Справа № 362/1707/21
Провадження № 1-кп/362/484/21
ВИРОК
19.05.2021 м. Васильків
Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
10.02.2021 близько 17 год 40 хв. ОСОБА_5 разом із своїм знайомим ОСОБА_8 проходили поблизу будинку АДРЕСА_1 , в цей час ОСОБА_5 помітив як у ОСОБА_8 з кишені куртки, в яку він був одягнутий, непомітно для останнього, випав мобільний телефон NeffosX1Lite модель TP904A24UA з ОЗУ 2gb, пам`ять 16gb, IMEI НОМЕР_1 , сірого кольору, вартістю 1250,00 грн., що належить матері ОСОБА_8 потерпілій ОСОБА_7 , та протягом тривалого часу перебував у користуванні ОСОБА_8 .
Після чого, у ОСОБА_5 раптово виник умисел на таємне викрадення чужого майна з метою незаконного збагачення та подальшого звернення чужого майна на свою користь, всупереч інтересам власника. Далі, ОСОБА_5 , реалізуючи умисел на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, пересвідчившись, що за його діями ніхто з сторонніх осіб не спостерігає, а ОСОБА_8 відволікся, діючи таємно від оточуючих, непомітно підібрав з землі та помістив до правої кишені своєї куртки вищевказаний мобільний телефон, що належить потерпілій ОСОБА_7 та, утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_7 майнової шкоди на загальну суму 1250,00 грн.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні винним себе за ч. 1 ст. 185 КК України визнав повністю і пояснив, що 10.02.2021 він перебував на вулиці в районі будинку 10 по вул. Комінтерна в м. Василькові зі своїм знайомим ОСОБА_9 , було дуже слизько і ОСОБА_9 декілька разів впав, внаслідок чого його мобільний телефон випав з кишені і він його непомітно для всіх підібрав, оскільки в той час йому дуже потрібні були гроші. Цей мобільний телефон він заклав і через два дні викупив, але не повернув ОСОБА_9 , оскільки приблизно тоді ж йому подзвонили з поліції в зв`язку із викраденням телефону, якій він і відніс до поліції і добровільно видав.
Показання ОСОБА_5 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилась, але в підготовчому судовому засіданні надала до суду заяву, згідно якої просила розгляд справи проводити за її відсутності, претензій до обвинуваченого не має, при ухваленні рішення покладається на думку суду.
Крім того, судом з`ясовано чи правильно розуміють учасники судового провадження зміст обставин кримінального провадження, чи немає сумнівів у добровільності позиції, а також роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету Міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.
Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують обвинуваченого, та матеріалів щодо речових доказів та залучення експертів й витрат на їх проведення.
Вина обвинуваченого ОСОБА_5 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення кримінального правопорушення за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому тощо.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових злочинів.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до кримінальних проступків, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого (вину визнав повністю, щиро розкаявся,), особу обвинуваченого, а саме: на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, характеризується в цілому позитивно, розлучений, думку потерпілої, якій повернуто викрадене.
Разом з тим, судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше судимий 01.10.2020 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі, звільненого від відбування покарання в порядку ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік, тобто ОСОБА_5 на шлях виправлення не став і вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, у період іспитового строку, в зв`язку з чим остаточне покарання ОСОБА_5 необхідно призначити в порядку ст. 71 КК України.
Відповідно до ст. 67 КК України суд визнає обставиною, що обтяжує покарання рецидив злочинів.
Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає обставиною, яка пом`якшує покарання, щире каяття обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненому.
З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи ОСОБА_5 , який раніше судимий, скоїв нове кримінальне правопорушення у період іспитового строку, наявності обставин, які як пом`якшують покарання, так і як обтяжують покарання, з огляду на альтернативні покарання, передбачені санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, суд вважає за необхідне призначити йому міру покарання у виді обмеження волі.
Запобіжний захід ОСОБА_5 не обирався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Питання про речові докази слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи, які становлять 326,90 грн. необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави, що відповідає вимогам ст. 124 КПК України.
Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368-371, 373, 374 КПК України,
ОСОБА_5 , визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного покарання, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01.10.2020 у виді 6 (шести) місяців обмеження волі та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді 2 (два) років 6 (шість) місяців обмеження волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.
Речові докази: мобільний телефон NeffosX1Lite модель TP904A24UA з ОЗУ 2gb, пам`ять 16gb, IMEI НОМЕР_1 , сірого кольору, що передано на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_7 залишити в її повному володінні, користуванні та розпорядженні.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 326 (триста двадцяти шести) гривень 90 (дев`яносто) копійок.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Апеляційна скарга на вирок суду, окрім з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України, може бути подана до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.
Суддя ОСОБА_1