Справа № 136/2004/19
Провадження №11-кп/801/747/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 червня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
з участю: прокурора ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 на вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 14 квітня 2021 року,
яким ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка та жителька АДРЕСА_1 , українка, громадянка України, з базовою середньою освітою, незаміжня, непрацююча, раніше судима:
19.09.2018 Липовецьким районним судом Вінницької області за ч.1 ст. 296, ч.1 ст. 389 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн та згідно з ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 11.09.2019 їй було замінено несплачену суму штрафу покаранням у виді 240 (двохсот сорока) годин громадських робіт,
визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України з призначенням покарання у виді двох років обмеження волі;
на підставі ст. 71 КК України призначено ОСОБА_8 остаточне покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 19.09.2018, з урахуванням ухвали Липовецького районного суду Вінницької області від 11.09.2019 у виді обмеження волі на строк два роки п`ять днів,

в с т а н о в и в:

За вироком суду ОСОБА_8 визнано винною у тому, що 19.09.2018 вироком Липовецького районного суду Вінницької області її було засуджено за ч. 1 ст. 296, ч. 1 ст. 389 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн та згідно із ухвалою Липовецького районного суду від 11.09.2019 їй було замінено несплачену суму штрафу покаранням у виді 240 годин громадських робіт. 27.09.2019, ОСОБА_9 , будучи під підпис ознайомленою із порядком та умовами відбування покарання у виді громадських робіт та попередженою про кримінальну відповідальність у разі ухилення від відбування вказаного покарання, цього ж дня умисно без озвучення причин відмовилась від отримання направлення до КП "Комунсервіс" Липовецької міської ради для відпрацювання заміненого судом покарання, до виконання якого повинна була приступити з 01.10.2019.
У подальшому, починаючи з 01.10.2019 по 04.10.2019 (включно) та з 07.10.2019 по 10.10.2019 (включно) засуджена ОСОБА_8 , незважаючи на внесені працівниками Липовецького РС філії ДУ «Центр пробації» у Вінницькій області застереження у виді письмових попереджень, без поважних на те причин не вийшла для відпрацювання громадських робіт, тобто більш ніж як два рази за місяць, оскільки була зайнятою особистими справами та не бажала виконувати вказане рішення суду.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_7 , не оспорюючи висновків суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення за яке її засуджено, кваліфікації її дій, виду та розміру покарання, порушує питання про зміну вироку в частині призначення остаточного покарання за сукупністю вироків у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме просить: на підставі ст.ст. 71, 72 КК України призначити остаточне покарання ОСОБА_8 шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 19.09.2018 з урахуванням ухвали Липовецького районного суду Вінницької області від 11.09.2019 у виді обмеження волі на строк 2 роки 5 днів. Доповнити резолютивну частину вироку текстом, що строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту прибуття і постановки засудженої на облік у виправному центрі.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що призначаючи обвинуваченій покарання, суд першої інстанції правильно застосував положення ст. 71 КК України та співвідношення, відображене у ст. 72 КК України, однак у резолютивній частині вироку не вказав посилання на ст. 72 КК України. Крім того необхідно зазначити про початок строку відбування покарання ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Суд, розглянувши кримінальне провадження в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке її засуджено.

Кваліфікація дій обвинуваченої за ч.2 ст. 389 КК України є вірною, а призначене їй покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне змінити вирок суду, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність в частині призначення остаточного покарання за сукупністю вироків.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку, з-поміж іншого, зазначається початок строку відбування покарання.
В роз`ясненнях п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» від 29.06.1990 зазначається, що зміст резолютивної частини вироку має бути викладено чітко і ясно, щоб при його виконанні не виникло сумнівів щодо виду і розміру покарання, призначеного судом, та змісту інших рішень, викладених у цій частині вироку.

Згідно з ч.1 ст. 534 КПК України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні.
Положеннями Глави 13 Кримінально-виконавчого кодексу України визначено порядок та умови виконання покарання у виді обмеження волі.
Так, згідно ст. 57 КВК України особи, засуджені до обмеження волі, прямують за рахунок держави до місця відбування покарання самостійно.
Строк відбування покарання у виді обмеження волі згідно ч.1 ст. 58 КВК України обчислюється з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі. У строк покарання за правилами, передбаченими у ст. 72 КК України, зараховується час попереднього ув`язнення під вартою, а також час слідування під вартою до виправного центру.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою не обирався, а тому строк відбування покарання їй за вироком повинен обраховуватись з моменту її прибуття та постановки на облік у відповідному виправному центрі.
Крім того, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про необхідність призначення остаточного покарання ОСОБА_8 за сукупністю вироків на підставі ст. 71 КК України, частково приєднавши невідбуту частину покарання за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 19.09.2018, яке ухвалою Липовецького районного суду від 11.09.2019 було замінено покаранням у виді 240 годин громадських робіт.
При цьому у мотивувальній частині вироку суд при призначенні покарання послався на ст. 72 КК України, пунктом 4 ч. 1 якої визначено, що при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи із співвідношення, що одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт.
Разом з тим, у резолютивній частині вироку суд не вказав посилання на ст. 72 КК України.
Положеннями, закріпленими в ч. 1 ст. 409 КПК України, передбачені підстави для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, в тому числі і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно положень ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, зокрема є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 412, 413 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_7 задовольнити.
Вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 14 квітня 2021 року в частині призначення ОСОБА_8 остаточного покарання за сукупністю вироків змінити.
На підставі ст.ст. 71, 72 КК України призначити остаточне покарання ОСОБА_8 шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 19.09.2018 з урахуванням ухвали Липовецького районного суду Вінницької області від 11.09.2019 у виді обмеження волі на строк 2 роки 5 днів.
Доповнити резолютивну частину вироку текстом, що строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту прибуття і постановки засудженої на облік у виправному центрі.
В іншій частині вирок залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4