Справа № 175/1155/21
Провадження № 1-кп/175/64/21
Ухвала

Іменем України

21 квітня 2021 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретареві ОСОБА_2 ,

за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у смт. Слобожанське обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000135 відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровськ, громадянина України, з вищою освітою, розлученого, маючого малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працюючого директором ТОВ «Акорд», проживаючого за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України,

встановив:

Відповідно до обвинувального акта від 24 березня 2021 року, ОСОБА_7 обвинувачується у тому, що він, будучи фізичною особою підприємцем, для реалізації своєї діяльності, в період часу з 2004 року по 24.10.2017 року уклав договори оренди з Дніпропетровською міською радою на земельну ділянку площею 0,1288 га, розташовану по АДРЕСА_2 , з цільовим призначенням «03.07 Для будівництва та обслуговування будівель торгівлі» та видом використання «Для завершення будівництва кафе з літнім майданчиком», кадастровий номер :03:149:0038.

У подальшому, влітку 2017 року, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, після завершення на вказаній ділянці будівництва, ОСОБА_7 вирішив продати збудовану будівлю кафе за вище вказаною адресою, яка на той час не була зареєстрована у встановленому законом порядку.

ОСОБА_7 , будучи обізнаним, що офіційна процедура введення в експлуатацію буде довготривалою, усвідомлюючи, що підставою для реєстрації права власності є зареєстрована в органах Державного архітектурно-будівельного контролю декларація про готовність до експлуатації об`єкта, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08 вересня 2015 року № 750), вирішив підробити вказану декларацію та надати її з пакетом інших документів для проведення державної реєстрації.

Так ОСОБА_7 , приблизно в другій половині серпня 2017 року, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, знаходячись по АДРЕСА_3 , маючи умисел на підробку офіційного документа - декларації про готовність об`єкта до експлуатації - будівлі, розташованої по АДРЕСА_2 , що посвідчується державною установою, а саме Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області, яка має право посвідчувати такі документи, і засвідчує прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, з метою подальшого її використання, маючи досвід у будівництві, в тому числі реальні документи щодо вводу в експлуатацію інших об`єктів нерухомості, знаючи необхідні реквізити, приблизну нумерацію, прізвища працівників органів Державного архітектурно-будівельного контролю та інші необхідні відомості, з допомогою особистої комп`ютерної техніки створив електронний вигляд декларації про готовність об`єкта до експлуатації, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2015 року № 750), в якій заповнив відповідні графи щодо належного йому об`єкта нерухомості, його власника, технічних характеристик та інших необхідних реквізитів, після чого відсканував за допомогою сканера, марку та модель якого в ході досудового розслідування не вдалось встановити, зображення маючої раніше підготовленої декларації за іншим об`єктом, який містив всі необхідні реквізити, в тому числі гербову печатку Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області, рукописну інформацію про дату затвердження «5 грудня 2011 року»; реєстраційний номер «ДП 98»; прізвище посадової особи « ОСОБА_8 », а також підпис від імені посадової особи органу Державного архітектурно-будівельного контролю, та особистий підпис від свого імені, а далі переніс ці відображення на бланк декларації про готовність до експлуатації об`єкта, після чого за допомогою кольорового принтера, марку і модель якого в ході досудового розслідування не вдалось встановити, роздрукував заповнений бланк декларації з печатками Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю та іншими необхідними реквізитами, і таким чином виготовив завідомо підроблений офіційний документ.

Після цього, приблизно в кінці серпня 2017 року, більш точний час органом досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_7 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документа, будучи достовірно обізнаним про те, що декларація про готовність об`єкта до експлуатації - будівлі, розташованої по АДРЕСА_2 , є підробленою, знаходячись у приміщенні Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, розташованої по вул. Шкільній, 13 у с. Чумаки Дніпровського району Дніпропетровська області, з метою реєстрації права власності на майно, маючи злочинний умисел, спрямований на використання завідомо підробленого документу, а саме декларації про готовність об`єкта до експлуатації - будівлі, розташованої за вище вказаною адресою, усвідомлюючи протиправність своїх дій, надав завідомо підроблений документ реєстратору Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області ОСОБА_9 , яка у подальшому 04.09.2017 року зареєструвала за ОСОБА_10 у Держаному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності на нерухоме майно - зазначене вище приміщення кафе (номер запису про право власності: 22227912; номер об`єкта нерухомого майна: 101), і тим самим умисно, протиправно використав завідомо підроблений документ.

Таким чином, ОСОБА_7 , обвинувачується у підробленні офіційного документа, який посвідчується установою, яка має право посвідчувати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем, та у використанні завідомо підробленого документа, тобто у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України.

У підготовчому судовому засіданні захисник заявив письмове клопотання про звільнення обвинуваченого ОСОБА_11 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження у зв`язку з закінченням строків давності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України.

ОСОБА_7 , якому судом роз`яснені правові наслідки застосування ст.49 КК України, підтримав клопотання захисника, яке засвідчив своїм підписом.
Прокурор не заперечувала проти задоволення клопотання.
Обсудивши клопотання у нарадчій кімнаті, суд приходить до наступного.
У відповідності з п.2 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України.
За приписом п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частиною 4 статті 286 КПК України передбачено, що якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно з ч.2 ст.12 КК України (в редакції Закону України від 22.11.2018 року N 2617-VIII) кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Пунктом 2 частини 1 статті 49 КК України (в редакції Закону України від 22.11.2018 року N 2617-VIII) передбачено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання у виді обмеження волі…, якщо з дня вчинення нею… проступку і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки.
Виходячи з того, що з дня вчинення ОСОБА_10 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за які передбачені покарання у виді штрафу до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або арешту на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до двох років (в редакції на день розгляду клопотання), тобто яке відповідно до ч.2 ст.12 КК України віднесене до категорії кримінальних проступків, - минуло понад три роки, клопотання сторони захисту підлягає задоволенню, оскільки обвинувачений не заперечує проти закриття кримінального провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.49 КК України, а за приписом вказаної статті кримінального закону і п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, що є обов`язковим видом звільнення.
При закритті провадження по справі з вказаної підстави, питання щодо встановлення вини особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, судом не вирішується.
Така правова позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема сформульованою у рішенні по справі «Грабчук проти України» від 26 вересня 2006 року, відповідно до змісту якого у разі закриття провадження по справі з нереабілітуючих обставин, питання про доведеність вини особи не вирішується.
Під час досудового розслідування запобіжний захід обвинуваченому не обирався.
За приписом ч.2 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи, що по кримінальному провадженню не ухвалюється обвинувальний вирок і з огляду на вимоги ч.2 ст.124 КПК України, суд не стягує з обвинуваченого документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення судової технічної експертизи документів № СЕ-19/104-21/5993-ДД від 25.02.2021 року, які складають 1144,15 грн.

Питання щодо витрат на залучення експерта для проведення судової експертизи № 5054/5055-19 від 31.03.2020 року, які склали 7845,12 грн., судом не вирішується, оскільки як убачається з акту № 5054/5055-19 від 31.03.2020 року, наданого прокурором, ця експертиза проводилася в іншому кримінальному провадженні, а саме № 0000817.

Долю речового доказу - декларації про готовність об`єкта до експлуатації - будівлі, розташованої по АДРЕСА_2 , суд вирішує у відповідності до вимог ст.100 КПК України.

Питання щодо долі будівлі кафе, розташованого за вказаною адресою, судом не вирішується, оскільки цей об`єкт нерухомості визнаний речовим доказом у іншому кримінальному провадженні, а саме № 0000567 від 14.03.2017.

Керуючись ст.ст.44, 49 КК України, ст.ст.124, 284, 286, 314 КПК України, суд
ухвалив:

Клопотання захисника ОСОБА_4 від 21 квітня 2021 року - задовольнити.
ОСОБА_5 звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень (проступків), передбачених ч.1 ст.358, ч.4 ст.358 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності, закривши відносно нього кримінальне провадження № 0000135.
Декларацію про готовність об`єкта до експлуатації - будівлі, розташованої по АДРЕСА_2 зберігати при матеріалах кримінального провадження № 0000135.
Судові витрати за проведення судової технічної експертизи документів № СЕ-19/104-21/5993-ДД від 25.02.2021 року, які складають 1144,15 грн., - віднести за рахунок Державного бюджету України.

Копію ухвали після її проголошення негайно вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1