Справа №587/114/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/97/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Домашнє насильство
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_8

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою заступника прокурора Сумської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 17.03.2020 року та на ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 27.03.2020 року про виправлення описки в цьому ж вироці, відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, неодруженого, із середньою технічною освітою, працюючого в ТОВ «Зернова компанія», зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого

- 22.01.2020 року вироком Сумського районного суду Сумської області за ст. 126-1 КК України до 150 год громадських робіт,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

До Сумського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга заступника прокурора Сумської обласної прокуратури ОСОБА_9 в якій він просив ухвалу Сумського районного суду Сумської області від 27.03.2020 року, про уточнення вироку цього ж суду від 17.03.2020 року у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , скасувати, а вирок Сумського районного суду Сумської області від 17.03.2020 року відносно ОСОБА_7 , змінити. Просив вважати ОСОБА_7 засудженим за ст. 126-1 КК України до покарання у виді 240 год громадських робіт. На підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, за попереднім вироком від 22.01.2020 року, більш суворим, остаточно до відбування призначити покарання у виді 240 год громадських робіт. В строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, просив зарахувати відбуте покарання за попереднім вироком. Крім цього, просив виключити з числа пом`якшуючих покарання ОСОБА_7 обставин посилання на відсутність у нього судимостей. В іншій частині вирок суду просив залишити без зміни.

Даним вироком ОСОБА_7 визнано винним за ст. 126-1 КК України і призначено йому покарання у виді 240 годин громадських робіт.

На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначеним вироком Сумського районного суду Сумської області від 22.01.2020 року, яким ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за ст. 126-1 КК України до 150 годин громадських робіт, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді 240 годин громадських робіт.

Крім цього, у вказаному вироці суду ухвалою Сумського районного суду Сумської області від 27.03.2020 року було виправлено описку і другий абзац його резолютивної частини було викладено в наступній редакції: «На підставі ч.4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Сумського районного суду Сумської області від 22.02.2020 року, яким ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за ст. 126-1 КК України до 150 годин громадських робіт і остаточно визначити ОСОБА_7 покарання у виді 240 годин громадських робіт зарахувавши у строк відбуття призначеного покарання частково відбуте покарання у виді громадських робіт за попереднім вироком». Крім цього, цією ж ухвалою визначено, що в тексті мотивувальної частини вироку слід виключити словосполучення «ст.71» замінивши його словосполученням «ч.4 ст. 70».

В обґрунтування вимог апеляційної скарги прокурор вказував, що фактичні обставини справи, доведеність вини та правильність правової кваліфікації дій обвинуваченого під сумнів не ставиться, однак вирок суду вважати законним не можна і він підлягає зміні через неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.

Прокурор стверджував, що призначаючи обвинуваченому покарання суд допустив помилку, яка полягає в наступному.

Як вбачається з матеріалів справи інкриміноване ОСОБА_7 правопорушення він вчинив в період з 12.11.2019 року по 01.01.2020 року, тобто до постановлення вироку від 22.01.2020 року і за таких обставин на нього поширюються вимоги ч. 4 ст. 70 КК України. Проте, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд не застосував до нього положення ч. 4 ст. 70 КК України, натомість безпідставно застосував положення іншої ст. 71 КК України.

Крім цього, на переконання прокурора, суд безпідставно врахував як пом`якшуючу ОСОБА_7 покарання обставину відсутність попередніх судимостей по при те, що ОСОБА_7 раніше судимий 22.01.2020 року і ця судимість не знята та не погашена у встановленому на те законом порядку.

Також, прокурор вважав, що уточнивши вказаний вирок суду ухвалою Сумського районного суду від 27.03.2020 року, суд вийшов за межі своїх повноважень, чого не в праві був робити, оскільки фактично ухвалою вирішив питання щодо призначення ОСОБА_7 остаточного покарання за сукупністю злочинів.

Інші учасники кримінального провадження, зокрема обвинувачений і потерпіла, судові рішення (вирок суду та ухвалу про виправлення в ньому описки) в апеляційному порядку не оскаржували.

Як встановлено судом першої інстанції ОСОБА_7 в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», систематично вчиняв психологічне насильство по відношенню до своєї дружини ОСОБА_8 , що призвело до психологічних страждань останньої, а також погіршення якості її життя, що виразилось у формі втоми, фізичного дискомфорту, втрати повноцінного сну та відпочинку, у тому числі втрати позитивних емоцій, негативних переживань, тощо.

Так, 12 листопада 2019 року о 19-00 годині ОСОБА_7 за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 вчинив сварку зі своєю дружиною ОСОБА_8 , в ході якої висловлювався на її адресу нецензурною лайкою, погрожував та принижував її, внаслідок чого було завдано шкоду її психічному здоров`ю.

За вказані дії постановою Сумського районного суду Сумської області від 05.12.2019 ОСОБА_7 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2ст. 1732КУпАП та визначено стягнення у виді штрафу.

Продовжуючи свої протиправні дії, 02 грудня 2019 року ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_8 насильство в сім`ї, а саме висловлювався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю ОСОБА_8 .

За вказані дії постановою Сумського районного суду Сумської області від 13.01.2019 ОСОБА_7 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2ст. 1732КУпАП та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу.

Продовжуючи свої протиправні дії, 04 січня 2020 року близько 19-00 год. ОСОБА_7 , знаходячись за місцем свого проживання в АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_8 насильство в сім`ї, а саме виражався нецензурною лайкою та погрожував фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода її психічному здоров`ю.

За вказані дії постановою Сумського районного суду Сумської області від 09.01.2020 ОСОБА_7 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 1732КУпАП та призначено міру адміністративного стягнення у виді штрафу в доход держави.

Внаслідок таких систематичних дій ОСОБА_7 по відношенню до потерпілої ОСОБА_8 , останній завдано емоційного пригнічення та погіршення психологічного самопочуття, а також сімейних відносин, що унеможливило подальше спільне проживання.

Не зупиняючись на вчиненому, діючи з єдиним злочинним умислом, направленим на вчинення домашнього насильства відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_8 , 06 січня 2020 року ОСОБА_7 , приблизно о 22:30 год., знаходячись за місцем мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, маючи умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, почав ображати свою колишню дружину ОСОБА_8 , виражаючись на її адресу нецензурною лайкою, чим завдав шкоди її психологічному здоров`ю та порушив її спокій. При цьому ОСОБА_7 розпочав з ОСОБА_8 сімейну сварку на побутовому ґрунті, під час якої ображав нецензурними словами останню. Продовжуючи свій єдиний злочинний намір, спрямований на спричинення потерпілій ОСОБА_8 психологічних та фізичних страждань, ОСОБА_7 , спровокував штовханину, під час якої хапав ОСОБА_10 за волосся, чим завдав їй фізичного болю.

Внаслідок протиправних дій з боку ОСОБА_7 потерпіла ОСОБА_8 зазнала фізичних страждань, психологічного насильства, яке виразилось у словесних образах, погрозах, які викликали у останньої психологічні страждання та погіршення якості її життя.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_6 , яка вимоги апеляційної скарги прокурора підтримала, просила задовольнити, думки обвинуваченого ОСОБА_7 та потерпілої ОСОБА_8 , які поклалися на розсуд суду, вивчивши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При цьому, доводи апеляційної скарги прокурора щодо незаконності ухвали Сумського районного суду Сумської області від 27.03.2020 року, якою було виправлена описка у вироці Сумського районного суду Сумської області від 17.03.2020 року, в даному провадженні не переглядаються, оскільки ухвалою Сумського апеляційного суду від 02 серпня 2021 року ухвала Сумського районного суду Сумської області від 27.03.2020 року вже була скасована з аналогічних підстав.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження вирок суду першої інстанції оскаржений тільки одним учасником прокурором, основні вимоги скарги якого зводились, як до не згоди із вироком суду так і з ухвалою цього ж суду, якою в судовому рішенні суд виправляв описку.

При цьому, вирок суду прокурор в частині фактичних обставин справи, доведеності вини обвинуваченого та правильності правової кваліфікації його дій не оскаржував, а наголошував на тому, що суд, призначаючи обвинуваченому покарання, допустив неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а тому вирок суду в цій частині підлягає зміні.

Перевіривши такі доводи апелянта, колегія суддів встановила наступне.

Так, оскільки висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 та правильність кваліфікації його дій за ст. 126-1 КК України, були доведені в судовому засіданні в порядку ст.349 КПК України і в скарзі прокурора не заперечуються, тому колегія суддів не вбачає підстав перевірять правильність кваліфікації та фактичних обставин інкримінованого злочину .

При призначенні покарання ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, який в цілому задовільно характеризується, займається суспільно-корисною працею, пом`якшуючі відповідальність обставини раніше не судимий, свою вину визнав в повному обсязі і щиро розкаявся у скоєному, своїми правдивими показаннями як в ході досудового слідства, так і в судовому засіданні сприяв розкриттю злочину і встановленню істини по справі, відсутність обтяжуючих покарання обставин та матеріальної шкоди та обґрунтовано призначив покарання у виді громадських робіт в межах санкції ст. 126-1 КК України.

Разом з тим, при призначенні остаточного покарання з урахуванням покарання, призначеного вироком Сумського районного суду Сумської області від 22.01.2020 року, яким ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за ст. 126-1 КК України до 150 год громадських робіт, суд помилково призначив покарання за правилами ч. 1 ст. 71 КК України.

Як вбачається з матеріалів справи інкриміноване ОСОБА_7 правопорушення він вчинив в період з 12.11.2019 року по 01.01.2020 року, тобто до постановлення вироку Сумським районним судом Сумської області від 22.01.2020 року.

У разі, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, покарання призначається на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій-третій цієї статті.

А за правилами, передбаченими ч. 1 ст. 71 КК України призначається покарання, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Оскільки, ОСОБА_7 вироком Сумського районного суду Сумської області від 22.01.2020 року був визнаний винуватим за ст. 126 -1 КК України у вчиненні злочину, вчиненого до постановлення вироку Сумського районного суду Сумської області від 17.03.2020 року, то остаточне покарання необхідно було призначати на підставі ч. 4 ст. 70 КК України за правилами частин першої-третьої цієї статті.

Натомість суд призначив покарання за правилами ч. 1 ст. 71 КК України, тому колегія суддів погоджується з доводами прокурора про неправильне застосування судом кримінального закону при призначенні ОСОБА_7 остаточного покарання.

Враховуючи, що в апеляційній скарзі прокурора не ставиться питання про посилення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , колегія суддів вважає можливим виправлення допущеної судом першої інстанції помилки, шляхом зміни оскаржуваного вироку.

Що стосується доводів прокурора, що суд безпідставно врахував як пом`якшуючу ОСОБА_7 покарання обставину відсутність попередніх судимостей по при те, що ОСОБА_7 раніше судимий 22.01.2020 року і ця судимість не знята та не погашена у встановленому на те законом порядку, то колегія суддів позбавлена підстав перевірити ці доводи, оскільки, як зазначалося вище, від учасників жодних доводів про дослідження доказів, в тому числі і тих, що стосуються особи обвинуваченого не надходило, і крім того, ця вказівка суду жодним чином не впливає на остаточне покарання призначене обвинуваченому.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 413, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Сумської обласної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Сумського районного суду Сумської області від 17.03.2020 року відносно ОСОБА_7 задовольнити.

Вирок Сумського районного суду Сумської області від 17.03.2020 року відносно ОСОБА_7 , в частині призначення покарання, змінити у зв`язку з неправильним застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ст. 126-1 КК України до покарання у виді 240 год громадських робіт.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання, за попереднім вироком Сумського районного суду Сумської області від 22.01.2020 року, більш суворим, остаточно до відбування ОСОБА_7 остаточно визначити до відбування покарання у виді 240 год громадських робіт.

В строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зарахувати відбуте покарання за попереднім вироком Сумського районного суду Сумської області від 22.01.2020 року.

В іншій частині вирок суду залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4