Справа № 520/8002/18
Провадження № 1-кп/947/160/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.06.2021 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представників потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,

розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в місті Одесі кримінальне провадження, що внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001368 від 20.04.2018 року, відносно ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, українця, з неповною вищою освітою, працюючого за наймом, неодруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 296 та ч. 2 ст. 345 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Так, 19.04.2018 року приблизно о 20 год. 20 хвил., обвинувачений ОСОБА_17 діючи спільно з групою невстановлених осіб (у кількості трьох осіб чоловічої статі), знаходячись на балконі 10-го поверху не введеного в експлуатацію будинку АДРЕСА_2 , діючи умисно, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у перешкоджанні вільному пересуванню громадян по території зазначеного будівельного об`єкту прилеглої до будинку території, що супроводжувалась особливою зухвалістю, яка виразилася у висловлюванні нецензурною лайкою у бік ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , застосували відносно них спеціально пристосовані для нанесення тілесних ушкоджень предмети, а саме: газові балони аерозольного типу, заповнені препаратом, що містить речовини сльозоточивої та дратівної дії. Після цього ОСОБА_17 , разом із трьома невстановленими слідством особами, повалили ОСОБА_16 та ОСОБА_15 на землю та почали безпричинно наносити удари руками та ногами по тулубу та голові останніх, при цьому наносячи удари руками та тулубу та голові ОСОБА_13 , внаслідок чого спричинили ОСОБА_16 , ОСОБА_15 та ОСОБА_13 наступні тілесні ушкодження, а саме: ОСОБА_16 , згідно висновком судово-медичної експертизи, тілесні ушкодження, які мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що виразилися у крововиливі у сполучнотканинну оболонку лівого ока, синці голови, правового плеча, лівого передпліччя, садні області правого ліктьового суглоба, хімічному опіку рогівки обох очей; ОСОБА_15 , згідно з висновком судово-медичної експертизи, тілесні ушкодження, які мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що виразились у садні шиї справа, синці шиї зліва, саден області правового ліктьового суглобу та області лівого променево-зап`ясткового суглобу; ОСОБА_13 , згідно з висновком судово-медичної експертизи, тілесні ушкодження, які мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що виразилися у синці та садні голови, синці та садні області правового ліктьового суглоба.

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_17 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 296 КК України грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю вчинене групою осіб, пов`язане з опором представникові влади, вчинене із застосуванням предмету, спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Продовжуючи свої злочинні дії, 19.04.2018 року приблизно о 20 год. 30 хвил., ОСОБА_17 , разом з вищезазначеними трьома невстановленими особами, будучи викритими у їх вчиненні, на законні вимоги припинити вчинення злочину, висунуті дільничним офіцером поліції ОСОБА_14 , який знаходився у форменому одязі та виконував свої службові обов`язки по охороні громадському порядку умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу, ОСОБА_17 направив наявний при собі газовий балон аерозольного типу, заповнений препаратом, що містить речовини сльозоточивої та дратівної дії у бік ОСОБА_14 , та застосував його. Після цього ОСОБА_17 , разом із трьома невстановленими слідством особами, продовжуючи свій злочинний намір, з мотивів неповаги до авторитету органів державної влади та правоохоронної діяльності в цілому, бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді тілесних ушкоджень працівнику правоохоронного органу, з метою припинення виконання ним своїх службових обов`язків, почали наносити удари ногами по тулубу ОСОБА_14 , тим самим спричинивши йому, згідно з висновком судово-медичної експертизи, тілесне ушкодження, що має незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів і відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що виразилося у забої грудної клітини, який проявився набряком м`яких тканин.

Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_17 вчинив кримінальне правопорушення передбаченеч. 2 ст. 345 КК України умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_17 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 296, ч. 2 ст. 345 КК України визнав в повному обсязі та пояснив, що дійсно вчинив інкриміновані йому злочини за обставинами зазначеними в обвинувальному акті, і вони повністю відповідають фактичним обставинам скоєного ним злочинів, які він не оспорював та підтвердив вищеописані та встановлені судом обставини справи, а саме: дати, час, місця вчинення інкримінованого йому злочину.Так, 19.04.2018 року приблизно о 20 год. 20 хвил., обвинувачений ОСОБА_17 знаходячись на балконі 10-го поверху не введеного в експлуатацію будинку АДРЕСА_2 став висловлюватися нецензурною лайкою на адресу потерпілих ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_13 та застосував газовий сльозоточивий балончик. Крім того, коли співробітник поліції вимагав припинити незаконні дії, він застосував сльозоточивий газ з балончику в обличчя поліцейського, та разом з іншими особами почали наносити удари ногами по тулупу поліцейського. У скоєному щиро кається, просив суворо його не карати, вибачився за свої дії перед потерпілими.

Окрім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_17 своєї вини у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, винуватість останнього доведена показами потерпілих та свідків, які містяться у матеріалах кримінального провадження, якими підтверджуються його покази стосовно часу, місця та обставин вчинення ним кримінального правопорушення, а саме:
Показами потерпілого ОСОБА_14 , що були отримані безпосередньо судом під час його допиту у відкритому судовому засіданні від 19.11.2018 року, який повідомив, що 19.04.2018 року він був групі СОГ, що прибула за повідомленням про пошкодження майна на місце події. Прибувши на місце події ОСОБА_14 чекав прибуття слідчого на першому поверсі. Потім він піднявся і почув, що хтось викрикнув, що йде 5-6 невідомих чоловіків. Після чого ОСОБА_14 спустився та побачив 5 чоловік серед яких був обвинувачений ОСОБА_17 та один з потерпілих з яким у ОСОБА_17 була перепалка. ОСОБА_14 почав їх розбороняти. ОСОБА_17 першим вдарив пайщика, потім почалась бійка. Коли все скінчилось ОСОБА_14 бачив, що пайщик був весь у землі та в крові, інші пайщики захищались. Обвинувачений ОСОБА_17 пшикнув газом з балончика в обличчя ОСОБА_14 .. ОСОБА_17 порушував громадський порядок і наносив удари одному з пайщиків;

Показами потерпілого ОСОБА_13 , що були отримані безпосередньо судом під час його допиту у відкритому судовому засіданні від 30.11.2018 року, який повідомив, що події відбувалась у квітні 2018 року на вул. Жаботинського у недобудові. Йому зателефонував охоронець та повідомив, що ламають двері у квартирах та викидають речі, хто саме це робив йому невідомо. Коли він прибув на місце події осіб, які викидали речі вже не було. Невідомі особи чоловічої статі з`явились, коли поліцейські з понятими піднялись на 10-ий поверх робити опис пошкодженого майна. Цих невідомих осіб було п`ятеро, серед яких був обвинувачений ОСОБА_18 . Останній стояв поруч з ОСОБА_16 .. Також там був ОСОБА_19 , що спілкувався зі слідчим. Дільничний стояв у дверях. Після того, коли слідчий сказав, що вони описали частину майна ОСОБА_19 сказав, щоб вони уходили, на що він запропонував уходити їм першим, але вони відмовились. Після чого ОСОБА_20 дав вищевказаним невідомим особам серед яких також був обвинувачений команду та всі ці особи почали бризкати балончиком. ОСОБА_14 почав кричати, що застосує табельну зброю, після того один з невідомих осіб почав тягнутись за ним. ОСОБА_18 бив ОСОБА_16 та ОСОБА_14 . Потім по команді вищевказані невідомі особи побігли, він ОСОБА_16 та ОСОБА_14 не змогли побігти за ними у зв`язку з тим, що захлопнулись двері. Коли приїхали поліцейські вони відкрили двері та спустили всіх. ОСОБА_14 ще деякий час лежав на асфальті. Його били приблизно 5 хвилин, удари наносили по обличчю, свідомості він не втрачав. Після цього в нього більше тижня були головооберти та в нього було ураження дихальних шляхів;

Показами потерпілого ОСОБА_15 , що були отримані безпосередньо судом під час його допиту у відкритому судовому засіданні від 30.11.2018 року, який повідомив, що події відбувались 19.04.2018 року на вул. Жаботинського у м. Одесі. На місце події він приїхав о 17 год. 00 хвил. де вже були поліцейські, пайщики, ОСОБА_19 , що є директором ОСОБА_21 транса. На об`єкті ламали двері. Наряд поліції казав людям, що зараз приїде слідчий з дільничним. Коли приїхали слідчий з дільничним, вони пішли щось описувати, а люди, що ламали двері розбіглись. ОСОБА_15 піднявся з поліцейськими на 10 поверх. Вони зробили опис та щось заповнювали. Дільничний спочатку був внизу. Коли піднявся дільничний та ОСОБА_16 зателефонували та сказали, що прийшли люди в балаклавах разом з ОСОБА_19 і піднялись на 10-ий поверх. Особам у балаклавах запропонували спуститись першими, вони були проти, з цього почався спір, після чого ці особи почали бризкати балончиком та бити його. Він бачив як обвинувачений ОСОБА_18 бив ОСОБА_16 але не бачив, чи бив обвинувачений його;

Показами потерпілого ОСОБА_16 , що були отримані безпосередньо судом під час його допиту у відкритому судовому засіданні від 05.03.2019 року, який повідомив, що 19.04.2018 року приблизно о 16 год. 00 хвил. йому почали телефонувати пайщики та казали, що невідомі проникають до квартири, ламають майно. Йому зателефонував охоронець. Після цього ОСОБА_16 зателефонував у поліцію та поїхав на місце події. Прибувши на місце події ОСОБА_16 зайшов на територію будинку де були 3-5 пайщиків. На вказаному об`єкті знаходились невідомі люди, які назвались робочими та яких спочатку було затримано, а потім їх відпустили. Двері були виламані. Чернохатний з невідомими особами почали виносити речі з квартир. Потім приїхали співробітники поліції після чого на першому поверсі почалась перепалка між ОСОБА_19 , ним та юристом. Він дозволив співробітникам поліції проходити на об`єкт, однак ОСОБА_20 був проти. Слідчий та двоє пайщиків піднялись на 10-ий поверх будівлі, він також піднявся туди. На 10-му поверсі слідчий проводив слідчі дії. Потім ОСОБА_19 через ворота почав запускати невідомих осіб серед яких був обвинувачений ОСОБА_18 після чого люди почали кричати, що прийшли бандити. Вказані невідомі особи, разом з обвинуваченим ОСОБА_18 піднялись на 10-ий поверх де був балкон. Він стояв спиною до балкону, а ОСОБА_18 стояв зліва від нього. Біля ОСОБА_18 стояла особа кавказької зовнішності та недалеко стояв ОСОБА_13 . Вищевказані особи почали вимагати від слідчого, щоб він припинив проведення слідчих дій. Коли слідчий завершив проведення слідчих дій, він та інші особи, що знаходились на 10-му поверсі почали спускатись. На першому поверсі стояли люди, потім жінка почала кричати, після чого до них підбіг дільничний. В цей момент обвинувачений ОСОБА_18 вдаряє його о стіну, після чого йому почали наносити удари вищезазначені невідомі особи. В цей момент праворуч від нього стояли ОСОБА_15 та ОСОБА_13 . Дільничний почав кричати, що він почне стріляти, після чого повалили дільничного, який впав на цеглини та почалась боротьба. Він бачив як обвинувачений стояв над дільничним та наносив йому удари. ОСОБА_15 у цей момент відштовхував обвинуваченого ОСОБА_18 в руках якого був балончик. Коли всі вийшли він та дільничний залишились на підлозі.

Показами свідка ОСОБА_22 , що були отримані безпосередньо судом під час його допиту у відкритому судовому засіданні від 03.04.2019 року, який повідомив, що 19.04.2018 року йому зателефонували та сповістили, що на будівельному майданчику по вулиці Жаботинського стався взлом однієї з квартир. Так приблизно 18:15 годині він був на території товариства з юристом, там вже були патрульні поліцейські, вони розповили обставини виклику, виклик був здійснений з підстав взлому квартири АДРЕСА_3 . Для того щоб встановити, яку саме взломали квартиру вони піднялися на поверх ОСОБА_23 , Дончев, останні особи йому невідомі. Пізніше приїхав слідчий з дільничним та заявники почали складати заяву, слідчий вирішив провести огляд квартири, але він з юристом казали заявникам, що відсутній сенс писати заяву. Потім вони почали спускатися вниз, але ОСОБА_23 був незадоволений, та вимагав у слідчого скласти протокол огляду, але вони пояснили що в недобудові не може бути особистих квартир. На першому поверсі будинку були невідомі йому особи. Приблизно о 20:00 годині йому стало зрозуміло, що неможливо проводити огляд у будові без світла. Він разом з ОСОБА_24 піднявся на поверх щоб подивитися, як слідчий без світла складає протокол. Коли вони піднімалися, то він чув хлопки дверима на різних поверхах, на 8 поверсі вони побачили дільничного з яким привітався обвинувачений ОСОБА_18 .

Показами свідка ОСОБА_25 , що були отримані безпосередньо судом під час її допиту у відкритому судовому засіданні, яка повідомила, що її донька була пайщиком ЖСК «Жаботинського», та 18.04.2019 року отримали повідомлення про відкриття квартири. Вона разом зі своїм чоловіком поїхали на об`єкт, де вже знаходилися поліцейські, складали документи. Потім на територію зайшли молоді люди спортивної статури, серед яких був обвинувачений ОСОБА_17 , вони не відповіли на її питання: «чого вони хочуть?», та зайшли у будинок, вона злякалася та викликала поліцію. Потім вона чула крики, але що відбувалося в будинку вона не бачила. На вулицю вибіг дільничний, тому що йому в очі бризнули з балончику, і вона викликала швидку допомогу. Потім хлопці швидко розійшлися.

Показами свідка ОСОБА_26 , що були отримані безпосередньо судом під час його допиту у відкритому судовому засіданні, який повідомив, що на його думку був захват території поліцейськими. Так, з пайщиків зібрали кошти, було збудовано 2/3 частини будинку. Він бачив, як поліцейського відпаювали молоком тому, що йому очі заприскали з балончику. Події в цей день відбувалися на 9-10 поверсі будинку, там знаходилися подружжя ОСОБА_27 , ОСОБА_23 , дружина ОСОБА_27 була на першому поверху. Коли компанія хлопців зайшла на територію будівлі, дружина ОСОБА_27 кричала своєму чоловіку, що його йдуть вбивати. Через деякий час з будинку вийшов ОСОБА_19 та ще декілька хлопців, та несли поліцейського. Він розцінює крики дружини ОСОБА_27 в якості провокації, коли вона кричала своєму чоловіку, що його йдуть вбивати.

Показами свідка ОСОБА_28 , що були отримані безпосередньо судом під час його допиту у відкритому судовому засіданні, який повідомив, що він працює охоронцем на будівництві будинку на вулиці Жаботинського в місті Одесі. Шевчук попросив відкрити поверхи в будинку,він їх відкрив. Він та два представника поліції пішли на поверх, потім він спустився до людей, потім знов піднявся. Через деякий час прийшли ще люди, ОСОБА_23 з ними привітався. Приблизно біля 18:00 годині він почув якісь крики, він піднявся 11 ий поверх, там один кричав його били, другий лежав його також били ногами, він накричав і всі розбіглися. Викликали поліцію, хлопці всі пішли, він закрив за ними ворота.

Відповідно до частини 3 статті 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Визнаючи себе повністю винним у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст.296, ч.2 ст. 345 КК України та не оспорюючи фактичні обставини справи, обвинувачений ОСОБА_17 , не заперечував щодо розгляду справи в порядку частини 3 статті 349 КПК України.
Прокурор заявив усне клопотання про розгляд справ на підставі частини 3 ст. 349 КПК України, обмежитися допитом свідків, потерпілих та обвинуваченого, без дослідження письмових доказів по справі.
Обвинувачений ОСОБА_17 , його захисник ОСОБА_6 , не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, не оспорювали фактичні обставини кримінального провадження, та правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції. Суд роз`яснив учасникам судового провадження положення частини 3 статті 349 КПК України про те, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Вислухав думку учасників судового провадження, користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються і вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_17 , потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_28 та дослідженням матеріалів характеризуючи його особу.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Відповідно дороз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судовупрактику усправах прохуліганство» №10 від 22.12.2006 року,суди мають відрізняти хуліганство від інших злочинівзалежно від спрямованості умислу, мотивів, цілей винного та обставин учиненняним кримінальнокараних дій. Дії, що супроводжувалися заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК України, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом. За ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.
Отже, оцінюючі всі зібрані у судовому засіданні докази по справі в умовах повної змагальності в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_17 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії ч.4 ст. 296 КК України грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю вчинене групою осіб, пов`язане з опором представникові влади, вчинене із застосуванням предмету, спеціально пристосованого та заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, та ч. 2 ст. 345 КК України умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку із виконанням цим працівником службових обов`язків.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 50 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_17 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_17 , згідно ст. 66 КК України, щире каяття, визнання вини.
Обставини, що обтяжують покарання ОСОБА_17 згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Визначення в обвинувальному акті стороною обвинувачення обставини, що обтяжує покарання ОСОБА_17 згідно ст. 67 КК України як вчинення злочину у зв`язку з виконанням потерпілим службового обов`язку суд до уваги не бере та відхиляє, у зв`язку з тим, що ця обставина є ознакою особливо кваліфікованого складу злочину передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Враховуючі сукупність вищезазначених обставин, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчинених кримінальних правопорушень, враховуючи особу обвинуваченого ОСОБА_17 , який є осудним, тобто особою, яка під час вчинення злочину могла усвідомлювати свої дії і керувати ними ст. 19 ч.1 КК України, що він раніше не судимий, згідно досудової доповіді Київського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області від 27.08.2018 року відносно обвинуваченого вказаний орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_17 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства, позитивно характеризується,працює, публічно вибачився перед потерпілими за свої дії, суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_17 можливо без ізоляції від суспільства, із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, бо вважає це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому.
Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Також, відповідно до постанови колегії суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 квітня 2018 року № 757/15167/15-к зробила висновок, що загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначати покарання або звільняти від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи не застосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначені покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.
Що стосується вирішення цивільного позову ОСОБА_13 , то суд виходить з наступного.
Згідно вимог ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
У відповідності до ч. 1ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Потерпілим ОСОБА_13 був заявлений цивільний позов, в якому він просив стягнути з обвинуваченого ОСОБА_17 на його користь 200 000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка зазнала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно до п. 31 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 02.07.2004 р. Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів роз`яснено судам, що при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди за позовом потерпілого суди повинні керуватися відповідними положеннями ЦК України та роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (зі змінами, внесеними постановою від 25.05.2001р. № 5).
Крім того, слід зазначити, що відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, кожен при вирішенні суперечок про його цивільні права і обов`язки має право на справедливий і відкритий розгляд в перебігу розумного терміну судом, встановленим законом. При цьому застосовується практика Європейського суду з прав людини в національному судочинстві, як інструмент функціонування Конвенції, яка є частиною національного законодавства.
Згідно частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав потерпілий, характер немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення і т. ін.), враховує стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті та інші обставини.
Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Матеріально-правовий зміст обов`язку подавати докази полягає в тому, що, в випадку його невиконання суб`єктом доказування і неможливості отримання доказів суд має право визнати факт, на який посилалась зацікавлена сторона, неіснуючим, чи навпаки, як це має місце при використанні презумпції, існуючим, якщо інше не доказано другою стороною.
Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, що зазначено в ст. 263 ЦПК України.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що заявлена потерпілим ОСОБА_13 моральна шкода у розмірі 200 000 гривень, в судовому засіданні не доведена, а тому задоволенню не підлягає.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні належить вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_17 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296 та ч. 2 ст. 345 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 4 ст. 296 КК України у виді позбавленням волі на строк 4 (чотири) років;
-за ч. 2 ст. 345 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворих з вказаних покарань більш суворим, за сукупністю злочинів, слід призначити остаточне покарання у виді позбавленням волі на строк 4 (чотири) роки.
Відповідно до ст. 75 КК України засудженого ОСОБА_17 звільнити від відбування покарання з випробуванням на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Згідно ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_17 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Зарахувати засудженому ОСОБА_17 , як часткове відбуте покарання, строк попереднього ув`язнення - з моменту затримання, а саме з 02.05.2018 року по 12.09.2018 року, за правилами, визначеними ч.5 ст. 72 КК України, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за одень день позбавлення волі.
Цивільний позов ОСОБА_13 до ОСОБА_17 про стягнення моральної шкоди відмовити.
Речові докази, диски з відеозаписами, залишити зберігати в матеріалах кримінального провадження №0001368.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1