Справа № 463/1128/19 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1013/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження № 463/1128/19 про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

за ст. 390-1 КК України,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

за апеляційною скаргою заступника прокурора Львівської області ОСОБА_9 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 15 серпня 2019 року,

в с т а н о в и л а :

Вироком Личаківського районного суду м. Львова від 15 серпня 2019 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України, та йому призначено покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі 75 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік, якщо він протягом цього строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього відповідно до ст. 76 КК України обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Згідно з вироком суду ОСОБА_5 визнаний винним у тому, що він ОСОБА_5 , будучи 14.12.2018 ознайомленим під особистий підпис із рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 30.11.2018 про видачу обмежувального припису, відповідно до якого ОСОБА_5 протягом шести місяців було заборонено: перебувати у місці спільного проживання з постраждалою особою ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 ; наближатись на відстань, менше 300 метрів до місця проживання ОСОБА_10 та місця праці останньої, а саме ЛЗШ № 82 за адресою: м. Львів, вул. Шафарика, 13; вести телефонні переговори з постраждалою особою ОСОБА_10 або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб, маючи умисел на невиконання обмежувального припису, в період часу з 11.01.2019 по 31.01.2019 продовжив проживати за адресою: АДРЕСА_1 , чим порушив вимоги обмежувального припису, виданого рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 30.11.2018, а саме - перебувати у місці спільного проживання з постраждалою особою ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_1 ; наближатись на відстань, менше 300 метрів до місця проживання ОСОБА_10 .
На вирок суду заступник прокурора Львівської області ОСОБА_9 подала апеляційну скаргу, у якій просить вирок суду першої інстанції скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність у частині призначення покарання та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 390-1 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) місяців арешту. У решті вирок просить залишити без змін.
Апелянт, не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, вважає, що вирок підлягає скасуванню через неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність у частині призначення покарання. Відповідно до ч. 3 ст. 61 КК України обмеження волі не застосовується зокрема і до осіб, що досягли пенсійного віку, а ОСОБА_5 1956 року народження, є таким, що досяг пенсійного віку, що судом першої інстанції не було враховано при призначенні покарання.
Апелянт покликається на те, що суд першої інстанції всупереч наведеним вимогам призначив ОСОБА_5 покарання за ст. 390-1 КК України у вигляді 1 року обмеження волі, яке у відповідності до ч. 3 ст. 61 КК України до нього не може бути застосоване, тобто суд мав призначити обвинуваченому покарання у вигляді арешту.
В судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_5 подав письмове клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження щодо нього на підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям. ОСОБА_5 повідомив суду, що він погоджується на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, що є нереабілітуючою обставиною.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 , який просив звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, та закрити кримінальне провадження, захисника ОСОБА_8 , прокурора ОСОБА_7 , який не заперечував проти закриття кримінального провадження та звільнення обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України, колегія суддів вважає, що вирок суду слід скасувати та закрити кримінальне провадження з таких підстав.

При розгляді справи суд першої інстанції допустив неправильне застосування кримінального закону та істотне порушення кримінального процесуального закону, що відповідно до п.3, п.4 ч.1 ст. 409 КПК України тягне за собою скасування вироку.
За змістом п.1 ч.2 ст. 284, ст.ст. 285, 286, 417 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності. Особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність. Суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 КПК України, скасовує обвинувальний вирок і закриває кримінальне провадження.
Відповідно до ст. 45 КК України особа, яка вперше вчинила злочин невеликої тяжкості, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення злочину щиро покаялася, активно сприяла розкриттю злочину і повністю відшкодувала завдані нею збитки.
Виходячи із встановленої ст. 12 КК України класифікації, кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК України, на час вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення відносилося до злочинів невеликої тяжкості
З 01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, щодо спрощеного досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, згідно з яким кримінальне правопорушення, передбачене ст. 390-1 КК України, віднесено до кримінальних проступків.

ОСОБА_5 визнав факт вчинення ним кримінального правопорушення, висловив щирий жаль з приводу цього, осуд своєї поведінки, а також готовність в подальшому не вчиняти протиправних діянь; сприяв органам досудового розслідування у встановленні обставин справи; кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди не заподіяно.
Таким чином ОСОБА_5 , будучи особою, яка вперше вчинила кримінальне правопорушення, яке відноситься до категорії кримінальних проступків, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.
Отже в даному випадку наявні усі передбачені ст. 45 КК України умови звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Оскільки дана норма носить імперативний характер і встановлює обов`язок суду за наявності таких умов звільнити особу від відповідальності, ОСОБА_5 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 390-1 КК України, обвинувальний вирок скасуванню, а справа закриттю відповідно до п.1 ч.2 ст. 284, ст.ст. 285, 417 КПК України.
Таким чином суд першої інстанції допустив неправильне застосування кримінального закону не застосував кримінальний закон, який підлягав застосуванню, а також істотне порушення кримінально-процесуального закону - за наявності підстав для закриття справи не закрив її, що відповідно до п.3, п.4 ч.1 ст. 409, ч.1 ст. 412, п.1 ч.1 ст. 413 КПК України є підставами для скасування обвинувального вироку.
З огляду на викладене вирок слід скасувати, а справу закрити із звільненням ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 45 КК України.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Львівської області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Личаківського районного суду м. Львова від 15 серпня 2019 року щодо ОСОБА_5 скасувати.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ст. 390-1 КК Українина підставі ст. 45 КК України у зв`язку з дійовим каяттям.

Кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 за ст. 390-1 КК України закрити на підставі п.1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

с у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4