Справа № 286/3789/20
У Х В А Л А

07.05.2021 м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

з секретарем судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників: ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у місті Овручі кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000177 від 12.03.2020, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.4 ст.191, ч.5 ст.27, ч. 1 ст.366 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч. 1 ст.366 КК України,

В С ТА Н О В И В:

18.12.2020 до Овруцького районного суду Житомирської області надійшов затверджений 15.12.2020 прокурором обвинувальний акт та додатки, передбачені ч. 4 ст.291 КК України, складені у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.5 ст.27, ч.4 ст.191, ч.5 ст.27, ч. 1 ст.366 КК України, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч. 1 ст.366 КК України.

Під час підготовчого провадження захисником обвинуваченого ОСОБА_5 адвокатом ОСОБА_8 подано заяву про порушення права на захист, на належну правову процедуру та повернення обвинувального акту прокурору.

В обгрунтування заяви захисник вказувала на те, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, формулювання обвинувачення ОСОБА_5 неконкретне, з обвинувального акту незрозуміло, які саме дії інкримінуються йому як пособництво у вчиненні іншими фігурантами кримінального провадження інкримінованих їм діянь, в результаті чого ОСОБА_5 та інші обвинувачені не може захиститися від обвинувачення та спланувати свій захист. Обвинувачення містить твердження, які формують у суду наперед негативне обвинувального нахилу ставлення до ОСОБА_5 та до інших фігурантів справи, а також суперечливі твердження, містить перелік та аналіз документів, що по суті є доказами обвинувачення, що є порушенням права на захист та презумпції невинуватості, прийняття судом такого обвинувального акту призведе до порушення права обвинувачених на справедливий суд, тому обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав заяву свого захисника. Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та їхній захисник адвокат ОСОБА_7 вважають, що клопотання про повернення обвинувального акту прокурору підлягає задоволенню.

Прокурор заперечила проти задоволення клопотання, оскільки зазначені захисником обставини не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору. Вказувала, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Ознайомившись зі змістом обвинувального акту та доданими до нього додатками, заслухавши думку учасників кримінального провадження , суд дійшов такого висновку.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

Таким чином, єдиною законною підставою для повернення обвинувального акту прокурору є невідповідність змісту обвинувального акту вимогам саме ст. 291 КПК України. Будь-які інші зауваження до обвинувального акту мають отримати відповідну реакцію суду під час судового розгляду справи, й підставами для повернення обвинувального акту прокурору бути не можуть.

Згідно ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Перелічені відомості відображено в обвинувальному акті у даному кримінальному провадженні. Вказаний обвинувальний акт підписано слідчим, який його склав, та прокурором, який обвинувальний акт затвердив, до обвинувального акту додано усі передбачені кримінальним процесуальним законом додатки.

Посилання захисника на повернення обвинувального акту прокурору з тих підстав, що в ньому не конкретизоване обвинувачення, не може бути підставою для його повернення, оскільки на цій стадії суд перевіряє формальну відповідність обвинувального акту вимогам кримінального процесуального закону, а ст. 291 КПК України вимагає викладу у обвинувальному акті саме фактичних обставин, які прокурор вважає встановленими. Вказаної вимоги закону при складанні та затвердженні обвинувального акту дотримано.

Під час підготовчого провадження суд не дає оцінку обставинам, які мають бути досліджені під час судового розгляду обвинувального акту по суті, не може встановлювати повноту чи неповноту, правильність чи неправильність, доведеність чи недоведеність цих обставин, навпаки, здійснення такої оцінки під час підготовчого судового засідання було б порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Щодо порушення презумпції невинуватості та формування у суду негативного ставлення до обвинувачених на підставі сформульованого прокурором обвинувачення, то суд звертає увагу на таке.

Відповідно до статті 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно з ч. 1 ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Під час кримінального провадження повинна бути забезпечена повага до людської гідності, прав і свобод кожної особи, що закріплено у ст. 11 КПК України.

Відповідно до ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Підозра, обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Згідно зі ст. 20 КПК України підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно зі ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Таким чином, органи та особи, які беруть участь у кримінальному процесі, виконують функції та повноваження, визначені законом та притаманні саме їм залежно від процесуального статусу.

Саме по собі прийняття судом обвинувального акту до розгляду, за відсутності формальної невідповідності вимогам статті 291 КПК України, жодним чином не може вказувати на упередженість суду чи формування у суду обвинувального ухилу, за умов дотримання судом під час розгляду справи загальних засад кримінального провадження та забезпечення реалізації обвинуваченими усіх прав та гарантій, встановлених кримінальним процесуальним законодавством.

Питання правильності, повноти, доведеності обвинувачення є предметом дослідження і оцінки судом на подальших стадіях судового провадження, а встановлення в процесі судового розгляду порушення права на захист тягне за собою процесуальні наслідки, чітко визначені законом, наприклад, визнання доказів недопустимими або скасування судового рішення, проте не може мати процесуальним наслідком повернення обвинувального акту прокурору для зміни формулювання обвинувачення, з огляду на вимоги диспозитивності.

Враховуючи викладене, суд вважає, що визначені законом підстави для повернення обвинувального акту прокурору відсутні.

Керуючись ст.ст. 291, 314 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про повернення обвинувального акту прокурору - відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на вирок суду.

Суддя ОСОБА_1