Справа № 738/196/21
№ провадження 1-в/738/29/2021
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2021 року Менський районний суд Чернігівської області
у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

секретаря: ОСОБА_2

з участю

прокурора: ОСОБА_3 ,

засудженого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

представника установи виконання покарань: ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мена в режимі відеоконференції з ДУ «Менська виправна колонія № 91» клопотання захисника ОСОБА_5 подане в інтересах засудженого ОСОБА_4 про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, -

В С Т А H О В И В:

У лютому 2021 року до Менського районного суду звернулась захисник ОСОБА_5 з клопотанням в інтересах засудженого ОСОБА_4 про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання. Клопотання мотивовано наступним. ОСОБА_4 засуджений вироком Апеляційного суду Черкаської області від 19.11.2015 за ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 365, ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі, з конфіскацією всього майна, яке є його власністю з позбавленням права обіймати посади уповноважені на виконання функцій держави, пов`язаних з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій строком на 3 роки та на підставі ст. 54 КК України позбавлений спеціального звання: молодший сержант внутрішньої служби управління Державної пенітенціарної служби України в Черкаській області. Зараховано в строк відбутого покарання тримання під вартою в період 07.01.2015. По ухвалі колегії суддів судової палати у кримінальних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.02.2016 вирок Апеляційного суду Черкаської області від 19.11.2015 змінено. В частині обвинувачення за ст. 365 ч. 1 КК України вирок скасовано, а кримінальне провадження закрито. Вважати засудженим за ст. 307 ч. 2 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є власністю засудженого та на підставі ст. 54 КК України з позбавленням його спеціального звання молодшого сержанта внутрішньої служби управління Державної пенітенціарної служби України. ОСОБА_4 відбуває покарання в ДУ «Менська виправна колонія № 91», відбув відповідну частину покарання, став на шлях виправлення, оскільки не перебуває на профілактичних обліках, хоча на даний час не працевлаштований, проте виявив таке бажання, про що подав письмові заяви, залучається до робіт з благоустрою установи та робіт з поліпшення житлово-побутових умов у гуртожитку відділення, непогашених стягнень не має, має два заохочення, в зв`язку з цим, на думку захисника, її підзахисний заслуговує застосування пільги, передбаченої ст. 81 КК України, про що вона і зазначає в поданому до суду клопотанні.
Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання, просив його задовольнити.
Захисник засудженого ОСОБА_4 ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримала подане клопотання, вважає його обґрунтованим, наполягала на задоволенні.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, посилаючись на те, що клопотання подано передчасно, засуджений не довів свого виправлення та перевиховання.

Представник ДУ «Менська виправна колонія № 91» ОСОБА_6 охарактеризував засудженого ОСОБА_4 наступним чином. В Менській ВК 91 засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання з 13.02.2017 по теперішній час. За час відбування покарання засуджений допускав порушення розпорядку дня установи, за що отримав три стягнення, які на даний час погашені, проте він був працевлаштований і добре ставився до роботи, за що отримав два заохочення. Але з кінця 2019 року засуджений ОСОБА_4 почав байдуже ставитись до роботи, відвідував робоче місце нерегулярно, об`єм робіт виконував зовсім незначний, на даний час не працевлаштований. На думку представника установи, засуджений ОСОБА_4 не став на шлях виправлення і потребує подальшого нагляду за його поведінкою в умовах ізоляції від суспільства.

Представник спостережної комісії Корюківської РДА в судове засідання не з`явився, але відповідно до вимог ч. 4 ст. 539 КПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання засудженого, не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Заслухавши пояснення засудженого, його захисника, представника установи, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, з`ясувавши думку прокурора, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, при цьому фактично відбув необхідну частину призначеного судом покарання.
Суд враховує, що фактичне відбуття зазначеного в законі строку покарання це формалізована підстава для умовно-достроково звільнення. Пленум Верховного Суду України у постанові № 2 від 26 квітня 2002 року „Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким орієнтує суди нижчих ланок на те, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як встановлено в судовому засіданні, засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі перебуває з 23.12.2016 року. За час перебування в Черкаському СІЗО характеризувався посередньо: встановленого режиму тримання не порушував, розпорядок дня виконував, стягнень не мав. До праці не залучався, не заохочувався.
В Менській виправній колонії № 91 міру покарання відбуває з 13.02.2017 року. За час відбування покарання в установі тричі притягувався до дисциплінарної відповідальності за порушення розпорядку дня установи, проте два стягнення на даний час погашені в установленому законом порядку та одне стягнення зняте в порядку заохочення.
Згідно наказу №28/ЗС від 01.08.2017 року працевлаштований робітником швейної дільниці підприємства установи. До роботи ставився добросовісно, норми денного завдання виконував, за що отримав заохочення, застосоване правами начальника відділення. На підставі наказу №47/ЗС-18 від 30.10.2018 року був звільнений із займаної посади у зв`язку із змінами до КВК України.
На підставі договору цивільно-правового характеру № 71 від 01.11.2018 року був працевлаштований на посаду робітника швейної дільниці підприємства установи. До покладених на нього обов`язків відносився добре, дотримувався правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці. На підставі додаткової угоди №1 від 22.01.2019 року до договору №71 від 01.11.2018 року був звільнений із займаної посади за власним бажанням.
На підставі договору цивільно-правового характеру №71 від 01.11.2018 року по 30.04.2019 року був працевлаштований на посаду робітника швейної дільниці підприємства установи.
З 27.08.2019 року по 31.10.2019 року на підставі заяви та договору цивільно-правового характеру №113 від 27.08.2019 року був працевлаштований на посаду робітника швейної дільниці підприємства установи. До роботи ставився посередньо.
З 01.11.2019 року по 30.11.2019 року на підставі заяви та договору цивільно-правового характеру №189 від 01.11.2019 року був працевлаштований на посаду робітника швейної дільниці підприємства установи. До роботи ставився байдуже. Відповідно до доповідної в.о. директора підприємства Одарченко від 29.11.2019 року засуджений мав низький рівень надання послуг, систематично не відвідував швейну дільницю.
З 10.12.2019 року на підставі заяви та договору цивільно-правового характеру № 227 від 10.12.2019 був працевлаштований на посаду робітника швейної дільниці підприємства установи.
З 02.11.2020 на підставі заяви та договору ЦПХ № 185 від 02.11.2020 (строк дії до 01.12.2020) був працевлаштований на посаду робітника швейної дільниці підприємства установи. Відповідно до довідки № 143/ЗС-20 від 04.12.2020 виданої планово-виробничим відділом підприємства, засуджений ОСОБА_4 до роботи ставиться байдуже. Відвідував робоче місце на швейній дільниці не регулярно. Об`єм наданих засудженим послуг за договором ЦПХ був вкрай незначний.
На даний час засуджений на підприємстві установи не працевлаштований, проте бажання працевлаштуватись виявляє, про що подав письмові заяви.
Згідно з ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання.
Судом також взято до уваги висновок Спостережної комісії Корюківської РДА (постанова № 6 від 12 лютого 2021 року), про те, що в погодженні застосування пільги до засудженого ОСОБА_4 у вигляді умовно дострокового звільнення від подальшого відбування покарання відмовлено.

Враховуючи вищевикладене, а також особу засудженого, який за час відбування покарання в установі отримав три стягнення за порушення розпорядку дня установи (які погашені на даний час), проявляв добре ставлення до роботи, за що отримав два заохочення, але вже з жовтня 2019 року, знявши накладене стягнення, засуджений ОСОБА_4 не має жодного заохочення, проявляє байдуже ставлення до роботи, на даний час не працевлаштований, хоча і вивив таке бажання, подавши заяву про працевлаштування саме в період настання пільги, передбаченої ст. 81 КК України, що свідчить про пристосовницьких характер відбування ним покарання та розцінюється судом не інакше як намір засудженого довести своє виправлення, але суд не вбачає в поведінці засудженого динаміки, яка б свідчила про його бездоганне виправлення та перевиховання, а саме: сумлінного ставлення до роботи, активної участі в суспільному житті установи виконання покарання, підвищення свого загальноосвітнього рівня, гарної поведінки в побуті та прагнення своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а тому приходить до висновку, що засуджений ОСОБА_4 не довів свого виправлення, він не готовий до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві за межами установи, а тому клопотання про його умовно дострокове звільнення від подальшого відбування покарання подано передчасно і задоволенню не підлягає.

На пiдставi викладеного, керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 370-372, 395, 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 подане в інтересах засудженого ОСОБА_4 про його умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання відмовити.

На ухвалу прокурором, захисником може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення, а засудженим, який знаходиться під вартою в семиденний строк з часу отримання її копії.

Головуючий: ОСОБА_1