєння нею злочинів проти них. Також зазначав про те, що підозрювана ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення з огляду на тяжкість скоєного нею злочину. Зазначене, на думку прокурора, свідчить про те, що запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде недостатньо для забезпечення запобігання ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Позиції учасників судового провадження.
Прокурор в судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу і з підстав, зазначених в скарзі, просив її задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати та обрати стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Захисник та підозрювана заперечували проти апеляційної скарги прокурора, посилаючись на її необґрунтованість та безпідставність, просили суд залишити ухвалу слідчого судді без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, апеляційний суд доходить наступних висновків.
Згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Частина 2 статті 177 КПК України передбачає, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Положеннями ч. 1, п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Під час апеляційного перегляду оскарженого судового рішення встановлено, що при обранні запобіжного заходу ОСОБА_7 ці вимоги процесуального закону були дотримані у повному обсязі.
Так, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, при цьому обставини, що дають підстави підозрювати її у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення, підтверджуються матеріалами, доданими до клопотання та позицією підозрюваної яка апеляційну скаргу з цього приводу не подавала.
Перевіряючи клопотання слідчого, ухвалу слідчого судді та доводи апеляційної скарги щодо наявності відповідних ризиків, апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді про недоведеність деяких з цих ризиків.
В клопотанні про застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від органів досудового розслідування та суду, знищення, переховування або спотворення будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні, а також вчинення інших кримінальних правопорушень.
Так, апеляційний суд вважає обґрунтованими висновки слідчого судді щодо наявності потенційного ризику того, що ОСОБА_7 , побоюючись відповідальності за інкриміноване їй кримінальне правопорушення, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
В той же час, апеляційний суд не може погодитись з доводами слідчого та прокурора, щодо існування ризику знищення, переховування або спотворення підозрюваною ОСОБА_7 будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки такий ризик не підтверджується жодним доказом. При цьому, потреби слідства у проведенні певних слідчих дій, на які посилається слідчий у своєму клопотанні, не можуть свідчити про те, що підозрювана може вчиняти будь-які незаконні дії щодо доказів, речей або документів. Крім того, колегія суддів приймає до уваги й поведінку підозрюваної ОСОБА_7 після інкримінованих їй подій, яка повідомила доньку про необхідність виклику швидкої та поліції, хоча, в той час, мала об`єктивну можливість сховати, знищити або спотворити сліди або знаряддя злочину.
Ризик того, що ОСОБА_7 має можливість в подальшому незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні на даний час не підтверджений, та спростовується матеріалами клопотання, оскільки свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , є сусідами підозрюваної ОСОБА_7 , а неповнолітній свідок ОСОБА_8 та ОСОБА_13 є родичами підозрюваної, місце проживання яких підозрюваній було відомо до допиту їх у якості свідків, однак будь-яких заяв щодо здійснення на них тиску матеріали клопотання не містять. Крім того, зі змісту вказаних показів, які слідчим долучено до клопотання, видно, що вказані особи надають виправдовуючі підозрювану ОСОБА_7 свідчення, а тому вказаний ризик є непідтвердженим.
Щодо доводів клопотання слідчого та апеляційної скарги прокурора, про наявність ризику вчинення підозрюваною ОСОБА_7 інших кримінальних правопорушень, який на їх думку підтверджується тим, що підозрювана ОСОБА_7 вчинила особливо тяжке кримінальне правопорушення проти життя та здоров`я особи, апеляційний суд вважає їх неприйнятними з огляду на наступне.
Так, будь-яких відомостей про те, що підозрювана ОСОБА_7 раніше притягалась до кримінальної або адміністративної відповідальності, матеріали клопотання не містять. Крім цього, як встановлено ухвалою слідчого судді та підтверджено під час апеляційного перегляду підозрювана ОСОБА_7 за місцем мешкання характеризується виключно позитивно, активно займається виховання своєї дитини, піклується про свою бабусю, яка є непрацездатною.
Крім того, апеляційний суд вважає недоречним обґрунтування цього ризику тим, що ОСОБА_7 інкримінується вчинення особливо тяжкого злочину про життя та здоров`я особи, оскільки сам факт це не може беззаперечно свідчити про те, що особа буде продовжувати їх вчинення. Одночасно з цим, такі обґрунтування були б релевантними для підтвердження ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки логічно припустити, що особа, побоюючись покарання за вчинення такого злочину, могла б переховуватись від суду, з метою уникнути відповідальності, однак у жодному разі, такі доводи не можуть свідчити про те, що особа продовжить вчиняти злочини.
Відтак, доводи прокурора, щодо невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду справи.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання та наявність в нього постійного місця роботи або навчання; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення.
Наданими матеріалами клопотання, а також прокурором в судовому засіданні в суді першої та апеляційної інстанції не доведено обставини, передбачені ч. 3 ст. 176, ч. 1 ст. 183 та п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, не може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_7 .
За змістом ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження, до яких відносяться і запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби та виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.
Європейський суд з прав людини, зокрема, у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року п. 80 рішення, неодноразово наголошував, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що на даному етапі досудового розслідування, застосування стосовно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, буде цілком достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваної та виконання нею покладених обов`язків.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею апеляційним переглядом не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу слідчого судді залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Керуючись ст. ст. 181, 183, 194, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 залишити без задоволення
Ухвалу слідчого судді Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2021 року про відмову в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4