Номер провадження: 11-кп/813/856/21
Номер справи місцевого суду: 492/225/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.04.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні уточнену апеляційну скаргу захисника обвинувачуваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 на вирок Арцизького районного суду Одеської області від 18.03.2020 року у кримінальному провадженні № 0000772, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.11.2018 року, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Главані, Арцизького району Одеської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, працюючого за наймом у приватних осіб, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на три роки без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 31.01.2019 року по 26.03.2019 року включно, виходячи з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішено питання щодо долі речових доказів та процесуальних витрат.

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення.
Зазначеним вироком суду ОСОБА_7 визнаний винним у тому, що він 04.11.2018 року, приблизно о 04:30 годині у темний час доби, не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та не маючи відповідних і належних навичок керування транспортними засобами, тобто в порушення вимог п. 2.1. (а) «Правил дорожнього руху» України, керуючи технічно справними легковим автомобілем марки «ВАЗ - 2105», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , маючи при собі реєстраційні документи на вказаний транспортний засіб, здійснював рух по проїзній частині вул. Бесарабська с. Главані, Арцизького району Одеської області, з боку с. Прямобалка в напрямку с. Задунаївка, зі швидкістю приблизно 50 км/год, де біля будинків № 39 і № 44, діючи з необережності, та в порушення вимог п. 2.3. (б) «Правил дорожнього руху» України, не вжив належних і своєчасних заходів до зниження швидкості свого руху до безпечної, аж до зупинки автомобіля, а проявляючи злочинну самовпевненість, продовжив рух у зазначеному режимі, в результаті чого скоїв наїзд (переїзд) колесами керованого ним автомобіля на пішохода ОСОБА_10 , заподіявши останньому тілесні ушкодження, від яких настала його смерть на місці події.
Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погоджуючись із вироком суду захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 подав уточнену апеляційну скаргу, вказуючи на незгоду з вироком суду в частині невідповідності призначеного покарання тяжкості правопорушення та особі обвинуваченого.

Доводи обґрунтовує тим, що ОСОБА_7 вчинив необережний злочин, а характеризуючі особу обвинуваченого дані є підставою для зміни вироку суду першої інстанції. Вказує, що ОСОБА_7 раніше не судимий, має на утриманні неповнолітню доньку, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, вчинив тяжкий злочин форма вини якого є необережною, щиро покаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю та розслідуванню злочину, а відповідно до даних досудової доповіді органів пробації виправлення обвинуваченого можливе без позбавлення та обмеження волі на певний строк.

Просить вирок суду змінити та визнати ОСОБА_7 винним у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, залишивши обрану судом міру покарання у виді позбавлення волі строком на три роки без позбавлення права керувати транспортними засобами та застосувати відносно нього положення ст. 75 КК України та звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки.

До початку розгляду справи по суті, до апеляційного суду від захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 надійшла заява від 09.03.2021 року про залишення апеляційної скарги в інтересах його підзахисного без розгляду (т.2 а.п. 223).

Водночас, 10.03.2021 року на адресу Одеського апеляційного суду надійшла заява від обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що подана 09.03.2021 року захисником ОСОБА_9 заява про відмову від апеляційної скарги з ним не узгоджувалась, просить вказану заяву захисника не враховувати та розглядати апеляційну скаргу у його присутності (т.2 а.п. 225).

В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 підтримав вимоги своєї заяви, послався на те, що питання щодо відмови від апеляційної скарги з ним захисником ОСОБА_9 не узгоджувалося, наполягав на розгляді апеляційної скарги за участю іншого захисника.

Враховуючи встановлені обставини, апеляційним судом була забезпечена участь іншого захисника у кримінальному провадженні ОСОБА_8 , яка підтримала заявлену обвинуваченим позицію щодо подальшого розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_9 по суті.

За наведених вище обставин, апеляційним судом прийнято рішення про відмову у задоволенні поданої захисником ОСОБА_9 заяви, якою захисник відмовився від розгляду апеляційної скарги, поданої на захист інтересів обвинуваченого та продовжено судовий розгляд апеляційної скарги.

При цьому, судовий розгляд в апеляційному суді проведено у відповідності до положень ст. 405 КПК України, за участі обвинуваченого, його захисника та за відсутності потерпілої ОСОБА_11 , яка в судове засідання апеляційного суду не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Позиції учасників судового провадження.
Заслухавши: суддю - доповідача, пояснення обвинувачуваного та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали уточнену апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 у повному обсязі та просили її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника; перевіривши матеріали кримінального провадження; дослідивши надані стороною захисту додаткові характеризуючі особу обвинуваченого матеріали; перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до вимог ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КК України; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З матеріалів справи вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 286 КК України, визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення у повному обсязі та підтвердив обставини справи, які описані у обвинувальному акті.
Обвинувальний акт у суді першої інстанції розглядався відповідно до вимог ст. 349 КПК України в загальному порядку, під час якого було досліджено в повному обсязі наявні у матеріалах справи докази.

Як вбачається з уточненої апеляційної скарги захисника, стороною захисту не оспорюються фактичні обставини вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, які встановлені судом першої інстанції, доведеність вини обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, а також правильність кваліфікації його дій, у зв`язку з чим апеляційний суд не переглядає вирок у цій частині.

Іншими учасниками кримінального провадження вирок в апеляційному порядку оскаржений не був.

За таких обставин, апеляційний суд вважає вірними висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_7 у скоєнні дій, які виразилися у порушені правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за встановлених районним судом та викладених у вироку обставин.

Щодо доводів захисника, з приводу невідповідності призначеного судом першої інстанції покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого через надмірну суворість, то колегія суддів дійшла такого висновку.
Як вбачається з оскаржуваного вироку при призначенні покарання ОСОБА_7 суд відповідно до вимог ст. 65 КК України врахував ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження суд кваліфікував дії обвинуваченого ОСОБА_7 як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого за ч. 2 ст. 286 КК України. Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

При цьому, суд першої інстанції призначив обвинуваченому ОСОБА_7 мінімальне покарання, передбачене санкцією ч. 2 ст. 286 КК України, врахувавши дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що він раніше не судимий, проживає разом з батьками, цивільною дружиною, донькою, братом та сестрою за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання характеризується позитивно, має на утриманні малолітню доньку, не перебуває на обліку у лікарів психіатра та нарколога.

Також судом враховано думку потерпілої, яка наполягала на призначені обвинуваченому реальної міри покарання, дані щодо керування обвинуваченим автомобілем без водійського посвідчення та обставини, відповідно до вимог ст. 66 КК України, які пом`якшують покарання обвинуваченого щире каяття та відсутність обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого.
При цьому, судом першої інстанції не визнано обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, яка заявлена органом досудового розслідування - вчинення злочину особою, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння, оскільки надані стороною обвинувачення докази, зокрема токсикологічне дослідження № 3746 та № 3747, суд визнав неналежними доказами.
Саме вказані обставини дали суду першої інстанції підстави для висновку, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі у мінімальних межах визначених санкцією ч. 2 ст. 286 КК України.

При цьому судом першої інстанції взято до уваги поведінку після вчиненого кримінального правопорушення, зокрема те, що обвинувачений одразу після ДТП покликав на допомогу лікаря та після чого перебував біля потерпілого, а також намагався відшкодувати потерпілій шкоду, від якої остання відмовилась.

Крім того, судом першої інстанції при призначені покарання враховано висновок досудової доповіді органу пробації, відповідно до якого виправлення обвинуваченого без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, у тому числі окремих осіб.

Надаючи правову оцінку доводам апеляційної скарги захисника, апеляційний суд враховує наявні у матеріалах судового провадження характеризуючі особу обвинуваченого матеріали, які ніким з учасників кримінального провадження не оспорюються, додатково надані стороною захисту характеризуючі обвинуваченого ОСОБА_7 дані щодо позитивної характеристику за місцем його проживання та перебування на його утриманні на час розгляду апеляційної скарги вже двох малолітніх дітей.

Разом з тим, встановлені у судовому засіданні апеляційного суду усі у сукупності обставини та дані про особу обвинуваченого не є такими, які суттєво пом`якшують призначене обвинуваченому покарання та вказують на необхідність зміни вироку.

Надаючи оцінку заявленим стороною захисту доводам апеляційної скарги щодо можливості призначення обвинуваченому покарання з випробуванням, апеляційний суд враховує суспільну небезпеку та характер вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення і його наслідки у виді настання смерті потерпілого ОСОБА_10 , які є непоправними та наслідком яких є грубе порушення обвинуваченим вимог ПДР.

При цьому, незважаючи на скоєння обвинуваченим злочину з необережності, однак яке відноситься до категорії тяжких злочинів, враховуючи обставини скоєного злочину, характеру вчиненого обвинуваченим правопорушення, його суспільну небезпеку та його наслідки, в тому числі відсутності у обвинуваченого права керування транспортним засобом, що свідчить про ігнорування останнім вимог закону, апеляційний суд приходить до висновку про те, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання без застосування положень ст.75 КК України є справедливим та співмірним характеру вчинених ним дій, їх небезпечності та даним про особу обвинуваченого і є достатнім та належним для досягнення мети покарання.

Жодних підстав для призначення покарання з застосуванням положень ст. 75 КК України та звільнення обвинуваченого від покарання з випробуванням та встановленням іспитового строку, колегія суддів не вбачає.

Доводи захисника, якими він мотивує необхідність пом`якшення покарання, враховані судом першої інстанції, а покарання обвинуваченому призначене відповідно до санкції ч. 2 ст. 286 КК України та вимог ст. 65 КК України.
Інших доводів, які б не були враховані судом першої інстанції, апеляційному суду представлено не було.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок суду першої інстанції ухвалений з дотриманням норм кримінального законодавства, а обвинуваченому має бути призначене покарання у межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України, яке належить відбувати реально.

Аналізуючи сукупність усіх обставин справи, колегія суддів вважає, що уточнена апеляційна скарга захисника підлягає - залишенню без задоволення, а вирок суду першої інстанції залишенню без змін.
Зважаючи на ту обставину, що з моменту прийняття апеляційним судом рішення за результатами розгляду апеляційної скарги захисника, вирок районного суду набирає законної сили, засудженого ОСОБА_7 необхідно взяти під варту в залі суду.
Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Арцизького районного суду Одеської області від 18.03.2020 року у кримінальному провадженні № 0000772, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04.11.2018 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч. 2 ст. 286 КК України залишити без змін.
В зв`язку з набранням вироку законної сили засудженого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взяти під варту в залі суду негайно.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою протягом того ж строку з моменту отримання її копії.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4