Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/360/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2021 року м. Олевськ

Слідчий суддя Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 розглянувши скаргу ОСОБА_2 на дії старшого слідчого СВ відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_3 щодо неповернення тимчасово вилученого майна, -
ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Олевського районного суду Житомирської області надійшла скарга ОСОБА_2 на дії старшого слідчого СВ відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_3 щодо неповернення тимчасово вилученого майна. Скаржник просить визнати дії старшого слідчого СВ відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_3 , в кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000003 від 01.01.2021 року, що виразилися у відмові повернути тимчасово вилучене майно за зверненням скаржника, а саме: автомобіля марки Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрованого у Німеччині, особі у якої його було вилучено, тобто ОСОБА_2 , за відсутності арешту на останнє такими, що не відповідають вимогам кримінально-процесуального закону, а також зобов`язати старшого слідчого СВ відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_3 повернути негайно тимчасово вилучене майно: автомобіль марки Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований у Німеччині, особі, в якої дане майно вилучалось, тобто ОСОБА_2 .
Скарга обґрунтована тим, що 01.01.2021 року на перехресті доріг по вул. Свято-Миколаївська та вул. Княгині Ольги, м. Олевськ, відбулося ДТП з участю автомобіля скаржника марки Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрованого у Німеччині та пішохода на якого відбувся наїзд, внаслідок чого останнього госпіталізовано до лікарні, на місце ДТП викликано правоохоронні органи, якими в особі слідчого ОСОБА_3 складено протокол огляду місця події та схема ДТП, при цьому автомобіль скаржника тимчасово вилучено до відділку поліції в якості тимчасово вилученого майна для проведення в майбутньому технічної експертизи.
По вказаному факту внесені відомості до ЄРДР за № 00000003 від 01.01.2021 року та допитано ОСОБА_2 в якості свідка в даному кримінальному провадженні, також надано даний автомобіль експерту для проведення технічної та трасологічної експертизи.
20.02.2021 року скаржник звернувся до слідчого ОСОБА_3 в провадженні якого перебувають матеріали внесенні до ЄРДР з проханням повернути належне йому майно, у зв`язку з тим, що слідчі дії з ним закінчені, або ж повідомити скаржника про те чи накладався арешт на дане майно так як термін тимчасового вилучення вже давно минув.
В свою чергу слідчий листом від 25.02.2021 року повідомив, що на даний час технічна експертиза транспортного засобу по вказаному кримінальному провадженню проведена, проте вилучений під час огляду місця події від 01.01.2021 року автомобіль марки Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований у Німеччині, повернути неможливо, так як він являється речовим доказом у даному кримінальному провадженні. При цьому усно зазначив, що арешт на дане майно не накладався.
Скаржник у судовому засіданні підтримав скаргу та просить її задоволити.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що стверджується матеріалами справи.
Заслухавши пояснення скаржника в підтримку доводів скарги, дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження, прихожу до наступного висновку.
Згідно п.1 ч.1 ст. 303 КПК України визначено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, зокрема бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.
Судовим розглядом встановлено, що СВ відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000003 від 01.01.2021 року.
01.01.2021 року під час огляду місця події у ОСОБА_2 було вилучено автомобіль Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_1 , який зареєстрований у Німеччині.
За ч. 1 ст 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.
Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду. Тимчасове вилучення електронних інформаційних систем або їх частин, мобільних терміналів систем зв`язку для вивчення фізичних властивостей, які мають значення для кримінального провадження, здійснюється лише у разі, якщо вони безпосередньо зазначені в ухвалі суду (ч. 2 ст. 168 КПК України).
Стаття 169 КПК України містить положення щодо порядку припинення тимчасового вилучення майна. Тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.
Згідно ч. 5 ст. 171 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Частиною 1 ст. 100 КПК України визначено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.
Отже, законодавцем чітко визначено, що на речовий доказ, який потрібен стороні кримінального провадження на певний термін досудового розслідування необхідно отримати ухвалу слідчого судді про тимчасовий доступ до речей та документів (ст. 160-166 КПК України) або накласти на нього арешт (ст 170-174 КПК України).
Водночас, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).
Відповідно до ст. 22 КПК України (Змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості) - кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Слідчим не надано будь-яких обґрунтованих заперечень з приводу поданої скарги та документів, що б підтверджували законність не повернення автомобіля, що свідчить про не доведення правомірності утримування такого майна.
Зважаючи на викладене та враховуючи, що суб`єкт бездіяльності не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку, що на вилучене під час огляду місця події від 01.01.2021 року майно у встановленому законом порядку накладено арешт і обставин, які б виправдовували втручання держави у право на мирне володіння майном у контексті забезпечення «справедливого балансу» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту прав конкретної особи не встановлено, приходжу до висновку про обґрунтованість скарги.
З урахуванням наведеного вище, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга на дії слідчого, які полягають у неповерненні тимчасово вилученого майна підлягає частковому задоволенню, оскільки арешт на майно, як того вимагають норми КПК України, не накладався, тому слід зобов`язати старшого слідчого СВ відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції Головного управління національної поліції в Житомирській області ОСОБА_3 повернути ОСОБА_2 вилучений автомобіль марки Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_1 .
Разом з тим, частиною 2 ст. 307 КПК України визначено, що за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого під час досудового розслідування, ухвала слідчого судді може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.
Тому, слідчий суддя не вбачає підстав для визнання неправомірними дій слідчого, оскільки такими повноваженнями, згідно ст. 307 КПК України, не наділений, у зв`язку із чим скарга у цій частині задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 115,116, 303, 304 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_2 на дії старшого слідчого СВ Олевського відділу поліції Коростенського відділу поліції Головного управління національної поліції України ОСОБА_3 щодо неповернення тимчасово вилученого майна задоволити частково.
Зобов`язати старшого слідчого СВ відділення поліції № 2 Коростенського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_3 повернути тимчасово вилучене під час огляду місця події від 01.01.2021 року майно: автомобіль марки Volkswagen Passat, номерний знак НОМЕР_1 , зареєстрований у Німеччині, особі, в якої дане майно вилучалось, тобто ОСОБА_2 .
В решті скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1