Житомирський апеляційний суд
Справа №283/1410/20 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою з доповненнями прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 31 травня 2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.121 КК України.

ВСТАНОВИЛА:

Вироком суду ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Малин Житомирської області, освіта середня, не працюючий, не одружений, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років 8 місяців.

На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарання, призначеного за вироком Малинського районного суду Житомирської області від 06.06.2020р. та покарання, визначеного за цим вироком, призначено ОСОБА_7 остаточну міру покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання - 07.05.2020 року.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_7 до набрання вироком чинності, залишити тримання під вартою в СІЗО Житомирської УВП №8.

Речові докази: виріз тканини з ковдри з нашаруванням речовини бурого кольору, виріз тканини з наволочки подушки з плямами речовини бурого кольору, виріз тканини з простирадла з плямою бурого кольору, виріз тканини з ковдри з плямами бурого кольору, жіночі рейтузи синього кольору, жіночі труси бежевого кольору, жіноча кофта рожевого кольору з плямою бурого кольору, фарфорова чашка білого кольору «в горошок» червоного кольору, джинсові штани світло-синього кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, кросівки темно-зеленого кольору з нашаруванням речовини бурого кольору, чотири недопалки цигарок «Strong Red», два недопалки цигарок «Bond», після набрання вироком чинності, знищено; банківську карту «Raiffaisen Bank Aval» № НОМЕР_1 , карту клієнта «Райфайзен Банк Аваль», диск DVD-R із записом ходу проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_7 , залишено в матеріалах кримінального провадження.

Згідно вироку суду органами досудового розслідування ОСОБА_7 пред`явлено обвинувачення у вчиненні протиправних дій, які виразилися в умисному вбивстві, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.115 КК України.

Під час розгляду кримінального провадження судом встановлено, що 06.05.2020 р. близько 13 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де між ним та його матір`ю ОСОБА_10 , 1937 р.н. на побутовому ґрунті виникла сварка.

В ході даної сварки ОСОБА_7 , діючи з прямим умислом, направленим на спричинення тяжких тілесних ушкоджень своїй матері ОСОБА_10 , з мотивів особистої неприязні, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи спричинення потерпілій тілесних ушкоджень, наніс їй один удар долонею правої руки в область обличчя ОСОБА_10 , від чого вона втратила рівновагу та впала на підлогу, після чого ОСОБА_7 продовжив наносити потерпілій удари руками та ногами в ділянку голови, тулубу та кінцівок, чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді переломів ребер справа по внутрішньо-ключичній лінії 1,2,3,4,5, по зовнішньо-ключичній лінії 7,8,9, по внутрішньо-лопатковій ліні 9,10,1 1 з пошкодженням пристінкової плеври: зліва по внутрішньо-ключичній лінії 1,2,3,4,5,6, по зовнішньо-ключичній лінії 2,3,4,5,6, по зовнішньо-лопатковій лінії 5,6,7, з пошкодженням пристінкової плеври, поперечний перелом тіла грудини, крововилив в навколо ниркову клітковину правої нирки, крововиливи під м`які тканини голови в лівій лобно-скроневій ділянці, потиличній та правій скроневій ділянці, синці та садна обличчя, голови, тулубу, верхніх та нижніх кінцівок, рана по внутрішньо-боковій поверхні лівої кисті, внаслідок чого настала її смерть.

Причиною смерті ОСОБА_10 є закрита тупа травма грудної клітки з переломами ребер, тіла грудини з пошкодженнями пристінкової плеври, забоєм легень, яка ускладнилась травматичним шоком важкого ступеня, що зумовило зупинку серцевої діяльності, дихання, функцій центральної нервової системи.

В апеляційній скарзі прокурор просить вказаний вирок суду скасувати, ухвалити новий вирок, яким дії ОСОБА_7 кваліфікувати за ч.1 ст.115 КК України як умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині та призначити покарання в межах санкції у виді 12 років 6 місяців позбавлення волі.

Посилається на те, що судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, що відповідно до п.4 ч.1 ст.409 та ст.413 КПК України є підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції.

Вважає, що суд надав неправильну кримінально-правову кваліфікацію фактичним обставинам у справі, допустив невідповідність висновків фактичним обставинам справи.

Вказує, що під час розгляду справи свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 вказували, що ОСОБА_7 неодноразово погрожував вбивством ОСОБА_10 , що підтверджується спрямованим умислом на заподіянням смерті останній. Однак це не враховано судом першої інстанції, що призвело до невірної в подальшому кваліфікації.

Зазначає, що характер і динамічність дій ОСОБА_7 , який є фізично сильним чоловіком, його поведінка під час вчинення злочину, поведінка потерпілої ОСОБА_10 , яка є престарілою жінкою, завдання ним множинних цілеспрямованих ударів у життєво важливі органи потерпілої, а також поведінка ОСОБА_7 після вчинення злочину, а саме те, що він потерпілій допомоги не надав, швидку не викликав, у сукупності свідчать про те, що ОСОБА_7 у цьому випадку діяв із прямим умислом на позбавлення життя потерпілої та вчинив для цього всі необхідні дії, які були для нього завідомо такими, що потягнуть її смерть, однак смертельний наслідок не настав лише через обставини, які не залежали від його волі.

Вказує, що враховуючи необхідність змінити кваліфікацію дій обвинуваченого, у зв`язку з чим збільшується обсяг обвинувачення, що відповідно до п.1 ч.1 ст.420 КПК України є підставою для скасування вироку суду першої інстанції та постановлення нового.

В доповненнях до апеляційної скарги заступник керівника Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_14 просить при скасуванні оскаржуваного вироку та ухваленні нового вироку при призначенні покарання ОСОБА_7 необхідно на підставі ч.4 ст.70 КК України зарахувати покарання за вироком Малинського районного суду від 06.06.2021 року, яким його було засуджено за ст.126-1 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги та просила її задовольнити з викладених в ній мотивів.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 заперечили щодо апеляційної скарги прокурора та просили залишити її без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Потерпілий ОСОБА_15 в судове засідання апеляційного суду, призначене на 27.07.2021р., не з`явився, будучи повідомлений належним чином.

Відповідно до вимог ч.4 ст.405 КПК України неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Враховуючи наведене, апеляційний суд здійснив апеляційний розгляд вказаного кримінального провадження у відсутність потерпілого, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги з доповненнями, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга з доповненнями прокурора підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Положеннями ст.409 КПК України визначено, що підставою для скасування судових рішень при розгляді справи судом апеляційної інстанції є, зокрема, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону. При вирішенні питання про наявність зазначеної підстави суд апеляційної інстанції керується ст.412 цього Кодексу.

Відповідно ч.1ст.412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно п.5 ч.2 ст.412 КПК України судове рішення у будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності потерпілого, належним чином не повідомленого про дату, час і місце судового засідання.

За змістом ч.3 ст.56 КПК під час судового провадження в будь-якій інстанції потерпілий має право бути завчасно повідомлений про час і місце судового розгляду, а також висловлювати свою думку під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому. Відповідно до ч.1 ст.135 КПК особа викликається до суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.
Як вбачається з оскаржуваного вироку суду, суд зазначає, що належним чином викликаний в судове засідання потерпілий ОСОБА_15 не прибув, направив до суду заяву про проведення судового розгляду у його відсутності, а тому суд не бачить перешкод до проведення підготовчого судового засідання і ухвалення за його результатами відповідного рішення за відсутності потерпілого, з огляду на положення ст.325 КПК України.

Однак з таким висновком суду першої інстанції не може погодитись колегія суддів.

Так, в матеріалах кримінального провадження наявна заява потерпілого ОСОБА_15 , в якій останній просить розгляд вказаного провадження проводити у його відсутність, обвинувачення підтримує повністю. Разом з тим просить в подальшому судові виклики направляти на його поштову адресу(т.1 а.п.67, 112).

В матеріалах справи наявне поштове повідомлення, яке адресоване потерпілому ОСОБА_15 про повідомлення останнього про дату та час розгляду провадження, а саме на 07.12.2020р., однак вказане повідомлення згідно корінця рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення повернулося, як не вручене з відміткою - за закінченням терміну зберігання(т.1 а.п.139-141).

Крім того матеріали провадження не містять інформації про те, що судом першої інстанції на адресу потерпілого ОСОБА_15 направлялись повідомлення про розгляд провадження 16.03.2021, 28.04.2021, 11.05.2021, 18.05.2021, 28.05.2021р. При цьому колегія суддів зауважує на тому, що під час вказаних судових засідань проводилося судове слідство, допитувалися свідки, вирішувалися клопотання тощо.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судовий розгляд вказаного кримінального провадження судом першої інстанції було проведено без участі потерпілого, який належним чином не повідомлений про час і місце вказаних судових засідань, що є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Доказів на підтвердження того, що потерпілий в порядку, передбаченому ст.135 КПК України, був повідомлений про час та місце судового розгляду на дані судові засідання, в матеріалах кримінального провадження не міститься. При цьому заяви потерпілого про судовий розгляд кримінального провадження недостатньо для здійснення висновку про можливість такого розгляду без належного повідомлення потерпілого про час та місце конкретних судових засідань.
Зазначені обставини є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, які відповідно до положень ст.ст. 412, 415 КПК України є однозначною підставою для скасування рішення суду з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.
Крім того апеляційний суд звертає увагу на наступне.

Згідно зі ст.23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Не можуть бути визнано доказами відомості, що містяться в показаннях, речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених зазначеним Кодексом.

Безпосередність дослідження доказів за ст.23 КПК України означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису тощо. Ця засада кримінального судочинства має значення для повного з`ясування обставин кримінального провадження та його об`єктивного вирішення. Безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити і перевірити їх (як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у частині 1 статті 94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.

Недотримання засади безпосередності призводить до порушення інших засад кримінального провадження: презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, забезпечення права на захист, змагальність сторін та свобода в поданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (пункти 10, 13, 15 статті 7 КПК України). Тому засада безпосередності виступає необхідним елементом процесуальної форми судового розгляду, недотримання її судом, виходячи зі змісту частини другої статті 23 та статті 86 цього Кодексу, означає, що докази, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, не можуть бути визнані допустимими і враховані при постановленні судового рішення судом, крім випадків, передбачених зазначеним Кодексом, а отже, судове рішення, відповідно до статті 370 цього Кодексу, не може бути визнано законним і обґрунтованим і, згідно з частиною першою статті 412 КПК України, підлягає скасуванню.

Колегія суддів вважає, що, суд першої інстанції вказаних вимог кримінального процесуального закону не дотримався повною мірою.

З матеріалів справи, а саме з технічного звукозапису фіксування судового розгляду та журналу судового засідання від 28.05.2021 вбачається, що в ході судового розгляду стороною обвинувачення були оголошені та в подальшому долучені до провадження відповідні письмові докази (т.2 а.п.113-118).

Проте, суд першої інстанції, всупереч ст.23, 358 КПК України, безпосередньо письмові докази, надані стороною обвинувачення, під час судового розгляду не досліджував, обмежившись лише оголошенням цих доказів прокурором на стадії вирішення їх долучення до матеріалів кримінального провадження та перейшов до судових дебатів. У зв`язку з не проведенням судом безпосереднього дослідження наявних у кримінальному провадженні доказів, також залишилася не з`ясована позиція учасників судового провадження щодо цих доказів, було порушено не лише засаду безпосередності, але й засаду змагальності судового розгляду, що на думку колегії суддів також перешкодило суду ухвалити відповідне рішення, надавши у ньому оцінку кожному доказу як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, з точки зору їх належності, допустимості та достовірності відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що порушення судом першої інстанції вимог ст.370 КПК України та загальних засад судочинства не відноситься до передбаченого в ч.1 ст.415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України. Такими загальними засадами кримінального провадження у даному випадку є передбачені п.п.1, 2, 3, 13, 15, 16 ч.1 ст.7 КПК України, верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, забезпечення права на захист, змагальність сторін, безпосередність дослідження показань, речей і документів, та одночасно обґрунтованість і вмотивованість судового рішення, що передбачено як обов`язкові вимоги у ст. 370 КПК України.
З врахуванням того, що такі порушення з вище наведених підстав неможливо усунути в апеляційному порядку, вирок суду першої інстанції відповідно до вимог ст.ст.9 ч.6, 407, ч.1 ст.412, ст.415 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції.

За наявності істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, апеляційний суд не вбачає підстав для надання оцінки всім доводам, наведеним в апеляційній скарзі прокурора, оскільки оцінку таким доводам може бути надано після усунення зазначених порушень закону.

Суду першої інстанції під час нового судового розгляду необхідно врахувати наведене, всебічно, повно та об`єктивно дослідити всі докази по справі, надати їм належну оцінку та прийняти законне і обґрунтоване рішення з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону.

Враховуючи, що вирок суду скасовується з нереабілітуючих обвинуваченого ОСОБА_7 підстав, апеляційний суд вважає за необхідне продовжити дію запобіжного заходу, визначеного місцевим судом, у вигляді тримання під вартою щодо останнього у встановлений законом строк відповідно до положень ст. 331 КПК України.

Керуючись ст.ст. 404, 407,412, 415 КПК України, колегія суддів, -

постановила:
Апеляційну скаргу з доповненнями прокурора Коростенської окружної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Корольовського районного суду м. Житомира від 31 травня 2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.2 ст.121 КК України скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 24.09.2021 включно.

Ухвала набирає чинності негайно, може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її ухвалення, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії ухвали.

Судді: