Дата документу 28.04.2021 Справа № 310/1360/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/939/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №310/1360/21Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 квітня 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт.Андріївка Бердянського району Запорізької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

ВСТАНОВИЛА
Вказаною ухвалою міськрайонного суду продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні передбаченого ч.2 ст.121 КК кримінального правопорушення на строк 60 днів, тобто до 12.06.2021 року включно.

В апеляційній скарзі обвинувачений та його захисник просили ухвалу суду змінити та застосувати до обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту або особистого зобов`язання, посилаючись на те, що передбачені ст.177 КПК ризики відсутні. Обвинувачений на досудовому розслідуванні давав покази, позитивно характеризується, має хворого батька. В разі застосування більш м`якого запобіжного заходу обвинувачений буде з`являтися за першим викликом до суду та переховуватися від суду не буде.

Учасники судового провадження були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду. Клопотань про розгляд апеляційної скарги за їх участю не надходило, а тому апеляційний розгляд з огляду на ч.4 ст.422-1 КПК здійснено без їх участі.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З представлених матеріалів провадження вбачається, що в провадженні Бердянського міськрайонного суду Запорізької області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні передбаченого ч.2 ст.121 КК кримінального правопорушення.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 .

Суд, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, виходив з того, що встановлені у даному провадженні ризики того, що обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків у цьому провадженні, продовжують існувати, а тому для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого, оскільки саме такий запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції виходячи з наступного.

Згідно з вимогами п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського Суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим статтею 177 цього Кодексу ризикам.

Ухвалюючи рішення про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд першої інстанції повинен з`ясувати доцільність продовження застосування запобіжного заходу, що у свою чергу повинно відповідати ризикам та обставинам, що передбачені статтями 177 - 178 КПК, у їх зіставленні з конкретними фактами, встановленими у кримінальному провадженні.

На переконання колегії суддів рішення суду про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 ґрунтується на зазначених вимогах закону.

Так, з наданих матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 безробітний, не одружений, дітей на утриманні не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних чинників стримуючого характеру. Крім того, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти життя та здоров`я особи, за вчинення якого передбачено покарання лише у виді позбавлення волі.

Наведені обставини дають достатні підстави для висновку, що ОСОБА_6 , будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначене у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може ухилитися від суду шляхом переховування з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкриміноване йому кримінальне правопорушення.
Крім того, встановлено, що у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 наразі триває судовий розгляд, свідки судом не допитані. А тому, з огляду на обставини вчинення інкримінованого злочину, який поставлено у вину обвинуваченому, існують достатні підстави стверджувати про існування ризику незаконного впливу на свідків у даному провадженні, місце проживання яких відомо.

Тому твердження апелянтів про відсутність передбачених ст.177 КПК ризиків не можуть вважатися обґрунтованими, оскільки, на переконання колегії суддів, прокурор довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права обвинуваченого ОСОБА_6 перебувати на волі.

Обставини, на які посилалися обвинувачений та захисник в своїй апеляційній скарзі, не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченого, та вони не здатні у повному обсязі мінімізувати ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання, гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відтак, суд першої інстанції, з`ясувавши і дослідивши всі обставини, які за законом мають значення при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою, за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу на більш м`який, обґрунтовано продовжив строк тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, навівши в ухвалі мотиви прийнятого ним рішення.

Даних, які би безумовно унеможливлювали подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, надані матеріали провадження не містять.

Отже колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі мотивів, не знаходить законних та обґрунтованих підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 14 квітня 2021 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4