14.06.2021 Справа № 756/9143/21

Справа № 756/9143/21
Провадження № 1-кс/756/1473/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2021 року слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання заступника начальника слідчого відділення ВП № 1 Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000205 від 11.01.2019 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Заступник начальника слідчого відділення ВП № 1 Оболонського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 11.06.2021 звернувся до слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва з клопотанням, погодженим з прокурором, в рамках кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000205 від 11.01.2019 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, про накладення арешту на майно, а саме: земельну ділянку площею 0,950 га, кадастровий номер :85:042:0041, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,0641 га, кадастровий номер :85:042:0035, за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом заборони розпорядження.

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні СВ Оболонського УП ГУНП в м. Києві знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000205 від 11.01.2019 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК Україниза фактом незаконного заволодіння невстановленою групою осіб у серпні 2018 року нерухомим майном: земельними ділянками та житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , що належать ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

22.03.2019 допитана в якості потерпілого ОСОБА_4 вказала, що після смерті батьків вона успадкувала та являється єдиним власником нерухомого майна, що складається: з житлового будинку площею 144,4 кв. м та земельної ділянки к/н :85:042:0007 площею 0,1 га за адресою: АДРЕСА_1 . У червні 2018 року в неї були викрадені правовстановлюючі документи на нерухоме майно, яке у подальшому було реалізовано на користь третіх осіб. Так, перевіривши відомості про свою нерухомість по Реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_4 дізналася, що 29.08.2018 все належне їй нерухоме майно було відчужено громадянці ОСОБА_5 , проте ОСОБА_4 жодних договорів з нею не укладала, довіреностей на відчуження майна також не видавала та не підписувала, до нотаріусів для укладання будь-яких документів у 2018 році не виїжджала, дома також нотаріуси потерпілу не відвідували, грошових коштів за відчуження майна вона не отримувала.

В подальшому, ОСОБА_4 дізналася від нотаріуса ОСОБА_6 , яка здійснювала реєстраційні дії з її майном, що вона дійсно оформила таку угоду в серпні 2018 року. Документи підписувала ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка діяла за довіреністю, що була посвідчена приватним нотаріусом ОСОБА_8 . Згодом ОСОБА_4 було з`ясовано, що довіреність на продаж майна була видана за підробленими документами.

12.05.2021 в ході проведення додаткового допиту в якості потерпілої ОСОБА_4 вказала, що на підставі рішення Оболонського районного суду від 27.04.2020 договори купівлі-продажу її земельної ділянки та будинку визнано недійсними, рішення набуло законної сили. На підставі вказаного рішення у Єдиному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про державну реєстрацію про право власності за громадянкою ОСОБА_5 було скасовано та внесено відомості за якими, ОСОБА_4 , є власником земельної ділянки і будинку при ній, які їй і належали до вчинення шахрайських дій групою осіб, а саме земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_1 .

В той же час група невстановлених осіб у шахрайський спосіб звернулась до Київської міської ради департаменту земельних ресурсів про відведення за рахунок земель ОСОБА_4 . садиби земельної ділянки площею 0,095 га громадянину ОСОБА_9 нібито за її нотаріальною згодою, яку потерпіла не надавала. В той же час, ОСОБА_4 вказує, що громадянина ОСОБА_9 вона не знає і ніколи не бачила. Останній перепродав вказану земельну ділянку ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на підставі договору купівлі-продажу від 12.03.2019.

Слідчий зазначає, що в ході досудового розслідування встановлено, що 27.04.2020 суддею Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_12 , винесено заочне рішення (справа пр. № 2/756/976/20, ун. № 756/2998/19) про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна, який зареєстрований в реєстрі за № 1343, укладений між ОСОБА_4 , від імені якої діяла ОСОБА_7 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , а саме: житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , від 29 серпня 2019 року недійсним.

Крім того, вказаним рішенням визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер :85:042:0007, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 29 серпня 2018 року між ОСОБА_4 , від імені якої діяла ОСОБА_7 , та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , зареєстрований в реєстрі за № 1346.

Таким чином, ОСОБА_4 було повернуто вищевказану частину нерухомого майна, яким незаконно заволоділи невстановлені особи.

Проте, у 2018 році Київською міською радою прийнято рішення про передачу ОСОБА_9 у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 , площею 0,0950 га, кадастровий номер :85:042:0041, яка перебувала у володінні ОСОБА_4 .

У пояснювальній записці № ПЗ-29619 від 23.02.2018 до проекту рішення КМДА вказується про те, що ОСОБА_4 (спадкоємиця ОСОБА_13 ) надала нотаріальну згоду від 04.09.2017 № 358 на оформлення земельної ділянки ОСОБА_9 , за рахунок частини садиби на АДРЕСА_2 , проте, потерпіла ОСОБА_4 , вказує що нікому не надавала такої згоди, а тому є підстави вважати, що дане рішення було прийнято на підставі підроблених документів.

Крім того, 29.09.2020 Київська міська рада винесла рішення про передачу ОСОБА_14 у приватну власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1 , площею 0,0641 га, кадастровий номер :85:042:0035.

У пояснювальній записці № ПЗН-8679 від 15.09.2020 до вищевказаного рішення вказується, що згоду на відведення земельної ділянки ОСОБА_14 надала ОСОБА_5 як власниця садиби (домоволодіння), за рахунок якої передбачена передача земельної ділянки, оскільки згідно з Державним реєстром речових прав на нерухоме майно вона є власником будинку на земельній ділянці на АДРЕСА_1 .

Як вказано вище, Оболонським районним судом м. Києва (справа пр. № 2/756/976/20, ун. № 756/2998/19) було визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , згідно якого ОСОБА_5 , набула право власності на вказаний будинок.

Враховуючи вищевикладене, орган досудового розслідування вбачає, що земельна ділянка площею 0,950 га, кадастровий номер :85:042:0041 за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка площею 0,0641 га, кадастровий номер :85:042:0035, за адресою: АДРЕСА_1 , є об`єктами кримінально протиправних дій, а тому мають значення речового доказу, відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України.

09.06.2021 постановою заступника начальника слідчого відділення ВП № 1 Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,095 га, кадастровий номер :85:042:0041 за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,0641 га, кадастровий номер :85:042:0035, за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до вимог ст. 98 КПК України визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

З урахуванням наведеного слідчий просить накласти арешт на земельну ділянку площею 0,095 га, кадастровий номер :85:042:0041, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,0641 га, кадастровий номер :85:042:0035, за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки вони є об`єктами протиправних дій та відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Клопотання слідчий просив розглянути без повідомлення власника майна з метою забезпечення арешту на майна на підставі ч. 2 ст. 172 КПК України.

Прокурор ОСОБА_15 надала заяву про розгляд клопотання за її відсутністю, вимоги клопотання підтримала.

Клопотання слідчого розглянуто в порядку ч. 2 ст. 172 КПК України без участі власника майна з метою забезпечення арешту майна.

Дослідивши клопотання та додані до нього документи слідчий суддя встановив наступне.

У провадженні СВ Оболонського УП ГУНП в м. Києві знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000205 від 11.01.2019 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України за фактом незаконного заволодіння невстановленою групою осіб у серпні 2018 року нерухомим майном: земельними ділянками та житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Постановою заступника начальника слідчого відділення ВП № 1 Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 від 09.06.2021 земельну ділянку площею 0,095 га, кадастровий номер :85:042:0041 за адресою: АДРЕСА_1 , та земельну ділянку площею 0,0641 га, кадастровий номер :85:042:0035, за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до вимог ст. 98 КПК України - визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч. 10, 11 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

За приписами ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі"АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. TheUnitedKingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), в яких заявники скаржилася на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Відповідно до ч.4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Враховуючи, що слідчим у клопотанні доведено, що земельна ділянка площею 0,095 га, кадастровий номер :85:042:0041, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка площею 0,0641 га, кадастровий номер :85:042:0035, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , мають значення речового доказу по даному кримінальному провадженню, оскільки існують реальні підстави вважати, що вказані земельні ділянки є предметом злочинів та можуть бути відчужені на користь третіх осіб, з метою запобігання їх відчуженню, враховуючи приписи п.5 ч.2 ст. 173, ч.4 ст. 173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказане майно шляхом заборони розпоряджатися ним, що буде відповідати завданням кримінального провадження та принципам розумності та співрозмірності обмеження права власності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 170, 171, 172, 173, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання заступника начальника слідчого відділення ВП № 1 Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000205 від 11.01.2019 р., за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на земельну ділянку площею 0,095 га, кадастровий номер :85:042:0041 за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві приватної власності належить ОСОБА_11 (1/2 частка) та ОСОБА_10 (1/2 частка) та земельну ділянку площею 0,0641 га, кадастровий номер :85:042:0035, за адресою: АДРЕСА_1 , яка перебуває у комунальній власності територіальної громади м. Києва, шляхом заборони розпоряджатися вказаними земельними ділянками.

Організацію виконання ухвали покласти на Оболонську окружну прокуратуру м. Києва.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1