ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи : 487/492/18
Номер провадження : 11-кп/819/292/21 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія : ч.2 ст.15, п.п.1,5 ч.2 ст.115 КК України Доповідач: ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2021 року квітня місяця 20 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді : ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
Секретар судового засідання: ОСОБА_5
З участю прокурора: ОСОБА_6
Обвинуваченого: ОСОБА_7
Захисника: ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні в залі Херсонського апеляційного суду в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0003444, за апеляційною скаргою прокурора на вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2020 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, п.п.1,5 ч.2 ст.115 КК України,
в с т а н о в и л а :
Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2020 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, маючого повну середню освіту, студента Національного Університету кораблебудування ім. Адмірала ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, визнано винуватим та засуджено за ч.2 ст.15, п.п.1,5 ч.2 ст.115 КК України із застосуванням ст.69 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 2 роки, з покладенням, відповідно до п.п.1,2, ч.1 ст.76 КК України, обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та/або роботи. Вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.
За вироком суду, у невстановленому в ході судового розслідування місці та часі, у неповнолітнього ОСОБА_7 на ґрунті раніше виниклих неприязних стосунків з батьком ОСОБА_9 , виник злочинний умисел спрямований на умисне вбивство останнього.
З метою реалізації зазначеного злочинного умислу на умисне вбивство свого батька ОСОБА_9 неповнолітній ОСОБА_7 розробив план з метою його реалізації.
Так, 28.08.2017, точний час в ході судового розслідування встановити не виявилося можливим, з метою реалізації заздалегідь розробленого плану вбивства ОСОБА_9 , неповнолітній ОСОБА_7 взяв мобільний телефон марки «Nokia 107» з метою виготовлення радіокерованого електрозапалювача, котрий знаходився за місцем мешкання неповнолітнього ОСОБА_7 та ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_1 . Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на умисне вбивство ОСОБА_9 , неповнолітній ОСОБА_7 у невстановленої особи та у невстановленому місці придбав клейку стрічку жовтого кольору, дроти, стопін та стрічку запалювача, які в подальшому були використані для виготовлення радіокерованого електрозапалювача, та зберігались за місцем мешкання за адресою: АДРЕСА_1 .
Продовжуючи свій злочинний умисел на позбавлення життя свого батька, неповнолітній ОСОБА_7 з метою остаточної реалізації заздалегідь розробленого плану вбивства та остаточного конструювання та функціонування радіокерованого електрозапалювача, 26.08.2017 о 15 годині 46 хвилин, знаходячись в магазині ТОВ «Траш» по вул. Озерна, 17-Г в м. Миколаєві, придбав два стартових пакети мобільного оператора ПрАТ «Київстар», один з яких був ідентифікований як сім-карта з номером НОМЕР_1 .
Після придбання вказаних сім-карт мобільного оператора ПрАТ «Київстар», неповнолітній ОСОБА_7 з метою перевірки роботи вищезазначеної сім-карти здійснював неодноразові дзвінки та відправляв текстові повідомлення зі свого мобільного номеру НОМЕР_2 на придбаний номер НОМЕР_1 .
Перевіривши роботу зазначеної сім-карти, неповнолітній ОСОБА_7 28.08.2017 у вечірній час, точного часу встановити не виявилося можливим, знаходячись у тамбурі за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , виготовив радіокерований електрозапалювач та в подальшому зберігав його у тамбурі вказаної квартири.
29.08.2017 приблизно о 20.30 годині до будинку АДРЕСА_2 приїхав ОСОБА_9 разом з дружиною ОСОБА_10 на автомобілі марки «Toyota Land Cruiser» державний номер НОМЕР_3 , котрий належить ОСОБА_11 і котрим він з 2010 року постійно користується. Після приїзду до вказаного місця, ОСОБА_9 передав своєму неповнолітньому сину ОСОБА_7 ключі від зазначеного автомобіля з метою відвезення його до місця стоянки, а саме до автомобільної стоянки «Кит-авто», котра знаходиться між будинками № 45 та АДРЕСА_3 .
Отримавши ключі від автомобіля марки «Toyota Land Cruiser» державний номер НОМЕР_3 , неповнолітній ОСОБА_7 вирішив довести свій злочинний умисел на вбивство свого батька до кінця. Реалізуючи свій злочинний умисел на позбавлення життя ОСОБА_9 за заздалегідь розробленим планом, неповнолітній ОСОБА_7 на автомобілі марки «Toyota Land Cruiser» державний номер НОМЕР_3 , попрямував до автозаправної станції ТОВ «Дювел», котра розташована за адресою: м. Миколаїв, вул. Озерна, 61. Прибувши 29.08.2017 о 21:28 год. на вказану заправну станцію, та з метою реалізації заздалегідь розробленого плану вбивства ОСОБА_9 , неповнолітній ОСОБА_7 здійснив покупку дизельного пального в кількості 55 літрів та заправив повний бак автомобіля марки «Toyota Land Cruiser» державний номер НОМЕР_3 пальним в кількості 70 літрів дизельного пального, з метою успішного використання радіокерованого електрозапалювача, а саме щоб дроти стрічки запалювача мали безпосередній контакт із пальним. Після заправки повного баку автомобіля «Toyota Land Cruiser» пальним, неповнолітній ОСОБА_7 за кермом вказаного автомобіля попрямував до місця стоянки транспортного засобу, а саме до автомобільної стоянки «Кит-авто», яка знаходиться між будинками № 45 та №47-А по вул. Озерна в м. Миколаєві. Приїхавши до зазначеного місця, неповнолітній ОСОБА_7 залишив на стоянці автомобіль, який на той момент знаходився під його керуванням.
Після залишення транспортного засобу на автомобільній стоянці «Кит- авто», котра знаходиться між будинками АДРЕСА_4 , неповнолітній ОСОБА_7 в період часу з 20.30 години 29.08.2017 по 08.20 годину 30.08.2017, з метою доведення заздалегідь розробленого плану на вбивство свого батька, помістив раніше виготовлений радіокерований електрозапалювач до відділення бензобаку автомобіля марки «Toyota Land Cruiser» державний номер НОМЕР_3 , та передав ключі від зазначеного автомобіля ОСОБА_9 , котрий в подальшому мав здійснювати керування вказаним автомобілем.
30.08.2017 приблизно о 08.20 годині ОСОБА_9 разом з дружиною ОСОБА_10 та малолітньою донькою ОСОБА_12 пішли з квартири та всі разом почали пересуватись на автомобілі марки «Toyota Land Cruiser» державний номер НОМЕР_3 від свого будинку, котрий розташований по АДРЕСА_2 , до дитячого садка АДРЕСА_5 . По прибуттю до вказаного місця, приблизно о 08.30 годині ОСОБА_9 разом з дружиною ОСОБА_10 та малолітньою донькою ОСОБА_12 покинули автомобіль та попрямували до дитячого садка.
Приблизно о 08.35 годині ОСОБА_9 разом з дружиною ОСОБА_10 повернулися з дитячого садка та сіли до автомобіля марки «Toyota Land Cruiser» державний номер НОМЕР_3 з метою подальшого пересування на вказаному місці. В цей час, о 08.37.28 год. неповнолітній ОСОБА_7 , розуміючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що такий спосіб убивства, який є небезпечним для життя не тільки ОСОБА_9 , а й інших людей, з метою реалізації вбивства свого батька, здійснив дзвінок зі свого мобільного телефону, в котрому знаходилась сім карта оператора ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 , на сім карту оператора ПрАТ «Київстар» з номером НОМЕР_1 , котра повинна була активувати електрозапалювач, який неповнолітній ОСОБА_7 раніше помістив до бензобаку автомобіля марки «Toyota Land Cruiser» державний номер НОМЕР_3 , в котрому на той час знаходився ОСОБА_9 разом з дружиною ОСОБА_10 .
Надалі неповнолітній ОСОБА_7 пішов додому за адресою: АДРЕСА_1 та повторно здійснив дзвінок на радіокерований електрозапалювач з домашнього номеру телефону НОМЕР_4 на сім карту оператора ПрАТ «Київстар» номер НОМЕР_1 , котра повинна була активувати електрозапалювач о 08.44 годині 30.08.2017.
Після здійснення дзвінків неповнолітнім ОСОБА_7 на радіокерований електрозапалювач, з метою реалізації вбивства ОСОБА_9 , електрозапалювач не спрацював та вибух не стався з причин, що не залежали від волі неповнолітнього ОСОБА_7 .
Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15, п.п. 1,5 ч.2 ст.115 КК України, тобто закінчений замах на умисне вбивство двох або більше осіб, вчинене способом небезпечним для життя багатьох осіб (умисне вбивство).
На вказаний вирок суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та доведеності вини обвинуваченого, вважає зазначений вирок суду незаконним і таким, який підлягає скасуванню з підстав неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що суд першої інстанції, звільняючи обвинуваченого від відбування призначеного покарання, належним чином не обґрунтував свої висновки та безпідставно звільнив ОСОБА_7 від відбування покарання, на підставі ст.75 КК України, так як ті самі пом`якшуючи обставини судом були враховані при призначені покарання із застосуванням ст.69 КК України, що є недопустимим. Крім того, звільняючи обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, у вироку судом була зазначена лише ст.75 КК України без посилання на ст.104 КК України. Вважає, що судом обґрунтовано була застосована ст.69 КК України та призначено покарання нижче нижньої межі, передбаченої санкцією ч.2 ст.115 КК України. Водночас розмір визначеного покарання у виді позбавлення волі обвинуваченому, який вчинив злочин у неповнолітньому віці та відсутність тяжких наслідків є явно несправедливим. Просить вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 10.12.2020 року стосовно ОСОБА_7 скасувати в частині призначення покарання, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 за ч.2 ст.15, п.п.1,5 ч.2 ст.115 КК України із застосуванням ст.69 КК України призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Захисник подав заперечення на апеляційну скаргу прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляційної скарги, думку прокурора, який підтримав апеляцію, обвинуваченого, захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, заслухавши сторони в судових дебатах, перевіривши та дослідивши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права та з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу.

Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яким його засуджено за встановлених і викладених у вироку обставин, правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.15, п.п.1,5 ч.2 ст.115 КК України, та призначення йому покарання з застосуванням ст.69 КК України обґрунтовано доказами, які досліджено судом при розгляді кримінального провадження в суді першої інстанції та ніким не оспорюються, тому суд апеляційної інстанції, відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями ст.50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Суд, також враховує вимоги ч.2 ст.61 Конституції України, згідно з якою юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів засудженим.

Відповідно до пунктів 1-3, 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодувати завдані збитки тощо.

Статтею 69 ч. 1 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.

Згідно зі ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.15, п.п.1,5 ч.2 ст.115 КК України із застосуванням ст.69 КК України та ст.75 КК України у виді 5 років позбавлення волі, як обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, врахував вчинення кримінального правопорушення у неповнолітньому віці, визнання вини і щире каяття, активне сприяння розкриття злочину, відсутність у потерпілого претензій до обвинуваченого, що він раніше не судимий, є студентом Національного Університету кораблебудування ім. Адмірала Макарова Херсонської державної морської академії, на обліку в Службі у справах дітей, МОНД та психіатричній лікарні не перебуває, займається на професійному рівні баскетболом, з часу вчинення обвинуваченим злочину пройшов досить тривалий час, за який обвинувачений жодних протиправних дій не вчиняв, позитивно характеризується. Злочин ОСОБА_7 скоєно у неповнолітньому віці, відповідно до ст. 98 КК України, додаткове покарання у вигляді конфіскації майна до останнього не застосовується.
Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано застосував вимоги ст. 75 КК України, та приймаючи рішення про призначення ОСОБА_7 покарання із застосуванням випробувального терміну, своє рішення належним чином не мотивував, безпідставно послався на ряд пом`якшуючих обставин, тоді як вказані обставини ніяким чином не знижують ступінь тяжкості скоєного злочину, ОСОБА_7 призначено покарання з застосуванням ст. 75 КК України, яке не відповідає ступнею тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого внаслідок м`якості, що згідно з ст. 409, 412, 414 КПК України є підставою для скасування вироку суду в апеляційному порядку.
Судом належним чином не враховано спосіб вчинення кримінального правопорушення, що вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення відповідно ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення строком до довічного позбавлення волі.
Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.

Призначаючи ОСОБА_7 покарання, колегія суддів, у відповідності до вимог ст.50, 65, 69 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до вимог ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, особу винного, який не судимий, є студентом Національного Університету кораблебудування ім. Адмірала Макарова Херсонської державної морської академії, на обліку в Службі у справах дітей, МОНД та психіатричній лікарні не перебуває, займається на професійному рівні баскетболом, з часу вчинення обвинуваченим злочину пройшов досить тривалий час, за який обвинувачений жодних протиправних дій не вчиняв, позитивно характеризується,вчинив закінчений замах на кримінальне правопорушення, як обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, враховує вчинення кримінального правопорушення у неповнолітньому віці, визнання вини і щире каяття, активне сприяння розкриття злочину, відсутність у потерпілих, його батьків, претензій до нього, а також відсутність обставини які обтяжують покарання, також колегія суддів враховує досудову доповідь про неповнолітнього обвинуваченого, де зазначено про низьку ймовірність вчинення ним повторного правопорушення та вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання. із застосуванням ст. 69 КК України, у виді 3 років позбавлення волі, оскільки його виправлення можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, без застосування ст. 75, 104 КК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 404, 407, 420 КПК України колегія суддів,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити. Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2020 року стосовно ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.2 ст.15, п.п.1,5 ч.2 ст.115 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 3 років позбавлення волі.

Початок строку покарання рахувати з часу затримання в порядку виконання вироку.

В інший частині вирок залишити без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений учасниками судового провадження в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: ОСОБА_2 (підпис) ОСОБА_4 (підпис) ОСОБА_3 (підпис)