САМАРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
Справа № 206/873/19
1-кс/206/160/21
УХВАЛА
Іменем України

01 липня 2021 року Слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на повідомлення слідчого про підозру у кримінальному провадженні №0001569 від 01.12.2017, -

за участю заявника ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

27 квітня 2021 року адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на повідомлення слідчого про підозру у кримінальному провадженні №0001569 від 01.12.2017. В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що в провадженні СВ ВП №4 ДРУП ГУНП в Д/о перебуває кримінальне провадження №0001569 від 01.12.20217 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.190 КК України. В рамках вказаного кримінального провадження, 01.12.2019 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у заволодінні чужим майном шляхом зловживання довірою, вчинене в особливо великих розмірах, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.190 КК України. Вказане повідомлення про підозру вважає таким, що не відповідає нормам закону, є необґрунтованим, відтак таким, що підлягає скасуванню. 10.08.2016 ОСОБА_4 перебував за межами України, що підтверджується його закордонним паспортом і жодним чином не міг перебувати 10.08.2016 за місцем мешкання ОСОБА_6 , вводити його в оману, тим більше отримувати від нього будь-які грошові кошти. Матеріали кримінального провадження не місять жодного доказу отримання ОСОБА_4 від ОСОБА_6 будь-яких грошових коштів, тим більше на суму 1603300 грн. Окрім того, в ході досудового розслідування не досліджено та не доведено жодним належним доказом питання матеріального становища ОСОБА_6 на предмет наявності у останнього у вільному обороті у готівковій формі грошових коштів у розмірі 1603300 грн., не з`ясовано джерело походження вказаних грошових коштів, не наведено факт отримання ОСОБА_6 вказаних коштів з банківських установ, відчуження коштовного майна. Також матеріали кримінального провадження не містять у собі заяви ОСОБА_6 про злочин. Викладене в повідомленні про підозру висновки слідчого є такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, повідомлення про підозру є необґрунтованим та безпідставним. ОСОБА_4 жодного разу належно не був повідомлений про підозру. Повідомлення про підозру від 01.12.2019, як і пам`ятку про процесуальні права та обов`язки підозрюваного вручено провідному фахівцю гуртожитку №4 ОСОБА_7 . При цьому в матеріалах кримінального провадження не міститься жодного належного доказу проживання ОСОБА_4 саме у гуртожитку №4. Просить суд визнати повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України в рамках кримінального провадження №0001569 від 01.12.2017 неправомірним та скасувати його.
Заявник адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав та просив її задовольнити в повному обсязі.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти скарги та просив повністю відмовити у її задоволенні.
Згідно п.10 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;
Вислухавши доводи заявника та прокурора, дослідивши подані матеріали, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні було встановлено, що в Єдиний реєстр досудових розслідувань внесено відомості щодо злочину передбаченого ч.4 ст.190 КК України за №00001569 від 01.12.2017.
З матеріалів кримінального провадження №0001569 вбачається, що 01.02.2019 слідчим СВ Самарського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області майором поліції ОСОБА_8 винесено постанову про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.
Частиною 1 ст.42 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Згідно ч.1 ст.278 Кримінального процесуального кодексу України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Статтею 277 Кримінального процесуального кодексу України визначено, що письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.
Отже, передбачені кримінальним процесуальним законом наслідки тягнуть не факт складання повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення як процесуального документа, а лише факт вчинення дій щодо вручення такого документа певній особі у передбачений законом строк та спосіб, оскільки саме з моменту вручення повідомлення виникають юридичні наслідки для всіх учасників кримінального провадження.
Щодо необґрунтованості повідомленої підозри ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».
Так, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.
При цьому слідчий суддя зазначає, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Як встановлено при розгляді скарги, повідомлення про підозру ОСОБА_4 за своїм змістом відповідає вимогам ст.277 КПК, при врученні повідомлення слідчим були дотримані вимоги ст.278 КПК України, повідомлення про підозру було здійснено за наявності достатніх доказів, які давали можливість дійти переконливого висновку, що ОСОБА_4 був причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.190 КК України.
З огляду на те, що доводи скарги не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, слідчий суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні скарги.
На підставі викладеного, керуючись ст. 277, 278, 303-307, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на повідомлення слідчого про підозру у кримінальному провадженні №0001569 від 01.12.2017 відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1