Справа № 639/196/21
№ провадження 1-кп/639/221/2021
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2021 року м. Харків

Жовтневий районний суд міста Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування 10.09.2020 за №0000206, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Харкова, який офіційно не працює, не судимий, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 22.08.2020 приблизно о 10 год., перебуваючи за місцем свого мешкання в приміщенні спільного коридору комунальної квартири АДРЕСА_2 , став ініціатором конфлікту на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин зі своєю сусідкою по комунальній квартирі ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Саме в той час ОСОБА_4 вирішив спричинити ОСОБА_5 тілесні ушкодження будь-якого ступеня тяжкості.
Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 , перебуваючи у положенні стоячи напроти ОСОБА_5 , оцінивши ситуацію, що склалася, усвідомлюючи протиправний характер свого задуму, проявляючи надмірну агресію, діючи умисно, силою, наніс 4 удари кулаком правої руки в ділянку обличчя потерпілої.
У свою чергу ОСОБА_5 з метою захисту, намагаючись прикрити обличчя руками, підняла їх вгору.
Однак, ОСОБА_4 , бажаючи досягти більш бажаного результату, продовжуючи свої протиправні дії, діючи агресивно, умисно, силою наніс прицільно три удари правою рукою в ділянку живота ОСОБА_5 .
Після цього, ОСОБА_4 , вважаючи виконаними до кінця свої протиправні дії, припинив побиття ОСОБА_5 .
В результаті протиправного діяння ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_5 синці у лівій виличній ділянці, на передній черевній стінці у правій клубовій ділянці та у навколопупковій ділянці, які за ступенем тяжкості викликають незначні скороминущі наслідки, тривалість яких не перевищує 6-ти діб і за цією ознакою відносяться до легких тілесних ушкоджень, що підтверджено висновками судово-медичної експертизи №09- 3512/2020 від 25.11.2020.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначала про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, зібраними матеріалами справи та необхідність призначення останньому покарання в межах санкції відповідної частини статті КК України, а саме у виді штрафу.

Допитаний в ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 винним себе у в умисному легкому тілесному ушкодженні ОСОБА_5 визнав частково, зазначав, що проживає з потерпілою в сусідніх кімнатах однієї комунальної квартири. З ОСОБА_5 у нього склалися давні неприязні відносини на побутовому ґрунті. ОСОБА_4 не заперечував, що 22 серпня 2020 року близько 10 години в коридорі комунальної квартири за адресою АДРЕСА_1 у нього з ОСОБА_5 мав місце конфлікт через прибирання спільної території. В ході цього конфлікту потерпіла спочатку лаялася на нього, а потім вчепилася нігтями в його обличчя, у зв`язку чим він почав захищатися та штовхнув її правою рукою, від поштовху остання відлетіла в свою кімнату. Щодо обставин вчинення кримінального проступку, викладених в обвинувальному акті, ОСОБА_4 зазначив, що визнає їх в частині удару рукою в обличчя ОСОБА_5 , який завдав з метою оборони від дій останньої.

Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини у заподіянні легких тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , його вина доводиться дослідженими у судовому засіданні наступними доказами.

Показаннями допитаної у судовому засіданні в якості потерпілої ОСОБА_5 , відповідно до яких близько 17 років вона проживає у квартирі комунального типу з ОСОБА_4 та його співмешканкою ОСОБА_6 . Зазначила що вона та її сусід ОСОБА_4 часто конфліктують на побутовому ґрунті. 22.08.2020 близько 10 години вона збиралась на день народження свого онука, в цей час в коридорі вказаної квартири ОСОБА_4 почав пилососити та нецензурно висловлюватися на її адресу, після чого вона вийшла в коридор і запитала у останнього навіщо він лається в її бік, при цьому він знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Після чого він продовжив лаятися в її бік та наніс удар кулаком правої руки в її обличчя, в зв`язку з чим вона почала прикриватися руками, щоб запобігти подальших ударів. Після цього, вона почала заходити до своєї кімнати та розвернулася до нього спиною, але він не давав їй закрити двері в кімнату, тому вона вимушена була повернутися до нього обличчям, після чого ОСОБА_4 почав бити її в живіт.

Показаннями допитаного у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7 , з яких вбачається, що він проживає в одному домі з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 22.08.2020 він повертався додому, коли підійшов до будинку АДРЕСА_3 , близько 10 години, біля під`їзду №1, він почув крики і жіночий плач, які звучали з третього поверху їх будинку. На третьому поверсі він побачив відкрите вікно, це було вікно квартири, де проживає ОСОБА_8 . З вікна було чути її плач та крики. Голос ОСОБА_5 йому добре відомий, оскільки знайомий з нею тривалий час. Разом з криками ОСОБА_5 було чути чоловічий голос. Чи був це голос ОСОБА_4 він не може стверджувати, оскільки не знайомий з ним.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 показав, що він працює в УПП в Харківській області. 22.08.2020, перебуваючи на службі, він у складі екіпажу здійснював виїзд на повідомлення оператора «102» за адресою: АДРЕСА_1 . Прибувши на місце за даною адресою було виявлено заявницю ОСОБА_5 , яка з її слів, отримала тілесні ушкодження від ОСОБА_4 , у неї був схвильований стан. Після чого, у ОСОБА_5 було відібрано заяву та пояснення, згідно яких ОСОБА_4 наніс їй декілька ударів по голові і обличчю, а також штовхав її в живіт. За даним фактом було викликано БШМД, яка госпіталізувала ОСОБА_5 .

Даними про пацієнта ОСОБА_5 від 22.08.2020, яку госпіталізовано до ХМКЛШНМД ім. пров. А.І. Мещанінова у названу дату із діагнозом: забій м`яких тканин голови, не знаходилася в стані алкогольного сп`яніння (згідно виписки медичної карти стаціонарного хворого №15537).

Висновком фахівця КЗОЗ Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи з питань судово-медичної експертизи №946-2020 від 26.08.2020, згідно якого проведено судово-медичне дослідження ОСОБА_5 , 1962 р.н., в якої маються тілесні ушкодження: синці у лівій виличній ділянці, на передній черевній стінці у правій клубовій ділянці навколо пупковій ділянці. Крім того, у висновку зазначено, що дані ушкодження утворились від дії тупих предметів, індивідуальні особливості діючих поверхонь яких не відобразились, за механізмом удару або удару-стиснення, та враховуючи їх морфологічні ознаки, могли бути отримані за 3-5 діб до проведення огляду. За ступенем тяжкості синці викликають незначні скороминущі наслідки, тривалість яких не перевищує 6 діб і за цією ознакою відносять до легких тілесних ушкоджень (відповідно до п.п. 2.3.2. «б», 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995).

Висновком експерта Обласного бюро судово-медичної експертизи Управління охорони здоров`я Харківської обласної державної адміністрації №09-3512/2020 від 25.11.2020, з якого вбачається, що при дослідженні матеріалів справи за фактом спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , 1962 р.н., встановлено, що згідно «Висновку фахівця» №946-2020 від 26.08.2020 у ОСОБА_5 мали місце наступні тілесні ушкодження: синці у лівій виличній ділянці, на передній черевній стінці у правій клубовій ділянці навколо пупковій ділянці.
Дані ушкодження утворились від дії тупих предметів, індивідуальні особливості діючих поверхонь яких не відобразились, за механізмом удару або удару-стиснення, та враховуючи їх морфологічні ознаки, могли бути отримані за 3-5 діб до проведення огляду (26.08.2020), тобто не виключено, що у строк вказаний у постанові. Цей висновок підтверджується загальним виглядом ушкоджень, а також кольором синців.
За ступенем тяжкості синці викликають незначні скороминущі наслідки, тривалість яких не перевищує 6 діб і за цією ознакою відносять до легких тілесних ушкоджень (відповідно до п.п. 2.3.2. «б», 2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995).
Показання ОСОБА_5 , викладені у «Протоколі проведення слідчого експерименту» від 24.11.2020, в цілому не суперечить наявним судово-медичним даним у частині механізму утворення та способу спричинення встановлених у неї тілесних ушкоджень.

Протоколом проведення слідчого експерименту від 24.11.2020, зафіксованим на відеозапис за участю потерпілої ОСОБА_5 , 1962 р.н., під час якого остання розповідала про події, які відбувалися 22.08.2020 та показувала, як саме відбувалися дані події. Слідчим експериментом встановлено, що ОСОБА_4 наніс один удар кулаком правої руки у ліву виличну ділянку, після чого наніс близько 4-5 ударів по тім`яній ділянці голови. Далі ОСОБА_5 почала прикривати голову руками, в результаті чого ОСОБА_4 почав наносити удари в ділянку живота (близько 3 ударів), вказані удари прийшлися на передню черевну стінку у правій клубовій ділянці та у навколо пупкову ділянку.

Таким чином, оцінюючи здобуті у справі та досліджені в судовому засіданні докази, які узгоджуються між собою, суд визнає їх належними та допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі відомості про факти, які підлягають доказуванню у справі та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Разом із цим, суд бере до уваги, що кримінальне правопорушення ОСОБА_10 було вчинено щодо потерпілої ОСОБА_5 , 1962 року народження, а тому посилання в обвинувальному акті на вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення щодо особи похилого віку підлягає виключенню із його обвинувачення, а також виключенню як обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_10 .
Крім цього, посилання в обвинувальному акті на вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду. Показання потерпілої ОСОБА_5 з цього приводу суд не визнає достатнім доказом. За таких обставин, посилання щодо вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення в стані алкогольного сп`яніння, також підлягає виключенню із його обвинувачення, а також виключенню як обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_10 .

Доводи обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він завдав потерпілій ОСОБА_5 лише однин удар рукою в обличчя спростовуються наданими у судовому засіданні показаннями потерпілої, які є аналогічними з її поясненнями на досудовому розслідуванні, та іншими зазначеними вище належними та допустимими доказами, зокрема, даними протоколу проведення слідчого експерименту від 24.11.2020, судово-медичних експертиз №946-2020 від 26.08.2020 та №09-3512/2020 від 25.11.2020, достовірність яких стороною захисту жодним чином не заперечувалась та не оспорювалась як під час досудового розслідування, так і під час судового розгляду справи.

Крім цього, відповідно до ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної та достатньої в цій обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Стан необхідної оборони виникає як у момент вчинення суспільно небезпечного посягання, так і в разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.

Проаналізувавши ситуацію, що передувала завданню тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 , суд дійшов висновку щодо відсутності в обстановці, яка склалася між потерпілою та ОСОБА_4 , реальної загрози життю останнього, оскільки не відбулося такого посягання, яке б викликало у нього невідкладну необхідність заподіяти потерпілій шкоди здоров`ю, необхідної для негайного відвернення посягання.

Отже у ході судового розгляду не було здобуто даних про те, що ОСОБА_4 діяв у стані необхідної оборони.

За таких обставин доводи обвинуваченого ОСОБА_4 про те, що він завдав ОСОБА_5 лише одного удару рукою в обличчя з метою оборони від дій останньої, суд вважає такими, що спрямовані на спробу уникнути відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року передбачено, що при розгляді справ суд застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.
Відповідно до п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 року у справі «Кобець проти України» доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом. Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та допустимих відомостях, визнаних доказами, або відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, критерієм доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення є те, що саме прокурор має довести вину обвинуваченого поза межами розумного сумніву, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд має бути переконаний поза межами розумного сумніву, що кожен із суттєвих елементів інкримінованого особі кримінального правопорушення є доведеним (справа Дж. Мюрей проти Сполученого Королівства).

З урахуванням викладеного, розглянувши кримінальне провадження в межах пред`явленого обвинувачення, дотримуючись принципу змагальності сторін та свободі в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, офіційно не працює, має постійне місце проживання, раніше не судимий.

Згідно з даними наявної в матеріалах справи характеристики, наданої старшим ДОП СП ПП Новобаварського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_11 , ОСОБА_4 схильний до проявлення агресії до оточуючих, офіційно ніде не працює, живе за рахунок випадкових заробітків, спиртними напоями не зловживає, але допускає часті сварки за місцем мешкання.

Обставини, що відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України пом`якшують або обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить з положень ст. ст. 50, 65 КК України, а саме принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, його наслідки, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного.

Ураховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, а саме кримінальний проступок, вперше притягується до кримінальної відповідальності, частково визнав свою вину, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, працює не офіційно, характеризується посередньо, має постійне місце проживання, відсутність обставин, які відповідно до ст.ст. 66, 67 КК України пом`якшують або обтяжують покарання, позицію прокурора щодо необхідності призначення ОСОБА_4 покарання у виді штрафу, позицію потерпілої, яка не наполягала на суворому покаранні обвинуваченого і поклалась на розсуд суду,суд приходить до переконання про можливість призначення ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу.

Разом із цим, ураховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 не заперечує спричинення потерпілій ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, проте, до цього часу не вчинив будь-яких дій, направлених на вибачення перед потерпілою, а також обстановку та спосіб вчинення кримінального правопорушення, суд приходить до переконання про необхідність призначення йому покарання у виді штрафу в максимальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 125 КК України.

Саме таке покарання, на думку суду, є необхідним та достатнім для подальшого виправлення ОСОБА_4 та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого судом не обирався.
Цивільний позов не заявлено, заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувалися.
Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить850 (вісімсот п`ятдесят) грн, на користь держави.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1