В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

ВСТУПНА ЧАСТИНА

02 березня 2021 року суддя Малиновського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у спрощеному провадженні обвинувальний акт у кримінальному проваджені внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером 0000005 від 05 січня 2021 року, у відношенні:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Одеси, громадянина України, українця, учня 11 класу ОЗОШ № 72 в місті Одесі, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у скоєні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, -

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:
01 січня 2021 року о 03 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебувавши в квартирі АДРЕСА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, визначив об`єктом свого злочинного посягання майно, яке знаходилось у верхній шухлядці шафи, що розташована у гардеробній кімнаті квартири АДРЕСА_2 , а саме грошові кошти у сумі 1720 доларів США, які належать потерпілому ОСОБА_4 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_3 , упевнившись, що його протиправні дії залишаться непомітними для оточуючих, діючи з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою таємного заволодіння чужим майном, скориставшись тим, що потерпілий знаходиться за межами квартири АДРЕСА_3 , а його майно - грошові кошти у сумі 1720 доларів США, залишилися у гардеробній кімнаті, взяв із верхньої шухлядки, гардеробної шафи, грошові кошти у сумі 1720 доларів США, після чого заховав грошові кошти у свій задній карман сірих брюк.

Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_3 розпорядився ним на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_4 , майнову шкоду у розмірі 1720 доларів США, що згідно курсу Національного банку України станом на 01 січня 2021 року (28,27 гривні за 1 долар США) становить 48624 гривні 40 копійок.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 185 КК, за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Судом розглянутий обвинувальний акт у спрощеному провадженні, без дослідження доказів обставин кримінального проступку, оскільки учасники судового провадження (обвинувачений (підозрюваний) його захисник та потерпілий) не оспорювали встановлені під час дізнання обставини.
Підозрюваний (обвинувачений) ОСОБА_3 у присутності захисника та законного представника неповнолітнього (мати - ОСОБА_5 ), подав заяву щодо визнання своєї вини, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та надав згоду на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні.
Захисник адвокат ОСОБА_6 у вказаній заяві підозрюваного, підтвердив добровільність подання такої заяви про визнання вини, згоди із встановленими обставинами та розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні за їх відсутності.
Потерпілий ОСОБА_4 , подав письмову заяву, щодо згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженнями права на апеляційне оскарження та згоду на розгляд обвинувального ату у спрощеному порядку.
Враховуючи викладені обставини, прокурор, на підставі ч. 1 ст. 302 КПК України, надіслав до суду обвинувальний акт в якому клопотав про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
Обставини кримінального проступку, які не оспорюються учасниками судового провадження, викладені судом у формулюванні обвинувачення.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання:
Обставинами які пом`якшують покарання обвинуваченого є: щире каяття, вчинення кримінального правопорушення неповнолітнім .
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено.
Мотиви призначення покарання:
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, будучи неповнолітнім, суд враховує, що при здійсненні кримінального провадження щодо неповнолітніх необхідно забезпечувати точне й неухильне застосування діючого законодавства, своєчасний та якісний їх розгляд, керуватися Конституцією України, Кримінальним кодексом України, Кримінальним процесуальним кодексом України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, зокрема Конвенцією ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, Мінімальними стандартними правилами ООН, що стосуються відправлення правосуддя щодо неповнолітніх від 29 листопада 1985 року ("Пекінські правила"), а також враховувати практику Європейського суду з прав людини, запроваджуючи їх положення у вітчизняну правозастосовну практику.

Відповідно до ст. 37 Конвенції ООН про права дитини тюремне ув`язнення дитини використовується лише як крайній захід.

Крім того, суд повинен ухвалювати судове рішення щодо неповнолітнього, керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленого у ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, відповідно до положень глави 29 КПК та розділу XI КК. При цьому суд при постановленні вироку щодо неповнолітньої особи зобов`язаний суворо дотримуватися принципів законності, справедливості, обґрунтованості покарання. Суд має максимально індивідуалізувати покарання, призначаючи його конкретній неповнолітній особі за конкретне кримінальне правопорушення. Індивідуалізація покарання є важливою вимогою принципового характеру, що передбачає персоніфікацію кримінальної відповідальності: вона настає лише щодо конкретної особи, яка вчинила злочин (статті 2, 18, 50 КК). Тому призначення покарання з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи неповнолітнього та обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання, повинно максимально сприяти досягненню мети покарання, яка полягає у виправленні неповнолітнього засудженого, його вихованні та соціальній реабілітації.

Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2017 року за №223-66/0/4-17 «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх», а саме пункту 16 перед ухваленням вироку суду необхідно обов`язково розглянути питання щодо наявності підстав для застосування до неповнолітнього обвинуваченого примусових заходів виховного характеру. У разі обвинувачення неповнолітнього у скоєнні вперше кримінального проступку, злочину невеликої тяжкості або необережного злочину середньої тяжкості правильним вбачається застосовувати за наявності визначених законом умов, незважаючи на відсутність відповідного клопотання прокурора, діючи в порядку, передбаченому ч.1 ст.97 КК та ч.3 ст.497 КПК, примусові заходи виховного характеру, звільнивши неповнолітнього від кримінальної відповідальності.
Положення ч.1 ст. 497 КПК України кореспондуються з ч.1 ст.97 КК, у зв`язку з чим посилання на означену норму процесуального закону під час прийняття рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру (ст.105 КК) є таким, що не відповідає нормам процесуального закону. Суд у таких випадках при прийнятті рішення керується тільки ст.105 КК України.
Вимогами статті 97 КК України, передбачено, що неповнолітнього, який вперше вчинив кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені частиною другою статті 105 цього Кодексу.
При цьому, підставою для звільнення неповнолітніх від кримінальної відповідальності або від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру виступає можливість їх виправлення без призначення покарання. Можливість такого виправлення випливає з оцінки поведінки неповнолітнього до і після вчинення злочину, його ставлення до навчання, роботи та інших обставин, що свідчать про невелику небезпечність особи неповнолітнього.
Водночас, відповідно до частини 1 статті 105 КК , неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання. У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру.
Під час вивчення матеріалів досудового розслідування, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 на обліку в КУ ООМЦПЗ не перебуває, до кримінальної відповідальності не притягувався, відповідно до характеристики, наданої директором ОЗОШ № 72, ОСОБА_7 зарекомендував себе як старанний, працелюбний учень, товариський, врівноважений, дисциплінований, самостійний, його поведінка після скоєння проступку була бездоганною, матеріальні та моральні претензії зі сторони потерпілого ОСОБА_4 відсутні.
Рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання» (чч.4 і 5 ст.74, ч.1 ст.105 КК), «звільнення від відбування покарання» (стст.75, 79, 104 КК), «звільнення від призначеного покарання» (ст.78 КК) дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Іншими словами, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст.373 КПК, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст.105 КК звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.
Враховуючи наявність по справі обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, який раніше не судимий, позитивно характеризуються по місцю навчання, завдані збитки відшкодовані в повному обсязі, потерпіла претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок будучи неповнолітніми, беззаперечно визнав свою вину, том суд вважає, що до неповнолітнього обвинуваченого слід застосувати примусовий захід виховного характеру, передбачений ст. 105 КК України у виді застереження, звільнивши його від покарання без визначення його виду і розміру.
Мотиви вирішання інших питань та положення закону, яким керувався суд:
Суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду міста Одеси від 29 січня 2021 року на сірі брюки та чорний светр із довгими рукавами; мобільний телефон білого кольору марки Айфон 6, серійний номер НОМЕР_1 , імей НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3 ; тримач для сім-карти Водафон НОМЕР_4 без сім-карти; тримач для сім-карти Joice НОМЕР_5 без сім-карти; тримач для сім-карти Joice НОМЕР_6 без сім-карти; 3 сім-карти Водафон: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 ; micro SD 4 Gb; мобільний телефон марки Samsung, кнопковий на дві сім-карти: імей 1: НОМЕР_10 , імей 2: НОМЕР_11 із сім-картою лайф-селл НОМЕР_12 з батареєю та кришкою (вмикається); мобільний телефон Samsung сенсорний без задньої кришки, модель SM- J120H/DS, імей 1: НОМЕР_13 , імей 2: НОМЕР_14 без сім-карти; ноутбук чорного кольору марки ASUS К501J із зарядним пристроєм; водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_7 , В-С, № НОМЕР_15 (а. п. 61-64).

Речові докази: сірі брюки та чорний светр із довгими рукавами; мобільний телефон білого кольору марки Айфон 6, серійний номер НОМЕР_1 , імей НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3 ; тримач для сім-карти Водафон НОМЕР_4 без сім-карти; тримач для сім-карти Joice НОМЕР_5 без сім-карти; тримач для сім-карти Joice НОМЕР_6 без сім-карти; три сім-карти Водафон: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 ; micro SD 4 Gb; мобільний телефон марки Samsung, кнопковий на дві сім-карти: імей 1: НОМЕР_10 , імей 2: НОМЕР_11 із сім-картою лайф-селл НОМЕР_12 з батареєю та кришкою (вмикається); мобільний телефон Samsung сенсорний без задньої кришки, модель SM- J120H/DS, імей 1: НОМЕР_13 , імей 2: НОМЕР_14 без сім-карти; ноутбук чорного кольору марки ASUS К501J із зарядним пристроєм; водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_7 , В-С, №000483216 після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_7 (а. п. 74-76); Флеш-носій марки «Transcend» чорного кольору з кришкою, об`ємом пам`яті 8 гігабайтів із 4-ма відеозаписами фрагментів подій, який було надано в ході допиту потерпілого від 12 січня 2021 року, дізнавачу-інспектору потерпілим ОСОБА_4 зберігати при матерілах кримінального провадження №0000005 від 05 січня 2021 року.
Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили не обирати.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, -

РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА:

Визнати ОСОБА_3 винним у скоєні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Звільнити неповнолітнього ОСОБА_3 від покарання за скоєння кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Застосувати до ОСОБА_3 примусові заходи виховного характеру у вигляді застереження.
До набрання вироком суду законної сили будь-який запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 не обирати.
Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду міста Одеси від 29 січня 2021 року на сірі брюки та чорний светр із довгими рукавами; мобільний телефон білого кольору марки Айфон 6, серійний номер НОМЕР_1 , імей НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3 ; тримач для сім-карти Водафон НОМЕР_4 без сім-карти; тримач для сім-карти Joice НОМЕР_5 без сім-карти; тримач для сім-карти Joice НОМЕР_6 без сім-карти; 3 сім-карти Водафон: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 ; micro SD 4 Gb; мобільний телефон марки Samsung, кнопковий на дві сім-карти: імей 1: НОМЕР_10 , імей 2: НОМЕР_11 із сім-картою лайф-селл НОМЕР_12 з батареєю та кришкою (вмикається); мобільний телефон Samsung сенсорний без задньої кришки, модель SM- J120H/DS, імей 1: НОМЕР_13 , імей 2: НОМЕР_14 без сім-карти; ноутбук чорного кольору марки ASUS К501J із зарядним пристроєм; водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_7 , В-С, № НОМЕР_15 (а. п. 61-64).

Речові докази: сірі брюки та чорний светр із довгими рукавами; мобільний телефон білого кольору марки Айфон 6, серійний номер НОМЕР_1 , імей НОМЕР_2 , з сім-картою НОМЕР_3 ; тримач для сім-карти Водафон НОМЕР_4 без сім-карти; тримач для сім-карти Joice НОМЕР_5 без сім-карти; тримач для сім-карти Joice НОМЕР_6 без сім-карти; три сім-карти Водафон: НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 ; micro SD 4 Gb; мобільний телефон марки Samsung, кнопковий на дві сім-карти: імей 1: НОМЕР_10 , імей 2: НОМЕР_11 із сім-картою лайф-селл НОМЕР_12 з батареєю та кришкою (вмикається); мобільний телефон Samsung сенсорний без задньої кришки, модель SM- J120H/DS, імей 1: НОМЕР_13 , імей 2: НОМЕР_14 без сім-карти; ноутбук чорного кольору марки ASUS К501J із зарядним пристроєм; водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_7 , В-С, №000483216 після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_7 (а. п. 74-76); Флеш-носій марки «Transcend» чорного кольору з кришкою, об`ємом пам`яті 8 гігабайтів із 4-ма відеозаписами фрагментів подій, який було надано в ході допиту потерпілого від 12 січня 2021 року, дізнавачу-інспектору потерпілим ОСОБА_4 зберігати при матерілах кримінального провадження №0000005 від 05 січня 2021 року.
Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК, якщо таку скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на вирок суду, може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставин.
Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1