Справа № 953/4551/21
н/п 1-кс/953/2300/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" березня 2021 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000232

ВСТАНОВИВ:
15.03.2021 року ОСОБА_5 звернулася до суду зі скаргою на постанову про закриття кримінального провадження №0000232.

В обґрунтування скарги посилається на те, що у провадженні слідчого СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 перебувало кримінальне провадження № 0000232, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.01.2020 за ч.І ст. 164 КК України за заявою ОСОБА_6 про злісне ухилення ОСОБА_7 від сплати коштів на утримання неповнолітніх доньок ОСОБА_8 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_9 . ІНФОРМАЦІЯ_2 . У даному кримінальному провадженні її визнано потерпілою.

Після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження їй стало відомо, що постановою від 16 червня 2020 року закрито кримінальне провадження №0000232, з чим вона не згодна, оскільки є неповнота досудового розслідування. Просить суд скасувати постанову про закриття кримінального провадження.

В судове засідання адвокат заявника не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд скарги без його участі, скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Слідча ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заперечувала проти скасування постанови.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

В ході розгляду скарги встановлено, що в провадженні СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області перебувало кримінальне провадження № 0000232, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.01.2020 за ч.1 ст. 164 КК України за заявою ОСОБА_6 про злісне ухилення ОСОБА_7 від сплати коштів на утримання неповнолітніх дітей.

16 червня 2020 року слідчим СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000232, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Слідчий суддя, аналізуючи подану заявником скаргу на постанову слідчого про закриття кримінального провадження враховує наступне.

Статтею 303 КПК України передбачено, що під час досудового розслідування може бути оскаржено рішення, слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ). Окрім цього, згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Слід звернути увагу, що ЄСПЛ щодо здійснення ефективного досудового розслідування кримінальних поводжень, у п. 259 «Карабет та інші проти України», зазначив, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту.

Частиною 2 статті 9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ст. ст. 2, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Тобто, повнота дослідження кримінального провадження означає встановлення всього кола фактичних обставин, що можуть суттєво вплинути на рішення у кримінальному провадженні; використання такої сукупності доказів, яка обґрунтовує зроблені висновки як такі, що не залишають місця сумнівам.

Неупередженість означає пізнання органами, що ведуть процес, обставин кримінального провадження у точній відповідності з дійсністю, неупередженість їх у збиранні, перевірці та оцінці доказів, безсторонність щодо всіх учасників процесу та інших осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, оскільки на прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого покладається обов`язок надати доказам належну правову оцінку за правилами ч.1 ст.94 КПК, та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У відповідності до положень ст.22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Нормами ст.26 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Відповідно до положень ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

У свою чергу, слідчий, під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

З положень ст.83 КПК України слідує, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно ч.2 ст.91 КПК України, доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Зокрема, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Відповідно до ст. 110 КПК України, постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Слідчий суддя вважає, що скаржником не порушено строк на оскарження постанови про закриття кримінального провадження, оскільки спірна постанова отримана скаржником 04.03.2021 після ознайомлення з матеріалами, а до суду скаржник з даною скаргою звернувся 12.03.2021 року, тобто в межах передбаченого законом десятиденного строку з моменту отримання спірної постанови.

Також, слідчим суддею встановлено, 17.01.2020 року на підставі заяви ОСОБА_10 було відкрито кримінальне провадженні за ч.1 ст. 164 КК України та внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000232.

За представленими матеріалами, постановою слідчого від 02.05.2020 року кримінальне провадження за № 0000232 було закрито, однак постановою прокурора Харківської місцевої прокуратури № 2 від 15.05.2020 року постанова слідчого від 02.05.2020 року скасована, матеріали направлені для подальшого досудового розслідування. Також, надані вказівки прокурора: Долучити копії документів, що підтверджують отримання ОСОБА_7 постанови державного виконавця про відкриття провадження по справі, Встановити, чи направлялись державним виконавцем боржнику реквізити для сплати аліментів, долучити копії відповідних документів. Встановити, де саме неофіційно працював ОСОБА_7 з 01.07.2018. в якій сумі він отримував дохід, Встановити та допитати свідків отримання доходу ОСОБА_7 з 01.07.2018. Направити запит до Центру зайнятості щодо постановки ОСОБА_7 на облік як безробітного. Виконати інші необхідні слідчі (розшукові) дії.
В подальшому, 16 червня 2020 року постановою слідчого закрито кримінальне провадження № 0000232, яке і є предметом даного оскарження.

В ч. 5 ст. 38 КПК України зазначено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування, а у ст. 9 КПК України закріплено положення про те, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.

Згідно ч. 4 ст. 40 КПК України слідчий зобов`язаний виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються у письмовій формі.

Враховуючи вищезазначене, слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим при винесенні постанови від 16.06.2020 року не виконані вказівки прокурора щодо вчинення повного обсязі всіх процесуальних дій по даному кримінальному провадженню, які викладені письмово 15.05.2020 року, а тому спірна постанова про закриття кримінального провадження винесена передчасно та підлягає скасуванню.

При новому розслідуванні слідчому слід виконати необхідні слідчі дії щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність складу (події) злочину, в достатньому для встановлення об`єктивної істини обсязі, за вказівками прокурора, і в залежності від встановленого прийняти обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим з всебічним аналізом фактичних обставин справи та доводів заявника.

Керуючись ст.ст. 303 - 307, 309, 369 - 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження. - задовольнити.

Постанову СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 16 червня 2020 року про закриття кримінального провадження №0000232 - скасувати.

Продовжити досудове розслідування в кримінальному провадженні №0000232 від 16.01.2020 року.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя - ОСОБА_1