Єдиний унікальний номер 205/9570/20
Провадження №1-в/205/125/21
Ед.унік.№205/9570/20
У Х В А Л А

17 березня 2021 року Ленінський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисника: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в режимі відео конференції, в м.Дніпро, клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 про зарахування строку тримання в місцях попереднього ув`язнення до строку відбування покарання,-

В С Т А Н О В И В :

Захисник ОСОБА_4 звернувся до суду в інтересах засудженого ОСОБА_5 , з клопотанням про застосування Закону України від 26 листопада 2015 року «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» та просив зарахувати ОСОБА_5 строк тримання в місцях попереднього ув`язнення до строку відбування покарання, відповідно до вимог ст.72 КК України.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 та засуджений ОСОБА_5 підтримали клопотання та просили його задовольнити.

Вислухавши думку прокурора, який не заперечував проти задоволення клопотання, перевіривши надані матеріали особової справи засудженого, а також матеріали кримінальної справи №249039, суд вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, відповідно до Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, у ч.5 ст.72 КК України внесено зміни у відповідності до яких - зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Згідно із пунктом 2 Прикінцевих положень, вказаного вище Закону, він застосовується до всіх осіб, щодо яких на момент набрання чинності цим Законом набрав законної сили обвинувальний вирок, покарання за яким не відбуто повністю.

У ч.5 ст. 72 КК України зазначено, що в строк попереднього ув`язнення включається строк затримання особи без ухвали слідчого судді та тримання особи під вартою як запобіжний захід.

Відповідно до ст.539 КПК України, клопотання, пов`язане з виконанням вироку щодо особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2001 року, ОСОБА_5 визнаний винуватим та засуджений за ст.142 ч.3, 101 ч.3, 193 ч.3, 69, 17-93 п.п. «г», «і», «з», 93 п.п. «б», «г», «з», «і» КК України ( в редакції 1960 року) та ст.263 ч.1 КК України (в редакції 2001 року) до довічного позбавлення волі, з конфіскацією всього майна. Ухвалою колегії суддів судової палати з кримінальних справ Верховного Суду України від 14 травня 2002 року вирок Судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2001 року щодо засудженого ОСОБА_5 залишено без змін.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 15 листопада 2018 року, засудженому ОСОБА_5 було зараховано термін попереднього ув`язнення за вказаним вище вироком: з 19 листопада 1999 року до 14 травня 2002 року з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Судом встановлено, що згідно з протоколом (Т.3., а.с.89), 19 травня 1994 року ОСОБА_5 був затриманий в порядку ст.115 КПК України (в редакції 1960 року) в рамках кримінальної справи №249039, а 21 травня 1994 року йому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (Т.3., а.с.149).

Постановою від 23 квітня 1996 року (Т.7., а.с.12-13), запобіжний захід відносно ОСОБА_5 було змінено з тримання під вартою на підписку про невиїзд та згідно повідомлення (Т.7., а.с.16), він був звільнений зі слідчого ізолятора 25 квітня 1996 року.

Таким чином, як вбачається з матеріалів особової справи засудженого, який на даний час відбуває покарання у Дніпропетровській ВК №89, ОСОБА_5 по кримінальному провадженню тримався в місцях попереднього ув`язнення з 19 травня 1994 року до 25 квітня 1996 року та з 19 листопада 1999 року до 14 травня 2002 року.

За таких обставин суд вважає, що клопотання захисника в інтересах засудженого ОСОБА_5 про зарахування останньому строку тримання в місцях попереднього ув`язнення до строку відбування покарання, який раніше не був зарахований судом, є законним та обґрунтованим, а тому засудженому ОСОБА_5 необхідно зарахувати термін попереднього ув`язнення: з 19 травня 1994 року до 25 квітня 1996 року, у відповідності до ст.72 КК України, а саме: з розрахунку, що один попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. 72 КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 , про зарахування останньому строку тримання в місцях попереднього ув`язнення до строку відбування покарання відповідно до вимог ст.72 КК України задовольнити.

Засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк попереднього ув`язнення: з 19 травня 1994 року до 25 квітня 1996 року, включно, за вироком Судової палати з кримінальних справ апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 листопада 2001 року, зарахувати в строк відбування покарання за правилами, передбаченими ст.72 КК України, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою - в той же строк, з моменту вручення копії судового рішення.

Головуючий: ОСОБА_1