Київський апеляційний суд
Провадження № 11кп/824/3438/2021 Головуючий в суді першої інстанції: ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 359/3838/21 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 3 ст. 305 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 липня 2021 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Державною установою «Київський слідчий ізолятор» апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Бориспільського міськрайонного сду Київської області від 14 липня 2021 року стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лієпая Республіки Латвія, громадянина Республіки Латвія, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на території України раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України,
за участі:
прокурора ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_6 ,
перекладача ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2021 року до обвинуваченого ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до 10 вересня 2021 року включно.
В обґрунтування прийнятого рішення суд зазначив, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України, і санкція ч. 3 статті 305 відносить інкримінований злочин до особливо тяжкого у сфері обігу наркотичних засобів та передбачає покарання у виді позбавлення волі від десяти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Крім того, обвинувачений є громадянином Республіки Латвії і не має в Україні ні постійного, ні тимчасового місця проживання, як і міцних соціальних зв`язків. Всі ці обставини у сукупності, на переконання місцевого суду, свідчать про можливість ОСОБА_7 до переховування як способу поведінки, до якого він може вдатися у випадку загрози його інтересам.
За доводами суду першої інстанції, застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання реалізації ним встановлених судом ризиків.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2021 року, постановити нову ухвалу, якою застосувати до обвинуваченого інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування апеляційних вимог захисник зазначає, що:
-тримання під вартою не повинно бути продовжене лише через очікуване покарання у виді позбавлення волі;
-ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства не може оцінюватись абстрактно і факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами;
-ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу.
За наведених вище підстав, сторона захисту вважає оскаржувану ухвалу незаконною і необґрунтованою та такою, що суперечить судовій практиці Європейського суду з прав людини.
Вислухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника на підтримку доводів апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
В провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 305 КК України.
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2021 року стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до 10 вересня 2021 року включно.
Під час постановлення даного судового рішення суд першої інстанції виходив з того, що існує доцільність тримання обвинуваченого під вартою, оскільки більш м`який запобіжний захід не в змозі забезпечити належну процесуальну поведінку останнього, а оскільки дане кримінальне провадження стосується особливо тяжкого злочину, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, суд, відповідно до вимог ч. 4 ст. 183 КПК України, не знайшов правових підстав і для визначення розміру застави.
З таким рішенням суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, зважаючи на наступне.
Розглядаючи питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції, для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки. При цьому наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до приписів ч. 3 ст. 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання за клопотанням учасників судового провадження суд має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження.
При вирішенні питання про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом першої інстанції були враховані конкретні обставини провадження, тяжкість кримінального правопорушення, який відповідно до приписів ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжкого, вчиненого у сфері обігу наркотичних засобів, та передбачає покарання у виді позбавлення волі від десяти до дванадцяти років з конфіскацією майна.
Не залишились поза увагою суду дані про особу обвинуваченого, який є громадянином Республіки Латвії, не має в Україні постійного чи тимчасового місця проживання, як і міцних соціальних зв`язків, що, в свою чергу, підтверджено самим обвинуваченим в суді апеляційної інстанції.
Приймаючи до уваги стадію розгляду даного кримінального провадження, те, що докази у провадженні не досліджені, і за таких обставин залишається достатньо підстав вважати, що обвинувачений, опинившись на волі, зможе перешкоджати встановленню істини у справі під час судового провадження, з урахуванням і того, що він є громадянином Республіки Латвії, не має в Україні постійного чи тимчасового місця проживання, в сукупності свідчить про наявність ризику можливого переховування обвинуваченого від суду, а тому будь-яких підстав для задоволення апеляційної скарги захисника та скасування ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2021 року, з застосуванням до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.
Цим спростовуються доводи апеляційної скарги з приводу відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Також слід зазначити, що на даній стадії кримінального провадження суд апеляційної інстанції не уповноважений досліджувати обставини вчинення кримінальних правопорушень, перевіряти належність і допустимість доказів, зібраних під час досудового розслідування, а тому доводи сторони захисту щодо невинуватості обвинуваченого у вчиненні злочину, інкримінованого органом досудового розслідування - не можуть бути предметом даного апеляційного розгляду.
Будь-яких істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при вирішенні судом першої інстанції питання доцільності застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою - колегія суддів не встановила.
Таким чином, рішення суду першої інстанції про необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання є законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухвалене згідно норм кримінального процесуального закону та постановлене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, а доводи та твердження сторони захисту, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на що вважає за необхідне за наслідками апеляційного розгляду прийняти рішення, яким ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 липня 2021 року залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422-1 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Бориспільського міськрайонного сду Київської області від 14 липня 2021 року, якою до обвинуваченого ОСОБА_7 застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до 10 вересня 2021 року включно без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4