Справа № 177/1607/20
Провадження № 1-кп/177/50/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23.06.2021
Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши увідкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000474 від 14.10.2020 щодо ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 263 КК України, ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 187 КК України,
за участі:
прокурора ОСОБА_5 ,
представника потерпілого,
адвоката ОСОБА_6 ,
обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
захисників обвинувачених,
адвокатів ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И В:
Криворізьким районним судом здійснюється судовий розгляд вказаного кримінального провадження.

У судовому засіданні 23.06.2021 прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посилаючись на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, які були підставою для застосування та продовження цього ж запобіжного заходу та які на даний час не зменшилися і продовжують існувати. Більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку кожного з обвинувачених.

Прокурор клопотання підтримав, з підстав, наведених у ньому та просив його задовольнити.

Представник потерпілого ОСОБА_9 , адвокат ОСОБА_6 , просила задовольнити клопотання та продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо кожного з обвинувачених.

Обвинувачений ОСОБА_4 відмовився висловлювати свою позицію щодо клопотання прокурора. Його захисник, адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні, просив відмовити у задоволенні клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства. Наявність ризиків не обґрунтована та не доведена належними і допустимими доказами.

Обвинувачений ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні клопотання, при цьому також посилався на його необґрунтованість та безпідставність. Просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 , адвокат ОСОБА_7 , вказував на відсутність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки потерпілий та значна частина свідків допитані, доказів того, що обвинувачений має намір переховуватися від суду, прокурором не надано. ОСОБА_3 не визнає себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, з огляду на що, має бажання активно доводити свою невинуватість під час судового розгляду вказаного кримінального правопорушення, відтак, підстав ухилятися від суду у останнього немає. Захисник вказує, що на даний час відсутні такі ризики, які б виправдовували застосування до обвинуваченого ОСОБА_10 саме виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників судового провадження, розглянувши матеріали поданого клопотання, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого до кожного з обвинувачених, ОСОБА_11 та ОСОБА_4 за ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.10.2020, який неодноразово продовжувався Криворізьким районним судом Дніпропетровської області під час судового розгляду вказаного кримінального провадження, востаннє, згідно з ухвалою від 26.04.2021, спливає 24.06.2021.

Станом на 23.06.2021, завершити розгляд справи, з об`єктивних причин, не представляється можливим.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали суду про продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим видом запобіжного заходу та застосовується лише у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, у тому числі: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд своїм рішенням має забезпечити не лише права обвинувачених, але і високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 у справі «Волосюк проти України», тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За змістом ст. 199 КПК України, підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Вирішуючи питання щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , кожен окремо, обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину проти власності, пов`язаного з застосування насильства, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на тривалий строк. Наявність випадків притягнення обвинуваченого ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за інші кримінальні правопорушення, провадження щодо яких перебувають на розгляді у інших судах, підтверджують ризик ймовірного вчинення останнім нового кримінального правопорушення. За даним кримінальним провадженням розпочато та триває судове слідство, допитано потерпілого, проте всі свідки та обвинувачені не допитані, матеріали кримінального провадження не досліджено. Отже, після відкриття матеріалів кримінального провадження, зокрема анкетних даних свідків, експертів, існує ймовірність позапроцесуального незаконного впливу з боку обвинувачених на осіб, які ще судом не допитані. Окрім того, у судовому засіданні встановлено факт впливу на свідків у вказаному кримінальному провадженні обвинуваченим ОСОБА_3 , який у телефонному режимі, схиляє останніх до зміни показань у судовому засіданні.

Твердження сторони захисту щодо відсутності доказів про переховування обвинувачених від слідства та суду, не свідчить про те, що вони, усвідомлюючи тяжкістість пред`явленого обвинувачення та призначеного покарання, у разі доведення їх винуватості, не будуть переховуватися від суду, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

З урахуванням викладеного, зважаючи на те, що ризики, передбачені п. п. 1, 3 , 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та продовжують існувати, зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, суд дійшов висновку, що обраний відносно кожного з обвинувачених, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке їм інкримінується, а також особі обвинувачених, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, а тому суд вважає виправданою необхідність продовження строку тримання обвинувачених під вартою, оскільки, на переконання суду, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не зможе в повній мірі запобігти вказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинувачених під час судового розгляду даного кримінального провадження, тому вважає необхідним продовжити строк тримання під вартою на 60 днів.

Відповідно, з вище вказаних підстав, не підлягає задоволенню клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу на більш м`який.

З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 177, 183, 199, 331, 392 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою обвинувачених ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , - задовольнити.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 , адвоката ОСОБА_8 , а також обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника, адвоката ОСОБА_7 , про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, відмовити.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000474 від 14.10.2020, на 60 (шістдесят) днів, тобто до 21.08.2021, включно.

Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у кримінальному провадженні № 0000474 від 14.10.2020, на 60 (шістдесят) днів, тобто до 21.08.2021, включно.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, у той же строк з моменту вручення копії ухвали, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: