ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/8207/21 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження: 11-кп/819/708/21 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2021 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7

захисника обвинуваченого ОСОБА_8

потерпілого ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002821 від 15.12.2020 року, за апеляційною скаргою прокурора Херсонської окружної прокуратури на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 27.05.2021 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,-

в с т а н о в и л а:

Цією ухвалою обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до ЄРДР 15.12.2020 року за №0002821, за обвинуваченням ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, повернуто прокурору для усунення виявлених недоліків протягом розумного строку.

Повертаючи прокурору обвинувальний акт щодо ОСОБА_7 , суд першої інстанції послався на те, що він не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме обвинувальний акт не містить відомостей щодо місця вчинення кримінального правопорушення, взагалі відсутні відомості про місто в якому сталася подія, що робить неможливим вирішення, як того вимагає ст. 314 КПК України, питання щодо підсудності кримінального провадження саме Херсонському міському суду Херсонської області.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор Херсонської окружної прокуратури вважає оскаржувану ухвалу суду незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що в обвинувальному акті щодо ОСОБА_7 конкретно та повно викладені фактичні обставини кримінального правопорушення із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків злочину, форми його вини, тобто прокурором сформульовано обвинувачення та дано правову кваліфікацію, яка дає повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення. Вказує, що в самому обвинувальному акті чітко зазначено вулицю та напрямок руху транспортного засобу. Просить оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати, ухвалити нову, якою обвинувальний акт у кримінальному провадженні направити до Херсонського міського суду Херсонської області на новий судовий розгляд зі стадії підготовчого судового засідання.

Іншими учасниками судового провадження ухвала суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 в апеляційному порядку не оскаржується.

Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного перегляду.
Прокурор та потерпілий апеляційну скаргу підтримали, наполягали на її задоволенні.

Обвинувачений та його захисник просили апеляційну скаргу відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового провадження, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Мотиви Суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Як вбачається з норм ч.1,2 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно із приписом п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.
Частина 4 статті 110 КПК України містить вичерпне поняття такого документу як обвинувальний акт. Зокрема визначено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Вичерпний перелік відомостей, які згідно ч.2 ст.291 КПК України повинен містити обвинувальний акт, з огляду на положення п.3 ч.3 ст.314 КПК України щодо відповідності обвинувального акту вимогам саме КПК України, а не конкретно статті 291 КПК України, не тільки не виключає, а навпаки передбачає обов`язок слідчого, прокурора при складанні обвинувального акту в обов`язковому порядку враховувати, крім ч.2 ст.291 КПК України, положення і інших статей КПК України, якими визначається спосіб здійснення та виконання завдань кримінального провадження передбачених ст.2 КПК України.
Так, відповідно до положень ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.
Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
При цьому, як випливає зі змісту Кримінального процесуального Кодексу, формулюючи обвинувачення слід враховувати вимоги ст.91 вказаного Закону, щодо обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема щодо події кримінального правопорушення, а саме: час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
За змістом ч.1 ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, до яких віднесені подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб) та інші обставини вчинення кримінального правопорушення; винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив, і мета вчинення кримінального правопорушення, та інші обставини, - покладається на слідчого, прокурора.
Суд першої інстанції обґрунтовано звернув увагу на те, що обвинувальний акт не містить відомостей щодо місця вчинення кримінального правопорушення.
Таким чином, повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_7 не відповідає вимогам кримінального процесуального закону.
Доводи прокурора про те, що в обвинувальному акті конкретно та повно викладені фактичні обставини кримінального правопорушення із зазначенням місця, часу, способу вчинення злочину та інше, є безпідставними, адже висновки суду про невідповідність обвинувального акту вимогам Кримінального процесуального кодексу України ґрунтуються на очевидних недоліках тексту обвинувального акту.
Підготовче провадження є першим важливим етапом судового провадження у суді першої інстанції, завданням якого є процесуальне та організаційне забезпечення судового розгляду відповідно до вимог КПК України, якими визначається спосіб здійснення та виконання завдань кримінального провадження, що було виконано судом першої інстанції.
Наявність вказаної неповноти в обвинувальному акті порушує один із основних конституційних принципів обвинуваченого - право на захист, оскільки позбавляє останнього знати у яких конкретних діях його обвинувачують та за якими фактичними обставинами, а також подальшій можливості викладення своїх показань, заперечень, а суд належним чином встановити істину у кримінальному провадженні.
Встановлені судом першої інстанції недоліки не давали суду першої інстанції підстав для призначення справи до судового розгляду, тому обвинувальний акт у зв`язку з невідповідністю останнього вимогам п.5 ч.2 ст. 291 КПК України, обґрунтовано судом першої інстанції повернутий прокурору.
Крім того, імперативним приписом підпункту "а" пункту 3 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має право бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Недотримання вказаних вимог Конвенції при складанні обвинувального акту порушує засади кримінального провадження, і зокрема: засаду законності, яка полягає в неухильному дотриманні вимог міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України (п.1 ст.9 КПК), та засаду забезпечення права обвинуваченого на захист (ст.20 КПК).
Викладені обставини свідчать про невідповідність обвинувального акту вимогам КПК України.
Посилання в апеляційній скарзі прокурора на те, що даний факт, ніяким чином не впливає на розгляд обвинувального акту по суті, апеляційний суд не приймає до уваги, оскільки суд першої інстанції зобов`язаний перевірити матеріали кримінального провадження та з`ясувати достатність фактичних і юридичних підстав для прийняття рішень, передбачених ч.3 ст. 314 КПК. Тому на переконання апеляційного суду, вказаний недолік обвинувального акту має бути виправлений.
Прокурором не наведено достатніх обґрунтувань істотного порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, не здобуто таких і в процесі апеляційного розгляду.
При цьому апеляційний суд враховує, що повернення обвинувального акту прокурору жодним чином не позбавляє органи досудового розслідування та прокурора повторно спрямувати провадження до суду у спосіб встановлений законом.
Відповідно до ч.1 ст.407 КПК України, суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції має право залишити оскаржуване судове рішення без змін.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність залишення апеляційної скарги прокурора без задоволення.
Керуючись ч.2 ст. 376 ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Херсонської окружної прокуратури залишити без задоволення, а ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 27.05.2021 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4