КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
15 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретаря ОСОБА_4
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, розлученого, проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 31.03.2009 Деснянським районним судом міста Києва за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України на 4 роки позбавлення волі;
- 13.08.2015 Дніпровським районним судом міста Києва за ч.2 ст.185, ст.71 КК України на 2 роки позбавлення волі. 20.01.2016 вироком Апеляційного суду міста Києва вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 13.08.2015 скасовано в частині призначеного покарання та призначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді арешту строком на 04 місяці.
по обвинуваченню у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.ст.185 КК України,?
за участі:
прокурора ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_9
Вироком Деснянського районного суду міста Києва від 19.10.2016 ОСОБА_7 визнано винним у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.185 КК України і призначено йому покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу органу кримінально-виконавчої інспекції і повідомляти про зміну місця проживання або роботи.Строк відбуття покарання ОСОБА_7 обчислюється з часу проголошення вироку.

Не погоджуючись з таким рішенням суду заступник прокурора міста Києва ОСОБА_5 подав вакляційну скаргу, в якій просить дослідити в ході апеляційного розгляду матеріали, що характеризують особу ОСОБА_7 , вирок Деснянського районного суду міста Києва від 19.10.2016 відносно ОСОБА_7 скасувати в частині призначеного обвинуваченому покарання та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.2 ст.185 КК України у виді 02 (двох) років позбавлення волі, в іншій частині вирок залишити без змін.

Не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення та правильність правової кваліфікації її дій обвинуваченого, апеляційна скарга прокурором вноситься у зв?язку з неправильним застосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність та на невідповідністю призначеного ОСОБА_7 покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості. Зокрема прокурор вказує, що судом в достатній мірі не враховано, що ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, кримінальне правопорушення, яке наразі йому ставиться в вину вчинив маючи непогашену судимість, свою вину визнав під тиском беззаперечних доказів, щирість каяття обвинуваченого не підтверджується жодними доказами, викрадене майно не відноситься до предметів першої необхідності, а тому апелянт переконаний, що виправлення обвинуваченого не можливе без його ізоляції від суспільства.
Інших апеляцій, доповнень заперечень від учасників кримінального провадження не надходило.

Як встановлено судом першої інстанції, 16.05.2016 приблизно о 02.30 год. обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи біля будинку №12 по вул.Данькевича в м.Києві, переслідуючи корисливу мету, підійшов до автомобіля «Chevrolet Lacetti», д.н.з. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , та скориставшись відсутністю уваги сторонніх осіб за допомогою домкрата та балонного ключа повторно таємно викрав чуже майно, що належало потерпілому ОСОБА_10 , а саме резину «KUMNO 18544», вартістю 350 грн. та металевий диск R14, вартістю 150 грн., а всього на загальну суму 500 грн., після чого з місця вчинення злочину втік, а викраденим розпорядився на власний розсуд.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити, призначивши обвинуваченому ОСОБА_7 реальне відбуття покарання за ч.2 ст.185 КК України, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора та наполягали на необхідності залишити без змін оскаржуваний вирок Деснянського районного суду міста Києва від 19.10.2016, їх пояснення, додатково за клопотанням сторони обвинувачення дослідивши письмові матеріали кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого, заслухавши промови учасників судового провадження в судових дебатах та останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали судового провадження в межах поданої апеляційної скарги та обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги прокурора, виходячи з наступного.
У відповідності до правил ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Так, оскаржуваним в частині призначення покарання вироком Деснянського районного суду міста Києва від 19.10.2016 ОСОБА_11 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.ст.185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно.
Встановлені судом першої інстанції фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч.2 ст.ст.185 КК Україниніким з учасників кримінального провадження не оспорюються, а тому відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України апеляційною інстанцією не перевіряються, адже ніким не ставляться під сумнів в цій частині.

Водночас, доводи прокурора про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особи обвинуваченого внаслідок м`якості, заслуговують на увагу із наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд призначає покарання в межах санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, з урахуванням тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Зазначених вимог закону при призначенні покарання судом першої інстанції в повному обсязі дотримано не було.

Як слідує з мотивувальної частини вироку суду першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 судом було враховано характер та ступінь суспільної небезпечності вчинено злочину, обставини справи, ненастання тяжких наслідків, особу винного (раніше судимий, працює неофіційно, задовільно характеризується за місцем проживання, має на утриманні неповнолітню дитину, відношення обвинуваченого до вчиненого, позицію потерпілого, наявність пом?якшуючої покарання обставини у виді щирого каяття та відсутність обтяжуючих.

Однак, на думку апеляційного суду, суд першої інстанції лише формально послався у вироку на ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, в достатній мірі не врахував обставини його вчинення і характер злочинних дій, зокрема залишив поза своєю увагою, що обвинувачений за встановлених досудовим розслідування фактичних обставин для вчинення крадіжки майна, яка належить ОСОБА_10 , використовував заздалегідь підготовлені знаряддя, всі задумані злочинні дії довів до кінця і з місця вчинення злочину втік, розпорядившись викраденим на власний розсуд, викрадені речі потерпілому були повернуті органом досудового розслідування під час проведення слідства, а не обвинуваченим. Крім того, колегія суддів також зважає, що протягом майже трьох років, ОСОБА_7 не з?являвся на виклики апеляційного суду, у зв`язку з чим до нього неодноразово застосовувалися приводи, а 04.06.2019 був оголошений у розшук, в якому знаходився до 17.12.2020. Злочин який наразі інкримінуються обвинуваченому, вчинений останнім менше ніж через рік після визнання його винним за аналогічний злочин вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 13.08.2015, що в своїй сукупності підтверджує, що належних висновків ОСОБА_7 не зробив, на шлях виправлення не став, продовжує вести злочинний спосіб життя та вчиняти нові кримінальні правопорушення, що як наслідок вказує на необґрунтоване застосування до ОСОБА_7 положень ст.75 КК України і ухвалення явно несправедливого вироку внаслідок м`якості. Надані додатково захисником документи що характеризують обвинуваченого, істотно не впливають на обставини щодо обвинуваченого .

За даних обставин, виходячи з завдань мети покарання, визначеної в статті 50 КК України, а також враховуючи положення ч.2 ст.65 КК України щодо індивідуалізації призначеного покарання, зокрема, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, суд апеляційної інстанції знаходить апеляційні вимоги прокурора про безпідставне звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням обґрунтованими, а тому призначене йому судом першої інстанції покарання в наближеному до мінімальних меж санкції інкримінованого злочину у виді позбавлення волі строком на два роки, обвинуваченим повинно відбуватися реально.

З урахування викладеного, оскільки доводи прокурора про безпідставне звільнення обвинуваченого від відбування покарання знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, то у відповідно до правил п.4 ч.1 ст.420 КПК України оскаржуваний вирок Деснянського районного суду міста Києва від 19.10.2016 підлягає скасуванню в частині застосування до ОСОБА_7 ст.ст. 75, 76 КК Україниз постановленням в цій частині нового вироку у відповідності до п.4 ч.1 ст.420 КПК України.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 413, 420 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу заступника прокурора міста Києва ОСОБА_5 ? задовольнити.
ВирокДеснянського районного суду міста Києва від 19.10.2016, яким ОСОБА_7 визнано винним за ч.2 ст.185 КК України і призначено покарання у виді 02 (двох) років позбавлення волі та на підставі вимог ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 02 (два) роки та покладенням обов?язків у відповідності до ст.76 КК України, ? скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 , який визнаний винним за ч.2 ст.185 КК України покарання у виді 02 (двох) років позбавлення волі.

В іншій частині вирок Деснянського районного суду міста Києва від 19.10.2016 відносно ОСОБА_7 залишити без змін.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 вирахувати з моменту його затримання в порядку виконання вироку суду.

Вирок набирає законної сили з моменту його проголошення. Касаційна скарга на дане судове рішення може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.
СУДДІ:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3