Справа № 185/2317/21
Провадження № 1-кс/185/601/21
У Х В А Л А

01 квітня 2021 року м. Павлоград

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Павлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.03.2021 року за № 0000124, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Павлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.03.2021 року за № 0000124, про арешт майна.

З клопотання вбачається, що до чергової частини Павлоградського районного ВП надійшло повідомлення про те, що 27.03.2021 невідомі особи, знаходячись у лісі «Круглик», неподалік с. Булахівка Павлоградського району Дніпропетровської області, здійснюють спил деревини.

Відомості за вказаним фактом внесено 28.03.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000124 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

В ході проведення огляду лісосмуги від 27.03.2021 в період часу з 17:25 год. до 19:57 год., що розташована на землях Булаховської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області (на момент огляду кадастровий номер не встановлений) виявлено та вилучено 3 бензопили марки «Stihl» помаранчево-білого кольору, автомобіль марки «ЗІЛ», зеленого кольору з червоним капотом та двома білими смугами, д.н.з. НОМЕР_1 та 3 куб. м спиляної деревини.

27.03.2021 року 3 бензопили марки «Stihl» помаранчево-білого кольору; 3 куб. м спиляної деревини; автомобіль марки автомобіль марки «ЗІЛ», зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , які було вилучено 27.03.2021 року в ході огляду місця події в період часу з 17:25 год. до 19:57 год. було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000124.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що оглянуті та вилучені речі є матеріальними об`єктами, які можуть бути використані, як доказ у вчиненні злочину,враховуючи, що у разі повернення вказаних речей може бути створена перешкода у встановленні об`єктивної істини у кримінальному провадженні, а також задля запобігання можливості пошкодження та знищення даного суттєвого доказу, з метою забезпечення виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування, виникає необхідність у накладанні арешту на зазначене майно.

У судовому засіданні слідчий СВ Павлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант поліції ОСОБА_3 зазначене клопотання підтримав та просив його задовольнити повністю.

У судове засідання третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт майна, ОСОБА_5 не з`явилася, надала заяву про розгляд клопотання за її відсутності, зазначивши, що автомобіль марки «ЗІЛ», зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_2 , вона використовує для роботи, тому позбавлення її можливості законно використовувати транспортний засіб фактично позбавить єдиного джерела доходу.

Вислухавши слідчого, слідчий суддя приходить до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотання слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинувачем, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу. До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує свої доводи клопотання.
Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, відповідно до ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Як вбачається з наданих суду матеріалів, у провадженні СВ Павлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000124 від 28.03.2021 року за ознаками проступку, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України за фактом того, що до чергової частини Павлоградського районного ВП надійшло повідомлення про те, що 27.03.2021 невідомі особи, знаходячись у лісі «Круглик», неподалік с. Булахівка Павлоградського району Дніпропетровської області, здійснюють спил деревини.

Відповідно до постанови слідчого СВПавлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 від 27.03.2021 року, автомобіль марки «ЗІЛ», зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 ; 3 бензопили марки «Stihl» помаранчево-білого кольору; 3 куб. м спиляної деревини, які вилучено 27.03.2021 року в ході огляду місця події в період часу з 17:25 год. до 19:57 год., визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000124.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, встановлені під час досудового розслідування обставини свідчать, про необхідність накладення арешту на 3 бензопили марки «Stihl» помаранчево-білого кольору; автомобіль марки «ЗІЛ», зеленого кольору з червоним капотом та двома білими смугами, д.н.з. НОМЕР_1 ; 3 куб. м спиляної деревини, які вилучено 27.03.2021 року в ході огляду лісосмуги в період часу з 17:25 год. до 19:57 год., що розташована на землях Булаховської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, оскільки це майно відповідає критеріям речового доказу у цьому кримінальному провадженні, зазначеним у ст. 98 КПК України, що відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України є підставою для накладення арешту.
Тому, з метою збереження зазначеного майна та недопущення його втрати, застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є необхідним та достатнім у даному кримінальному провадженні, оскільки сприятиме досягненню мети швидкого, повного, неупередженого досудового розслідування, а також запобігатиме настанню будь-яких негативних наслідків.
Крім того, матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
Разом з тим, згідно вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
При вирішені питання про арешт майна слідчий суддя також повинен врахувати розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження. Наслідки арешту майна для третіх осіб. У разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаться на інтересах інших осіб (ч. 4 ст. 173 КПК України).
Згідно практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі «АГОСІ проти Об`єднаного Королівства»). Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Стаття 1 Протоколу Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод забороняє будь-яке невиправдане втручання у право власності державних органів.
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого 29.06.2004 року Павлоградським МРЕВ ДАІ УМВС України в Дніпропетровській області, власником автомобіля марки «ЗІЛ», зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , є ОСОБА_6 , однак, зазначений автомобіль перебуває у користуванні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На час розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 автомобіль марки «ЗІЛ», зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , використовує для роботи та утримання сім`ї, тобто зазначений автомобіль для ОСОБА_5 є єдиним джерелом доходу.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що вказане у клопотанні майно відповідає критеріям речового доказу по розслідуваному злочину, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого СВ Павлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.03.2021 року за № 0000124, про арешт майна, слід задовольнити частково та накласти арешт із застосуванням заборони відчуження, розпорядження та користування на 3 бензопили марки «Stihl» помаранчево-білого кольору; 3 куб. м спиляної деревини, які вилучено 27.03.2021 року в ході огляду місця події в період часу з 17:25 год. до 19:57 год.; накласти арешт на автомобіль марки автомобіль марки «ЗІЛ», зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який було вилучено 27.03.2021 року в ході огляду місця події в період часу з 17:25 год. до 19:57 год., шляхом заборони його відчуження та розпорядження, так як саме такий вид заборони буде сприяти завданням арешту майна у кримінальному провадженні та вимогам охорони фундаментальних прав інших осіб.
Водночас, у випадку, якщо наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваним кримінальним правопорушенням у межах досудового розслідування буде спростована або будуть проведені всі необхідні слідчі дії з таким майном, чи встановлено відсутність складу або події злочину, а так само стороною обвинувачення у розумні строки, в значенні ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для встановлення та перевірки відповідних обставин, власник майна наділений правом ініціювати, в порядку ст. 174 КПК України, питання про скасування накладеного арешту.

Керуючись ст. ст. 40, 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого СВ Павлоградського районного ВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.03.2021 року за № 0000124, про арешт майна задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки «ЗІЛ», зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , який було вилучено 27.03.2021 року в ході огляду місця події в період часу з 17:25 год. до 19:57 год., шляхом заборони його відчуження та розпорядження.
Накласти арешт із застосуванням заборони відчуження, розпорядження та користування на 3 бензопили марки «Stihl» помаранчево-білого кольору; 3 куб. м спиляної деревини, які вилучено 27.03.2021 року в ході огляду місця події в період часу з 17:25 год. до 19:57 год.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1