У Х В А Л А
Справа № 285/1100/21

провадження № 1-кс/0285/417/21

12 квітня 2021 року м. Новоград-Волинський

Слідчий суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

клопотання слідчого Слідчого відділу Новоград-Волинського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області,
погоджене прокурором Новоград-Волинської окружної прокуратури,
про арешт майна
по матеріалам досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі Реєстр) за № 0000454 від 20.05.2020,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України,
ВСТАНОВИЛА:
Слідчий звернулася до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на приміщення кафе ІНФОРМАЦІЯ_1 , що розташоване по АДРЕСА_1 (далі Кафе), яке належить на праві власності директору ТОВ Волинянка ОСОБА_5 , передавши їй на відповідальне зберігання із забороною відчуження та розпорядження.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що у квітні 2020 року ОСОБА_5 шляхом обману, під приводом орендної плати за Кафе, без наміру виконувати свої зобов`язання, заволоділа грошовими коштами ОСОБА_6 в особливо великому розмірі в сумі 1 692 250 грн.
По даному факту 20.05.2020 внесено відомості до Реєстру, а зазначене вище майно визнано речовим доказом у справі.
Під час досудового слідства встановлено, що між ТОВ Волинянка та ФОП ОСОБА_6 15.11.2013 було підписано договір оренди. Останнім здійснено ремонт орендованого приміщення на загальну суму 909 020 грн.
22.12.2020 Господарським судом Житомирської області визнано нікчемність договору оренди нерухомого майна. Дане рішення оскаржується ОСОБА_6 у апеляційній інстанції, у зв`язку з чим він продовжує орендувати вказане приміщення.
Слідство вважає, що ОСОБА_7 є об`єктом кримінального правопорушення і містить інформацію, яка може бути використана, як доказ в подальшому.
Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримала, просила його задовольнити. Пояснила, що підставою арешту Кафе є запобігання його перетворення, відчуження, продажу, псування та знищення слідів ремонту, а також необхідність у збереженні загального стану приміщення.
Захисник заперечив щодо арешту майна, мотивуючи тим, що між ОСОБА_6 та ТОВ Волинянка наявні цивільно-правові відносини, будь-якого шахрайства зі сторони останнього немає.
Заслухавши пояснення присутніх учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку.
Арешт майна це тимчасове позбавлення права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину (ст.170 КПК). Арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи і його завданням є запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення або відчуження майна.
Під заходами забезпечення кримінального провадження прийнято розуміти передбачені КПК заходи примусового характеру, які застосовуються за наявності підстав та в порядку, встановленому законом, з метою запобігання і подолання негативних обставин, що перешкоджають або можуть перешкоджати вирішенню завдань кримінального провадження, забезпеченню його дієвості.
Арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, застосування яких допускається лише у випадку, коли слідчий, прокурор доведе наявність трьох необхідних складових, а саме, що 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, спеціальної конфіскації та конфіскації як виду покарання, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно витягу з Реєстру в провадженні досудового органу перебувають матеріали кримінального провадження від 20.05.2020 по факту заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), вчинене у великих розмірах.
Слідчий, звертаючись до суду із клопотанням про арешт майна зазначила, що метою останнього є збереження речових доказів.
З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (далі Реєстр нерухомості) №248869900 від 18.03.2021, наданого слідчим, встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу від 16.04.2008, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_8 , за ОСОБА_5 зареєстроване право власності на Кафе.
Захисником в судовому засіданні було надано інший Реєстр нерухомості № 252218187 від 12.04.2021, згідно якого власником ОСОБА_7 є не приватна особа, а ТОВ Волинянка. В той же час, ним не заперечувалось, що директором останнього є ОСОБА_5 .
17.03.2021 слідчим за дозволом ОСОБА_6 було проведено огляд приміщення Кафе, що підтверджується відповідним протоколом огляду місця події.

18.03.2021 постановою слідчого Кафе визнано речовим доказом в рамках кримінального провадження № 0000454.

Згідно практики ЄСПЛ втручання у власність (користування) фізичних чи юридичних осіб це вимушений захід, який держава застосовує тимчасово для досягнення певного результату.

Втручання держави у володіння майном є виправданим, якщо воно здійснюється для задоволення суспільного інтересу, у визначенні якого державам надається право користуватися значною свободою розсуду з огляду на те, що національні органи влади краще знають потреби власного суспільства і перебувають у кращому становищі, ніж міжнародний суддя для оцінки того, що становить суспільний інтерес.

Правомірним є арешт за умови одночасного існування критеріїв правомірності цього втручання (зокрема, законності, суспільного інтересу та справедливого балансу).

Подане клопотання відповідає вимогам ст.171 КПК України та в ньому обґрунтовано зазначено про необхідність арешту майна, яке підходить критеріям, визначеним у ст.98 КПК України.
Потреби досудового розслідування з метою гарантування його дієвості можуть бути забезпечені при задоволенні клопотання слідчого в повному обсязі.

Суттєвих шкідливих наслідків застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження для особи, якої вона стосується, не вбачається.

Вважаю, що в даному випадку слідчимдоведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення тяжкого кримінального правопорушення, дотримано вимоги правомірності втручання у право власності особи, таке втручання відповідатимесуспільному інтересу та при цьому враховано розумність та співмірність (справедливий баланс) обмеження права власності завданням кримінального провадження, передбаченим ст.2 КПК України.

Посилання захисту на існування між сторонами цивільно-правових відносин та, відповідно, виключення у зв`язку з цим будь-якого криміналу, не заслуговують на увагу, оскільки існування спору в господарському суді між суб`єктами підприємницької діяльності не виключає ймовірне заволодіння чужим майном шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство), що в даному конкретному випадку перевіряється органом досудового розслідування.
Відтак, приходжу до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання та передачу Кафе на відповідальне зберігання ОСОБА_5 .
Керуючись статтями 98, 170-173, 309 КПК України, - слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на приміщення кафе ІНФОРМАЦІЯ_1 , що розташоване по АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності директору ТОВ Волинянка ОСОБА_5 , шляхом позбавлення права на його відчуження та розпорядження.
Задля збереження речового доказу кафе ІНФОРМАЦІЯ_1 , що розташоване по АДРЕСА_1 , передати на відповідальне зберігання ОСОБА_5 , до вирішення питання про скасування арешту майна по кримінальному провадженню № 0000454.
Попередити ОСОБА_9 про відповідальність за ст.388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладений арешт, та зобов`язати її надавати доступ до арештованого приміщення на першу вимогу слідчого, прокурора або суду для проведення слідчих дій чи експертиз.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором та може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1