справа №619/2116/21
провадження №1-кп/619/251/21
УХВАЛА
іменем України

06 травня 2021 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді : ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000146 від 23.02.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Так, до Дергачівського районного суду Харківської області надійшов затверджений обвинувальний акт по кримінальному провадженню №0000146 від 23.02.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Ухвалою суду вказане кримінальне провадження призначено до підготовчого судового засідання за участю сторін.
Захисник ОСОБА_5 - ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні заявила клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, у зв?язку з порушенням вимог КПК України. Вказала, обвинувальний акт наданий суду та обвинувальний акт вручений їй, як захиснику та обвинуваченій ОСОБА_5 не відповідають один одному. Так обвинувальний акт поданий до суду містить більш за своїм обсягом докази причетності ОСОБА_5 до інкримінованого злочину та має інші відмінності по тексту. Вважає, що прокурором порушено вимоги ч.1 ст.293 КПК України, оскільки під розписку захиснику та обвинуваченій передано різні екземпляри обвинувального акту від того, який переданий в суд. В зв`язку з вказаним наявні істотні порушення КПК України та порушення права на захист.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти заявленого клопотання.
Обвинувачена ОСОБА_5 просила задовольнити заявлене клопотання.
Дослідивши обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, суд встановив наступне.
Відповідно до ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні, суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акту прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.
Тобто, після отримання обвинувального акту суд зобов`язаний перевірити його на відповідність вимогам ст.291 КПК України, з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття одного з рішень, передбачених ч.3 ст.314 КПК України, та вирішити питання, пов`язані з підготовкою кримінального провадження до судового розгляду. Завданням підготовчого провадження є процесуальне та організаційне забезпечення проведення судового розгляду.
Згідно з п.13 ч.1 ст.3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому КПК України.
Для формулювання обвинувачення необхідно встановити всі елементи складу кримінального правопорушення (суб`єкт, об`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона) та викласти зазначене у відповідному процесуальному документі.
Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.
Так, обвинувальний акт поданий до суду підписаний слідчим та прокурором та затверджений 30 квітня 2021 року.
Водночас, той екземпляр обвинувального акту, який був наданий захиснику та обвинуваченій ОСОБА_5 та наданий ними в підготовчому судовому засіданні, дійсно має суттєві відмінності від того екземпляру, що направлений до суду.
Так, відповідно до обвинувального акту, що наданий захиснику та обвинуваченій відрізняється від обвинувального акту наданого до суду, а саме існують суттєві розбіжності на а.с.4 у другому абзаці, тобто обсяг доказів причетності ОСОБА_5 до інкримінованого злочину має відмінності по тексту.
Також, в розділі «анкетні відомості обвинуваченого» наявні розбіжності між обвинувальним актом направленим до суду та врученим обвинуваченій та захиснику.
В обвинувальному акті наданому до суду наявний розділ «анкетні відомості захисника обвинуваченого ОСОБА_5 », проте екземпляр обвинувального акту, який був наданий захиснику та обвинуваченій ОСОБА_5 взагалі не містить такого розділу, а саме даних та анкетних відомостей захисника.
Крім того, у розділ «розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням», а саме, що стосується матеріальної шкоди заподіяної ОСОБА_6 , наявні суттєві розбіжності, відповідно до обвинувального акту, що наданий захиснику та обвинуваченій вказано «матеріальну шкоду відшкодовано», тоді як вбачається з обвинувального акту наданого до суду відображено «Матеріальну шкоду відшкодовано в повному обсязі».
Крім того, у розділ «розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням», а саме, що стосується матеріальної шкоди заподіяної ОСОБА_7 , наявні суттєві розбіжності, відповідно до обвинувального акту, що наданий захиснику та обвинуваченій вказано «матеріальну шкоду відшкодовано», тоді як вбачається з обвинувального акту наданого до суду відображено «Матеріальну шкоду частково відшкодовано в сумі 2700 гривень».
Так, відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.
Відповідно ч.1 ст.293 КПК України одночасно з переданням обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру до суду прокурор зобов`язаний під розписку надати їх копію та копію реєстру матеріалів досудового розслідування підозрюваному (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу), його захиснику, законному представнику, захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Відповідно до Академічного словника української мови «копія - це точне відтворення чого-небудь, що цілком відповідає оригіналові».
Таким чином, копія обвинувального акту, яка надається обвинуваченому, має повністю відповідати оригіналу обвинувального акту, що направляється до суду.
Натомість при порівнянні обвинувального акту, що направлений прокурором до суду, з копією, яка видана ОСОБА_5 та її захиснику, судом виявлені суттєві відмінності, про наявність яких слушно заявила захисник.
Відповідно до ст.91 КПК України У кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру. Доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Однією з основних засад кримінального провадження є законність, яка визначає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Таким чином, відсутність належного викладення формулювання конкретного обвинувачення в обвинувальному акті, може істотно вплинути на права учасників кримінального провадження щодо забезпечення права на справедливий суд та порушення права на захист обвинуваченого.
Недотримання вказаних вимог закону при складанні обвинувального акту порушує засади кримінального провадження, зокрема принципу верховенства права та законності, які застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини; а також виключає можливість визначення судом меж пред?явленого обвинувачення та роз?яснення обвинуваченому суті обвинувачення до початку дослідження доказів у судовому засіданні.
Аналіз змісту зазначених вимог закону у сукупності свідчить про те, що конкретне обвинувачення, фактичні обставини по справі та визначена правова кваліфікація злочину є важливішим елементом кримінального переслідування, оскільки не тільки впливає на право обвинуваченого захищатись від обвинувачення але й на весь визначений КПК України порядок судового розгляду. Разом з тим, обвинувальний акт повинен містити не тільки виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, але й формулювання обвинувачення. В обвинувальному акті формулювання обвинувачення з достатньою повнотою повинно містити конкретні обставини, що були встановлені органом досудового розслідування та, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні згідно за ст.91 КПК України, логічно узгоджуватися та відповідати наведеній правовій кваліфікації кримінального правопорушення, яке ставиться у вину особі, з тією метою, щоб вона мала змогу зрозуміти суть пред`явленого їй обвинувачення та, виходячи з його змісту, обирати власну правову позицію захисту.
Стаття 6 ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення щонайменше такі права:
a) бути негайно і детально проінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього;
b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.
З даного приводу Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 25 липня 2000 року у справі «Маттоціа проти Італії» зазначив, що «…обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь «детальності» інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту.».
При цьому, Європейський суд з прав людини також вказав «…межі гарантій, передбачених підпунктом «а» пункту 3 статті 6 Конвенції, мають оцінюватись, зокрема, у світлі більш загального права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції. У кримінальних справах надання повної та докладної інформації щодо висунутих особі обвинувачень, які в подальшому можуть бути сприйняті судом як юридична кваліфікація діяння, є неодмінною передумовою забезпечення справедливості провадження.» (рішення: від 9 березня 2011 року у справі «Жупнік проти України», від 25 березня 1999 року у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції»).
Таким чином, для забезпечення ефективного захисту від пред`явленого обвинувачення пред`явлене особі обвинувачення повинно бути детальним, повним, чітким та зрозумілим та містити у собі усі відомості щодо події кримінального правопорушення, виду та розміру шкоди, форми вини, мотиву та мети кримінального правопорушення, тощо.
На переконання суду, вручення обвинуваченій та її захиснику не копії обвинувального акту, а іншого документу з зазначенням інших обставин скоєння злочину, з розбіжностями в анкетних даних обвинуваченої, без взагалі відображення анкетних даних захисника, та відомостей про відшкодування шкоди, є абсолютно та цілком неприпустимим та грубо порушує право обвинуваченої на ефективний захист від обвинувачення.
Крім того, суд зазначає, що наявність розбіжностей між обвинувальним актом, направленим до суду та врученим обвинуваченій та її захиснику, свідчить про те, що фактично копія обвинувального акта вручена не була.
Таким чином, суд вважає, що прокурором у порядку, який встановлений КПК України, не висувалось те обвинувачення, яке має бути розглянуто судом, а обвинувальний акт не відповідає вимогам чинного законодавства, що безумовно перешкоджає здійсненню обвинуваченим ефективного захисту від пред`явленого обвинувачення, у зв`язку з чим обвинувальний акт належить повернути прокурору.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 291, 314, 315 КПК України, суд,
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника ОСОБА_5 - ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту задовольнити.
Повернути прокурору обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000146 від 23.02.2021 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Повний текст ухвали оголошено 07 травня 2021 року о 12.15.

Суддя ОСОБА_1