Справа № 304/20/21 Провадження № 1-кп/304/188/2021
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2021 року м. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду клопотання захисника ОСОБА_6 про звільнення особи від кримінальної відповідальності в межах кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000338 від 05 жовтня 2020 року, про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Туриця, який зареєстрований та фактично проживає у АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з обвинувального акту, 04 жовтня 2020 року близько 22 години 30 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 2107», номерний знак НОМЕР_1 , червоного кольору, разом з пасажирами ОСОБА_7 , яка знаходилася на передньому сидінні пасажира, та ОСОБА_4 , яка на задньому сидінні, рухаючись між селами Т.Ремета та Туриця зі сторони с. Туриця у напрямку с. Т.Ремета, діючи всупереч вимог п. п. 12.1., 12.2. Правил дорожнього руху України, не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого з`їхав у кювет. В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди потерпіла ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді садна тім`яної ділянки голови справа, які, з урахуванням медичної документації, могли виникнути внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії або ударяння об такі, якими могли бути виступаючі частини салону транспортного засобу, та які по давності виникнення вкладаються в час дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 04 жовтня 2020 року і не суперечить обставинам справи. За ступенем тяжкості вказані тілесні ушкодження кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності, а тілесні ушкодження у вигляді компресійного перелому верхньої замикальної пластини 7 шийного хребця як тілесні ушкодження середньої тяжкості, що потягли за собою розлад здоров`я на строк більше 21 дня, за що кримінальна відповідальність передбачена ч. 1 ст. 286 КК України.
26 лютого 2021 року через канцелярію до Перечинського районного суду Закарпатської області захисник обвинуваченого ОСОБА_6 подав клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, тобто у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою, посилаючись на те, що його підзахисний вчинив нетяжкий злочин, раніше не судимий, щиро розкаюється, примирився з потерпілою ОСОБА_4 та повністю відшкодував такій завдані збитки, у зв`язку з чим вона не має до обвинуваченого жодних претензій.
У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 просив звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, тобто у зв`язку з примиренням винного з потерпілою, при цьому посилаючись на подане захисником письмове клопотання. Також пояснив, що він повністю та беззастережно визнає свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, щиро кається, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, примирився з потерпілою ОСОБА_4 та повністю відшкодував такій завдані збитки. Після роз`яснення судом обвинуваченому суті обвинувачення, а також його права заперечувати проти закриття кримінального провадження, наслідком чого є проведення судового провадження у повному обсязі в загальному порядку, останній вказав, що не заперечує проти закриття кримінального провадження з підстав примирення з потерпілою відповідно до ст. 46 КК України.
Адвокат ОСОБА_6 просив звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, тобто у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою.
У підготовчому судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 підтримала раніше подану нею заяву, в якій вона повідомляла суд, що з обвинуваченим примирилася, претензій будь-якого характеру до нього не має, так як він повністю відшкодував їй завдані збитки. Також просила відповідно до ст. 46 КК України звільнити обвинуваченого ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження. Повідомила, що її позиція є добровільною, жодного примусу чи тиску на неї не здійснювалось.
Прокурор у підготовчому судовому засіданні щодо заявленого клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою заперечив, посилаючись на те, що основним об`єктом злочину, передбаченого ст. 286 КК України, є безпека руху, а життя та здоров`я особи є лише додатковим об`єктом. Крім того, вказав на те, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння. Вважає, що наведені аргументи виключають можливість звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою.
Заслухавши думку учасників судового провадження, безпосередньо дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов такого висновку.
Згідно з ч. 1 ст. 285 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.
Згідно з ч. 8 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження або ухвалення вироку з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої цієї статті, не допускається, якщо підозрюваний, обвинувачений проти цього заперечує.
Відповідно до ч. 4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Згідно з ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно з ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 46 КК України, особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Таким чином звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим може мати місце за сукупності таких умов: 1) особа вчинила кримінальне правопорушення вперше; 2) діяння належить до кримінальних проступків або необережних нетяжких злочинів та не є корупційним; 3) особа, яка вчинила злочин, примирилася з потерпілим; 4) особа, яка вчинила злочин відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.
Відповідно до абзацу 5 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності за наявності передбачених у ст. 46 КК України підстав звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.
Згідно з абзацом 3 п. 4 вказаної Постанови примирення винної особи з потерпілим (потерпілими) належить розуміти як акт прощення її ним (ними) в результаті вільного волевиявлення, що виключає будь-який неправомірний вплив, незалежно від того, яка зі сторін була ініціатором, та з яких мотивів.
Встановлено, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке характеризується необережною формою вини щодо наслідків, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, є відповідно до ст. 12 КК України нетяжким злочином та відповідно до примітки до ст. 45 КК України до корупційних кримінальних правопорушень не належить.
Також встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності притягається вперше, щиро розкаявся, примирився з потерпілою та завдані збитки такій відшкодував у повному обсязі, про що потерпіла повідомила суд безпосередньо у судовому засіданні, у зв`язку з чим підтримала подану раніше заяву про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Будь-які обставини, які б перешкоджали звільненню ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, відсутні.
Щодо аргументів прокурора про неможливість застосування статті 46 КК України у цій справі з урахуванням двооб`єктного складу, то суд зазначає таке.
Із диспозиції ч. 1 ст. 286 КК України вбачається, що саме спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження, внаслідок порушення особою, яка керує транспортним засобом, правил безпеки дорожнього руху відносить дії такої особи до кримінально караних, тоді як саме по собі порушення правил безпеки дорожнього руху без настання відповідних наслідків для здоров`я потерпілого не є злочином.
У постанові Верховного Суду України № 27 кс 16 від 31 березня 2016 року, суд указує, що існує така група суспільних відносин, охоронюваних кримінальним правом, у яких приватні інтереси їх учасників можуть переважати над суспільними (публічними) інтересами настільки, що волевиявлення потерпілого може мати вирішальне значення для кримінальної відповідальності винної особи. Без наявності приватних інтересів і вираження волевиявлення до їх реалізації ніякі публічні інтереси не можуть бути досягнуті.
Крім того, як вбачається з постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 439/397/17, в провадженні № 13-66 кс18, що саме потерпілий (тобто особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо спричинено шкоду) може виразити свою волю про прощення винного, на підставі чого приймається рішення про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності згідно з ст. 46 КК України.
Звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим базується, зокрема, на принципах гуманізму та економії кримінальної репресії. Право на примирення у ст. 46 КК України це особисте право потерпілого. Воно не може бути ніким присвоєне та не може бути нікому делеговане.
З огляду на викладене, суд вважає, що у цій справі приватні інтереси потерпілої, яка не має до обвинуваченого жодних претензій матеріального чи морального характеру, мають ключове значення та переважають публічний інтерес, враховуючи, зокрема, наявність всіх елементів, яких вимагає стаття 46 КК України для звільнення особи від кримінальної відповідальності.
Отже, суд вважає, що є всі підстави, передбачені ст. 46 КК України, для звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою. Провадження у справі слід закрити.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Долю заходів забезпечення кримінального провадження вирішити відповідно до ст. 174 КПК України.
Питання про процесуальні витрати необхідно вирішити в порядку ч. 2 ст. 124 КПК України.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_5 під час досудового розслідування не обирався. Підстав для його обрання суд не вбачає.
На підставі наведеного та керуючись ст. 46 КК України, статтями 100, 124, 174, 284, 286, 288, 370, 372 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання захисника ОСОБА_6 про звільнення особи від кримінальної відповідальності задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою, а кримінальне провадження щодо нього на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України закрити.

Речовий доказ: автомобіль марки «ВАЗ 2107», номерний знак НОМЕР_1 , червоного кольору, який знаходиться на майданчику тимчасового утримання транспортних засобів Перечинського відділення поліції Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області, повернути законному володільцю ОСОБА_8 .

Заходи забезпечення кримінального провадження, застосовані ухвалою слідчого судді Перечинського районного суду Закарпатської області від 08 жовтня 2020 року у виді арешту майна, скасувати.

Процесуальні витрати за проведення експертизи технічного стану автомобіля № 9422 від 18 листопада 2020 року у розмірі 3 268 (три тисячі двісті шістдесят вісім) гривень 80 копійок та авто-технічної експертизи № 10/859 від 14 грудня 2020 року у розмірі 817 (вісімсот сімнадцять) гривень 25 копійок стягнути з ОСОБА_5 на користь держави.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Перечинський районний суд протягом семи днів з дня її проголошення.

На підставі ч. 2 ст. 376 КПК України повний текст ухвали складено 15 березня 2021 року о 08 годині 00 хвилин.

Головуюча: ОСОБА_1