Номер провадження: 11-кп/813/562/21
Номер справи місцевого суду: 519/366/15-к
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.08.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 про продовження строку застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах розгляду апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Комінтернівського райсуду Одеської обл. від 02.11.2016 в кримінальному провадженні №0000873 від 27.12.2014 стосовно:
ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Южне Одеської області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, маючого на утриманні дитину 2011 р.н., зареєстрованого: АДРЕСА_1 , та проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше не судимого;

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

установив:

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та йому призначено покарання у виді 13 років та 6 місяців позбавлення волі.

Не погодившись з прийнятим рішенням, обвинуваченим ОСОБА_7 була подана апеляційна скарга, в якій він, посилаючись на незаконність, необґрунтованість вироку та істотне порушення судом вимог кримінального процесуального закону, просить оскаржуваний вирок суду визнати необґрунтованим та незаконним, а також визнати необґрунтованими ухвали суду про відмову в задоволенні його клопотання про доручення проведення експертизи на предмет встановлення справжності його підпису в протоколі огляду місця події від 06.01.2015 та про відмову в задоволенні його клопотань.
Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 25.07.2017 апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 було залишено без задоволення, а вирок Комінтернівського районного суду Одеської області від 02.11.2016 залишено без змін.

Постановою Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 04.02.2020 касаційну скаргу засудженого ОСОБА_7 було задоволено частково, а ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 25.07.2017 скасовано та призначено новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

Окрім того, вищезазначеною постановою було ухвалено ОСОБА_7 залишити під вартою до вирішення судом апеляційної інстанції питання щодо обрання йому запобіжного заходу, проте на строк не більше ніж на 60 днів.
Згодом, ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.03.2020 було частково задоволено клопотання прокурора ОСОБА_6 та застосовано відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 21.05.2020 включно.
В подальшому, ухвалами Одеського апеляційного суду від 13.05.2020, 07.07.2020, 31.08.2020, 19.10.2020, 08.12.2020, 28.01.2021, 15.03.2021, 26.04.2021 та 16.06.2021 неодноразово продовжувався строк застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та відкладався апеляційний розгляд, зокрема, у зв`язку із ненадходженням відповіді з ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві щодо виконання ухвали Одеського апеляційного суду від 15.03.2021, якою було зобов`язано ТУ ДБР, розташоване в м. Миколаєві провести досудове розслідування за фактами, викладеними в усній заяві обвинуваченого ОСОБА_7 щодо застосування стосовно нього психологічного та фізичного насильства з боку працівників поліції при його затриманні 05-06.01.2015 та проведенні слідчих дій в приміщенні відділу поліції, за результатами якої копію процесуального рішення необхідно було направити до суду апеляційної інстанції.
Востаннє, ухвалою Одеського апеляційного суду від 16.06.2021 було задоволено клопотання прокурора ОСОБА_6 та продовжено строк застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 14.08.2021 включно.
Згодом, 11.08.2021 від прокурора ОСОБА_6 на адресу апеляційного суду надійшло клопотання про продовження стосовно ОСОБА_7 строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
В письмових запереченнях проти продовження строку тримання під вартою обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що його затримання відбувалось із порушенням норм закону, є свідок, який може підтвердити незаконність його затримання, він раніше не притягувався до кримінальної та адміністративної відповідальності, в розшуку не перебував, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, має місце реєстрації, неповнолітнього сина на утриманні, старанно дотримується умов утримання під вартою, а стороною обвинувачення не надано доказів того, що він може вчинити дії, зазначені ч. 1 ст. 177 КПК України.
На підставі викладеного, обвинувачений ОСОБА_7 просить змінити застосований стосовно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який, не пов`язаний із утриманням під вартою.
Прокурор ОСОБА_6 в судовому засіданні суду апеляційної інстанції подане клопотання про продовження строку тримання під вартою підтримала та просила його задовольнити, а обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 заперечували проти його задоволення.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, дослідивши доводи, викладені в клопотанні, апеляційний суд дійшов висновку про наступне.

Частина 1 ст. 331 КПК України встановлює, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Відповідно до ч. 3 зазначеної ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішення судом питання щодо запобіжного заходу, згідно положень ч. 2 ст. 331 КПК України, відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу («Запобіжні заходи, затримання особи»).

Згідно ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.
На підставі аналізу матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 був засуджений вироком Комінтернівського райсуду Одеської області від 02.11.2016 за ч. 1 ст. 115 КК України.
Положеннями п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України передбачено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до ст. 12 КК України, злочин за ч. 1 ст. 115 КК України відноситься до категорії особливо тяжких, пов`язаний із позбавленням потерпілої особи життя, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, а тому, згідно вищезазначених положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КК України, стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Отже, з огляду на вищевказане, характер, тяжкість та наслідки вчиненого інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 злочину, який посягає на найвищу соціальну цінність життя особи, а також характеристику обвинуваченого, який не працевлаштований, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину у стані алкогольного сп`яніння, колегія суддів доходить висновку про те, що в зазначеному провадженні продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, можливого переховування обвинуваченого від суду.
Водночас, колегія суддів приймає до уваги та вважає такими, що відповідають дійсності посилання обвинуваченого ОСОБА_7 на те, що він раніше не судимий, має місце реєстрації, неповнолітнього сина на утриманні, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога, проте наголошує на тому, що зазначені обставини не можуть бути підставою для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу з огляду на зазначене апеляційним судом вище.
Доводи обвинуваченого щодо належного дотримання ним умов тримання під вартою апеляційний суд оцінює критично та наголошує на тому, що фактично позбавлений можливості надати об`єктивну оцінку таким твердженням, оскільки матеріали особової справи ОСОБА_7 щодо дотримання ним правил перебування в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» не досліджує.
Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що на теперішній час лише найбільш суворий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та його належну процесуальну поведінку.
Водночас, апеляційний розгляд на теперішній час не може бути завершений з огляду на необхідність отримання інформації з ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві за результатами виконання ухвали Одеського апеляційного суду від 15.03.2021 щодо зобов`язання внесення до ЄРДР відомостей про вчинення злочину, викладених в усній заяві обвинуваченого ОСОБА_7 щодо застосування стосовно нього психологічного та фізичного насильства з боку співробітників поліції при його затриманні, проведенні слідчих дій, а також проведення досудового розслідування зазначених обвинуваченим фактів й отримання копії процесуального рішення за його результатами.
При цьому, стороною захисту в судовому засіданні було повідомлено суд апеляційної інстанції про те, що посадовими особами ТУ ДБР в м. Миколаєві були внесені до ЄРДР відомості за заявою обвинуваченого ОСОБА_7 з приводу повідомлених ним фактів застосування стосовно нього недозволених методів при затриманні, проте станом на теперішній час жодної інформації з цього приводу на адресу Одеського апеляційного суду від уповноваженого органу не надходило.
Саме з огляду на те, що доводи обвинуваченого ОСОБА_7 щодо застосування співробітниками поліції стосовно нього насильства при його затриманні наразі є предметом перевірки ТУ ДБР, розташованого в м. Миколаєві, результати якої на теперішній час судом апеляційної інстанції не отримані, колегія суддів не вправі надавати жодної оцінки посиланням обвинуваченого на те, що його затримання відбувалось із порушенням вимог закону.
Між тим, відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Враховуючи те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, тобто в умисному протиправному заподіянні смерті іншій особі, апеляційний суд вважає за можливе, використовуючи надане ч. 4 ст. 183 КПК України право, не визначати стосовно обвинуваченого розмір застави в якості альтернативного запобіжного заходу.
За викладених обставин, апеляційний суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню та стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 12.10.2021 включно.
Керуючись ст. ст. 24, 177, 178, 182, 183, 194, 331, 370, 404, 405, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд
ухвалив:

Клопотання прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.
Продовжити строк застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» на 60 днів, а саме до 12.10.2021 включно.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4