Справа № 305/309/20
Номер провадження 1-кс/305/192/21
УХВАЛА

31.05.2021. Слідчий суддя Рахівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , представник власника майна ОСОБА_5 розглянувши матеріали клопотання слідчого СВ Рахівського РВП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Рахівського РВП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 звернувся до Рахівського районного суду Закарпатської області з клопотанням погодженим прокурором Рахівського відділу Тячівської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000069 від 29 жовтня 2019 року за ознаками ч.2 ст.364 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що службові особи Рахівської міської ради та міського комунального підприємства «Рахівкомунсервіс», діючи умисно, в особистих інтересах та інтересах третіх осіб, використовуючи своє службове становище та владні повноваження всупереч інтересам служби, в порушення вимог статей 21, 33 Закону України «Про відходи», ст. 167 Земельного кодексу України, ст. 46 Закону України «Про охорону земель», протягом 2008 - 2021 років, незаконно організували розміщення твердих побутових відходів у прибережній смузі на лівому березі річки Тиса в місті Рахів по вулиці Партизанській, заподіявши довкіллю тяжких наслідків.
Оглядами місця знаходження вказаних побутових відходів встановлено, що станом на 25.02.2020 загальна площа засміченої земельної ділянки складає 1,1193 га, частина якої в розмірі 0,1964 га знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :15:001:0007, частина площею 0,0116 га - на земельній ділянці з кадастровим номером :15:001:0008.

Цільове призначення обох земельних ділянок «03.12. Для будівництва та обслуговування будівель закладів комунального обслуговування», власник Рахівське міське комунальне підприємство «Рахівкомунсервіс» (МКП «Рахівкомунсервіс»), . Власність підтверджено інформацією Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку.

Відповідно до висновку комісійної судової інженерно-екологічної експертизи від 11.09.2020, сміттєзвалище (місце видалення відходів) комунального підприємства «Рахівкомунсервіс» Рахівської міської ради в місті Рахів на лівому березі річки Тиса по вулиці Партизанській б/н є несанкціонованим, оскільки відсутньою є чинна дозвільна та проектна документація у сфері поводження з побутовими відходами, передбачена діючим законодавством та підзаконними нормативно-правовими актами (в т.ч. природоохоронними та санітарними) у сфері поводження з відходами.

Незважаючи на явну незаконність функціонування сміттєзвалища, його експлуатація МКП «Рахівкомунсервіс» триває, побутові відходи продовжують вивозитись та накопичуватися.

Таким чином, земельні ділянки з кадастровими номерами :15:001:0007 (площею 0,3644 га) та :15:001:0008(площею 0,4669 га) використовуються не за призначенням.

Постановою слідчого від 24.05.2021 вказані земельні ділянки визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки зберігають на собі сліди кримінального правопорушення.

Згідно зі ст.170 КПК України,зокрема накладається арешт на майно, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Незаконною діяльністю МКП «Рахівкомунсервіс» зазначені земельні ділянки пошкоджуються та псуються, а також є можливість їх відчуження.

Прокурор ОСОБА_3 , слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні просили задовольнити клопотання про накладення арешту на майно.
Представник власника майна ОСОБА_5 просить відмовити у задоволенні клопотання, оскільки таке є необгрунтованим.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши клопотання з додатками, приходжу до висновку про необхідність повернути клопотання прокурору, виходячи з наступного.

Із клопотання слідчого вбачається, що в провадженні СВ Рахівського РВП ГУНП в Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000069 від 29 жовтня 2019 року за ознаками ч.2 ст. 364 КК України.

Кримінальним правопорушенням, передбаченим ч. 2 ст. 364 КК України, за ознаками якого здійснюється кримінальне провадження №0000069, є зловживання владою або службовим становищем, якщо воно спричинило тяжкі наслідки.

В межах зазначеного кримінального провадження слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням погодженим прокурором, про накладення арешту на земельні ділянки з кадастровими номерами :15:001:0007 (площею 0,3644 га) та :15:001:0008(площею 0,4669 га) використовуються не за призначенням.

При застосування заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному обмеженню.

Згідно зі ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обгрунтованого рішення, слідчий суддя повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказ у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт накладається у випадках, передбачених пунктами 3,4 частини другої ст.170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися й у клопотанні слідчого, дізнавача, чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно зі ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обгрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Обов`язок ініціатора клопотання довести обставини, що вказують на вчинення кримінального правопорушення; правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, то що слідує із вимог ч.5 ст.132, ст.171 КПК України та відповідає передбаченим ст.ст. 7, 22, 26 КПК України принципам змагальності та диспозитивності.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Із матеріалів даного провадження вбачається, що клопотання слідчого подано без дотримання вказаних вимог, оскільки всупереч вимогам ст.132 КПК України, слідчий не вказав і не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні.

Відповідно до ч.3 ст.132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Проте із тексту клопотання слідчого вбачається, що воно складається з викладення змісту фактичних обставин кримінального правопорушення (фабули), встановлених органом розслідування та посилання на положення ст.170 КПК без належного обгрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження.

До клопотання документів, які б містили відомості про докази наявності ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України, не додано.

Зокрема, жодного доказу, який підтвердив би припущення слідчого про зловживання владою чи службовим становищем, а також доводів на користь висновку про розумність та співмірність арешту вказаного у клопотанні майна завданням кримінального провадження ні у клопотанні слідчого не наведено та у матеріалах, які надані слідчому судді, відсутні.

Натомість зазначено, що земельні ділянки використовуються не за цільовим призначенням.

Отже, в порушення вимог ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого про арешт майна не зазначені правові підстави, мета відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідно обґрунтування необхідності арешту майна.

Зокрема, згідно з нормами Глави 10 та Глави 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

За приписами ч.3 ст.172 КПК України слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Вказані обставини в сукупності, позбавляють можливості слідчого суддю розглянути дане клопотання з дотриманням усіх вимог законодавства, в зв`язку з чим, з огляду на вищевказані доводи, слідчий суддя приходить до переконання, що таке клопотання підлягає поверненню слідчому відповідно до ч.3 ст.172 КПК України, так як останнє не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Керуючись ст.ст. 170-172 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчогоСВ Рахівського РВП Головного управління Національної поліції в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, а саме: на земельні ділянки з кадастровими номерами :15:001:0007 площею 0,3644 га та :15:001:0008площею 0,4669 га,які перебувають у власностіРахівського міського комунального підприємства «Рахівкомунсервіс»,шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування ними, у зв`язку із забезпеченням збереження речових доказів - повернути прокурору, встановивши строк для усунення недоліків в 72 години.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя: ОСОБА_1