Справа № 288/225/20
Провадження № 1-кп/288/35/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2021 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченої - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Попільня Житомирської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000336 від 21 грудня 2019 року відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка села Медведівці, Мукачівського району, Закарпатської області, зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , громадянка України, українка, одружена, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, працює оператором комп`ютерного набору в Попільнянській селищній раді Житомирської області, раніше не судима,
що обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2019 року близько 16 години 46 хвилин у ОСОБА_4 на перехресті доріг, між вулицею 40-річчя Перемоги та вулицею Аеродромною, в смт. Попільні, Попільнянського району, Житомирської області, на ґрунті раптово-виниклих неприязних відносин, стався конфлікт із ОСОБА_6 . В ході даного конфлікту, у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 у вказаний день, час та спровокувавши конфлікт, підбігла до ОСОБА_6 та потягнула її за рюкзак, внаслідок чого розвернула до себе та схопила ОСОБА_6 за руки. Після цього, ОСОБА_4 умисно нанесла ОСОБА_6 один удар променевим зап`ястковим суглобом та передпліччям в ліву сторону обличчя. Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 схопила ОСОБА_6 за ліве вухо та подряпала його.

Внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді синця лівої брови, саден лівої вушної мушлі, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями, які виразились в умисному легкому тілесному ушкодженні, ОСОБА_4 скоїла кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною 1 статті 125 КК України не визнала та пояснила, що відносно неї хтось писав образливі написи на парканах і будівлях в смт. Попільня. Переглянувши камери з відеоспостереження вона виявила, що ОСОБА_8 з друзями проходила в тому місці де з`явились надписи. 20 грудня 2019 року вона з чоловіком вирішили сходити до людини, яку впізнали на відеозаписі, а саме: до ОСОБА_9 та вирішити дане питання. Прийшовши до будинку ОСОБА_6 вони постукали, вийшла мати ОСОБА_9 . Вони запитали чи є ОСОБА_10 , на що мати відповіла що її немає вдома, і стала до них кричати чому вони прийшли. Після чого вони пішли, коли йшли по вулиці то почули, що їх гукають, вони підійшли ближче та побачили, що це ОСОБА_8 з сестрою. Хотіли з ними порозмовляти, але розмова не вийшла, вона хотіла з`ясувати чи це вони пишуть на неї образливі написи. Вона попросила свого чоловіка відійти від них, щоб вони його не боялися, але вони не хотіли з нею розмовляти. Вона почала відходити від них і у неї підвернулась нога, та вона випадково зачепила рюкзак ОСОБА_9 . Сестра ОСОБА_9 підбігла та вхопила її за волосся, у неї упали окуляри. Підбігла ОСОБА_10 та вхопила її за руки, а вона закривала руками окуляри, щоб їх не пошкодили. В цей час по вулиці проїжджав автомобіль, він призупинився, вона забрала окуляри та пішла додому. Через деякий час до неї додому приїхали працівники поліції, забрали її з чоловіком до відділку, там були ОСОБА_8 з сестрою ОСОБА_11 та якийсь невідомий чоловік. Цивільний позов не визнає.

При оцінці доказів, суд не приймає до уваги, показання обвинуваченої ОСОБА_4 , оскільки вони не є правдивими та не послідовними в динаміці розвитку подій, не узгоджуються з обвинуваченням, показаннями потерпілої, свідків, та іншими матеріалами кримінального провадження і суд розцінює це як засіб уникнути кримінальної відповідальності за вчинене.

Винуватість ОСОБА_4 підтверджується слідуючими доказами:

- показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка пояснила, що 20 грудня 2019 року між 16.00 та 17.00 годиною, вона забрала дитину з дитячого садочку і йшла з сестрою ОСОБА_11 додому. В цей час подзвонила її мати і розповіла, що до них додому приходила якась жінка з чоловіком і запитували про неї. Коли вони йшли по вулиці то зустріли вказану жінку з чоловіком, які підійшовши та почали звинувачувати, що вона пише образливі написи, на що та відповіла, що навіть з ними не знайома. Вони підійшли до них та ОСОБА_12 вхопила її за рюкзак. Вона сказала, щоб вони відстали від неї оскільки вона викличе поліцію. В цей час ОСОБА_12 підійшла до сестри ОСОБА_11 та схватила її за волосся. Вона хотіла їх розборонити, в цей час ОСОБА_12 замахнулась рукою та вдарила її по обличчю та вхопила за ліве вухо, подряпавши його. Чоловік ОСОБА_13 також погрожував їм. В цей час проїхав автомобіль і ОСОБА_12 відпустила їх. Після цього вона зателефонувала на номер 102 та пішла з сестрою та чоловіком у відділення поліції. Внаслідок нанесення їй тілесних ушкоджень вона отримала фізичний біль та приниження. Цивільний позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити;

- показаннями свідка ОСОБА_14 , що потерпіла ОСОБА_8 є її дочкою. 20 грудня 2019 року о 16.30 годині дві особи, а саме: невідомі чоловік та жінка постукали в двері їхнього будинку та сказали, що потрібно поговорити з приводу її дочки. Коли вона вийшла з будинку то побачила чоловіка та жінку, які були агресивно налаштовані. Чоловік сказав, що її дочка пише різні образливі написи на його дружину. Вона їм відповіла, що її дочка такого не робила. Він їй погрожував та сказав, що зустрінуться в суді. Вона злякалась за своїх дочок і зателефонувала їм та вийшла до них на зустріч, оскільки вони пішли в дитячий садок за дитиною. Через деякий час вона почула крики її дочок, одна з них кричала щоб не чіпали її сестру. Після цього вона зустріла своїх дочок, в ОСОБА_10 були подряпані руки, вухо та багрові синці. Дитина була знервована, так як дана подія відбувалась у присутності дитини. Після того як вони прийшли додому то дочки зателефонували до поліції та пішли у відділок;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , що вона є сестрою потерпілої ОСОБА_9 та 20 грудня 2019 року, після 16.00 години, вони разом забрали дитину ОСОБА_10 з дитячого садка та йшли додому. В цей час зателефонувала їх мати та повідомила їм, що якісь люди звинувачують ОСОБА_10 в тому, що вона пише образливі написи на жінку. По дорозі додому вони зустріли незнайомих чоловіка та жінку, чоловік запитав у них чому ОСОБА_10 пише на його дружину образливі слова. Після цього дана жінка схопила сестру за руки та рюкзак. Вона сказала, щоб вони їх не чіпали, або вона викличе працівників поліції. Після цього невідома жінка підбігла до неї та схватила її за волосся та за капюшон та потягла до низу. Сестра ОСОБА_10 сказала відпустити її і ОСОБА_12 вдарила сестру. В цей час проїжджав автомобіль і вона відпустила її. У сестри ОСОБА_10 внаслідок конфлікту порваний рюкзак, подряпані руки та вухо, синець під оком;

- показаннями свідка ОСОБА_16 , що він є чоловіком обвинуваченої ОСОБА_4 і на протязі останніх чотирьох років по селищі з`являються образливі написи відносно його дружини. Вони звертались до поліції, але встановити хто пише вказані написи не представилось можливим. Переглянувши відео з камер відеоспостереження вони з`ясували, що потерпіла була зафіксована на відео в тому місці перед тим, як з`явився напис і вони вирішили піти до потерпілої та з`ясувати дану обставину. Прийшовши до потерпілої додому, її дома не застали, поговорили з матір`ю та повертались додому. На вулиці вони зустріли потерпілу з сестрою, які стали до них щось викрикувати. Вони зрозуміли, що це ОСОБА_8 , яку вони підозрюють. Його дружина ОСОБА_17 попросила його відійти на метрів 7-10, щоб поговорити з ними. Потім з повороту виїхав автомобіль та при світлі фар він побачив, що ОСОБА_17 нахилялась за окулярами, а сестра ОСОБА_18 вхопила його дружину за волосся. Він підійшов до них, забрав свою дружину та вони пішли додому.

При оцінці доказів, суд не приймає до уваги, показання свідка ОСОБА_16 , оскільки вони не є правдивими та не послідовними в динаміці розвитку подій, не узгоджуються з обвинуваченням, показаннями потерпілої, свідків, та іншими матеріалами кримінального провадження, так як він є чоловіком обвинуваченої ОСОБА_4 і суд розцінює це як засіб уникнути кримінальної відповідальності за вчинене обвинуваченою.

Також винуватість ОСОБА_4 підтверджується зібраними та дослідженими під час судового провадження належними та допустимими письмовими доказами, а саме:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 20 грудня 2019 року/а.с. 79/;

- висновком експерта № 361 від 21 грудня 2019 року, згідно якого при судово медичному обстеженні ОСОБА_6 виявлено тілесні ушкодження у вигляді: синця лівої брови, саден лівої вушної мушлі; що утворились від дії твердого тупого предмету /предметів/, можливо в термін та за обставин, що вказує освідування, відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень /а.с. 81/;

- протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицею до протоколу від 23 грудня 2019 року за участю свідка ОСОБА_15 , яка розповіла та показала, як були нанесені легкі тілесні ушкодження її сестрі ОСОБА_6 /а.с. 82-90/;

- протоколом проведення слідчого експерименту з фототаблицею до протоколу від 23 грудня 2019 року за участю потерпілої ОСОБА_6 , яка розповіла та показала, як їй були нанесені легкі тілесні ушкодження /а.с. 91-98/;

- протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 24 грудня 2019 року з довідкою, згідно якого на фото під № 2 ОСОБА_6 впізнала ОСОБА_4 /а.с. 99-101/;

- протоколом пред`явлення особи до впізнання за фотознімками від 24 грудня 2019 року з довідкою, згідно якого на фото під № 4 свідок ОСОБА_15 впізнала ОСОБА_4 /а.с. 102- 104/.

Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінивши їх в сукупності, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за частиною 1 статті 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

За загальним правилом, встановленим частиною першою статті 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах цього обвинувачення.
Обираючи обвинуваченій міру та вид покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Обставин, згідно статті 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , не встановлено.

Обставин, згідно статті 67 КК України, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , не встановлено.

Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченої ОСОБА_4 , при цьому встановлено, що вона раніше не судима, працює, на утриманні має двоє неповнолітніх дітей, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
При визначенні міри покарання обвинуваченій, суд приймає до уваги положення статей 1, 50 КК України, згідно яких Кримінальний кодекс України має своїм завданням правове забезпечення охорони прав і свобод людини і громадянина, власності, громадського порядку та громадської безпеки, а також запобігання кримінальним правопорушенням. Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас, при призначенні покарання, суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину згідно статті 12 КК України, форму вини, а також особливості конкретного злочину.
Враховуючи вищевикладені обставини, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його суспільну небезпечність, особу винної, відсутність обтяжуючих покарання обставин, позицію прокурора, думку потерпілої та її представника, інші обставини справи, суд приходить до висновку, що обвинуваченій ОСОБА_4 необхідно призначити покарання в межах санкції частини 1 статті 125 КК України у виді штрафу, та вважає, що таке покарання буде законним, справедливим, а також достатнім для забезпечення виконання завдань кримінального судочинства в частині виправлення засудженої, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженою, так і іншими особами.
Потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди завданої злочином.

Вирішуючи позовні вимоги суд встановив наступне.
У відповідності до вимог статті 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Щодо стягнення матеріальної шкоди суд приходить до висновку про відмову у даній частині позовної заяви, так як дана вимога не обґрунтована та не доведена документально.

Згідно статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з частиною другою статті 23 ЦК України, моральна шкода полягає:
1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я;
2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала в зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;
3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна;
4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами, внесеними, постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, відшкодування моральної шкоди може здійснюватися не тільки в силу договору, але й закону.
З урахуванням роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року з наступними змінами «Про судову практику в справах відшкодування моральної (немайнової) шкоди», виходячи із засад розумності, виваженості і справедливості, а також конкретних обставин кримінального провадження, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог потерпілої та стягнення з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 моральної шкоди в розмірі 4000 гривень 00 копійок, так як заявлені потерпілою вимоги завищені, окрім того потерпіла не надала суду достатніх даних з яких міркувань вона виходила визначаючи конкретний розмір завданої моральної шкоди, яку вона просить задовольнити.
Крім того, потерпілою ОСОБА_6 заявлено вимогу про стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 8500 гривень 00 копійок.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 118 КПК України, витрати на правову допомогу входять до складу процесуальних витрат.

Частиною 1 ст. 124 КПК України передбачено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Згідно частини 2 статті 120 КПК України, витрати, пов`язані з оплатою допомоги представника потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача та юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які надають правову допомогу за договором, несе відповідно потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач, юридична особа, щодо якої здійснюється провадження.

Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Потерпілою ОСОБА_6 на підтвердження понесених нею витрат на правову допомогу надано Угоди про здійснення захисту по кримінальній справі від 01 травня 2020 року та від 24 лютого 2020 року, Додаткову угоду до Угоди про здійснення захисту по кримінальній справі № 01 від 24 лютого 2020 року, Акт про прийняття передачі наданих послуг від 03 лютого 2020 року та квитанцію до прибуткового касового ордера від 03 лютого 2021 року на суму 8500 гривень 00 копійок /а.с. 67-68, 74-76/.

Проте, так як цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 задоволено частково, то витрати на правову допомогу необхідно стягнути, відповідно до ст. 141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Отже, з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_6 слід стягнути 4250 гривень 00 копійок витрат на правничу допомогу.

Судові витрати по даному кримінальному провадженні відсутні.

Арешт по даному кримінальному провадженні на майно не накладався.

Речові докази по кримінальному провадженні відсутні.

Підстав для застосування щодо обвинуваченої запобіжного заходу не вбачається.

Керуючись статтями 369-371, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального проступку, передбаченого частиною першою статті 125 КК України і призначити ОСОБА_4 покарання за частиною першою статті 125 КК України у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень 00 копійок.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід ОСОБА_4 не обирати.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди завданої злочином - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає в АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживає в АДРЕСА_2 , 4000 гривень 00 копійок моральної шкоди та 4250 гривень витрат на правничу допомогу адвоката.

В решті позовних вимог відмовити.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до Житомирського апеляційного суду через Попільнянський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченій та прокурору. Копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_1