ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29.07.2021 місто Київ
Оболонський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0005624 від 16.11.2020 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Червонозаводське Миргородського (раніше Лохвицький) району Полтавської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , такого, що має середню освіту, офіційно непрацюючого, раніше неодноразово судимого:
вироком Лохвицького районного суду Полтавської області від 03.04.2012 за сукупністю злочинів, передбачених частинами 1, 2 ст. 185 КК України, до покарання у виді штрафу в розмірі 1 000 грн., постановою цього ж суду від 03.12.2012 покарання у виді штрафу замінене на покарання у виді громадських робіт на строк 59 год;
вироком Лохвицького районного суду Полтавської області від 25.09.2013 за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 185 та ч. 2 ст. 190 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст. 75 КК України звільненого від відбуття покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки;
вироком Оболонського районного суду міста Києва від 22.08.2016 за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць, 25.07.2018 звільненого умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 3 місяці 15 днів,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в:
16.11.2020 приблизно об 11:30 ОСОБА_3 перебував у торговій залі супермаркету «Еко маркет» у м. Києві (вул. Маршала Малиновського, 12), де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно. Надалі, реалізуючи свій вищевказаний умисел, ОСОБА_3 близько 11:40 взяв товар, а саме: цукерки «Ferrero Collection Т32*6 353 гр» (арт. 143) у кількості 1 шт, вартістю 413,41 грн (без урахування ПДВ) та помістив вказаний товар ззаду за пояс штанів, які того дня були одягнені на ньому.
Виконавши всі дії, які ОСОБА_3 вважав необхідними для таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, останній, маючи при собі неоплачений вищевказаний товар, належний ТОВ «Еко», на загальну суму 413,41 грн (без урахування ПДВ) вийшов за межу ліній кас супермаркету «Еко маркет» на вул. Маршала Малиновського, 12 у м. Києві та направився до виходу з супермаркету, однак свій злочинний умисел до кінця не довів з причин, які не залежали від його волі, так як був зупинений службою охорони супермаркету.
Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, у разі доведення його до кінця, ОСОБА_3 міг би спричинити майнової шкоди ТОВ «Еко» на загальну суму 413,41 грн (без урахування ПДВ).
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, визнав повністю, щиро покаявся, беззаперечно підтвердив обставини кримінального провадження, зокрема те, що 16.11.2020 приблизно об 11:30 він зайшов до приміщення супермаркету «Еко маркет» на вул. Маршала Малиновського, 12 у м. Києві, де таємно взяв цукерки, які помістив ззаду за пояс штанів, які того дня були одягнені на ньому та, тримаючи цукерки при собі, пішов до виходу з приміщення супермаркету, однак біля виходу з нього був зупинений службою охорони супермаркету.
При цьому, ОСОБА_3 , висловивши самозасудження свого вчинку та зазначивши про готовність нести кримінальну відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, свою вину у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, щиро покаявся та просив суворо не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють обставини кримінального провадження і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції останнього, з огляду на позицію потерпілого ОСОБА_6 , який просив розглянути справу без його участі, за згодою учасників процесу, суд провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням постанови про визнання речовими доказами, протоколу про затримання обвинуваченого в порядку ст. 208 КПК України та процесуальних рішень, що стосуються застосування запобіжного заходу стосовно останнього, а також матеріалів, що характеризують його особу, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі. При цьому, судом роз`яснено сторонам кримінального провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації №6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
При цьому розгляд кримінального провадження проводився стосовно обвинуваченого в межах пред`явленого йому обвинувачення. При встановлених обставинах, суд вважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого злочину.
Таким чином, умисні дії ОСОБА_3 , які виразилися у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, за обставин, коли останній виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від його волі, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.
Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд приходить до наступного висновку.
Згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до вимог ст. 65 зазначеного Кодексу суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Згідно пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 зі змінами від 06.11.2009 «Про практику призначення судами кримінального покарання» звернути увагу судів на те, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Із системного аналізу положень ст. 23 КПК України та ст. 65 КК України слідує, що питання про наявність чи відсутність обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, вирішується судом у нарадчій кімнаті на підставі безпосередньо досліджених доказів.
Призначаючи покарання ОСОБА_3 , суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким, наявність у кримінальному провадженні обставини, що пом`якшує покарання, щире каяття відповідно до ст. 66 КК України та відсутність таких, що його обтяжує за ст. 67 КК України.
Зважив суд і на дані про особу винного, котрий має середню освіту, неодружений, офіційно непрацевлаштований, за місцем проживання характеризується формально посередньо, на спеціальних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, що свідчить про його осудність, раніше судимий за вчинення корисливих злочинів, останнього разу до покарання у виді позбавлення волі, яке відбував реально, однак належних висновків для себе не зробив та вчинив закінчений замах на нетяжкий корисливий злочин.
З огляду на викладене, враховуючи принципи законності, справедливості та обґрунтованості покарання, а також характер і спосіб вчинення злочину, причини внаслідок яких кримінальне правопорушення не було доведено до кінця, та те, що останній вчинив закінчений замах на злочин, який відноситься до категорії нетяжких у сукупності з розміром матеріальної шкоди, яку ОСОБА_3 міг спричинити в разі доведення злочину до кінця, зваживши на ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, суд приходить до висновку про призначення винному покарання у виді арешту в максимальних межах санкції норми закону, яка передбачає відповідальність за вчинене, оскільки, на переконання суду, саме такий вид та строк покарання, який слід відбувати реально, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.
Цивільний позов не заявлявся.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Керуючись положеннями статей 100, 369-371, 373, 374, 376, 395, 532 КПК України, суд
у х в а л и в:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді арешту на строк 6 (шість) місяців.
Початок строку відбування ОСОБА_3 покарання рахувати з моменту затримання, тобто з 17.06.2021.
На підставі ст. 72 КК України в строк покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_7 з 16.11.2020 по 18.11.2020.
Речові докази:
цукерки «Ferrero Collection Т32*6 353 гр» (арт. 143) у кількості 1 шт, які було передано представнику потерпілого ТОВ «Еко» на відповідальне зберігання, залишити потерпілому за належністю.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Суддя ОСОБА_1