Справа № 559/399/21
Провадження № 1-кс/559/88/2021
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" лютого 2021 р. м. Дубно

Слідчий суддя Дубенського міськрайонного суду Рівненської області ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
представників володільців майна ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
розглянувши клопотання прокурора Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000056 від 23 лютого 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення ч.4 ст. 358 КК України,

встановив:
до слідчого судді звернувся прокурор із клопотанням в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000056 від 23 лютого 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, про накладення арешту на майно, в обґрунтування якого посилається на те, що 23.02.2021 працівниками Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області в м. Дубно було виявлено вантажний автомобіль марки «Volvo» д.н.з. НОМЕР_1 з автоцистерною з дизельним паливом, водій якого надав товарно-транспортні накладні на відпуск нафтопродуктів із ознаками підробки. Відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР №0000056 від 23.02.2021 за попередньою правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. На підставі вказаного повідомлення під час безпосереднього переслідування особи, яка вчинила даний злочин з метою його розкриття 23.02.2021 було проведено огляд в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України та вилучено вказаний транспортний засіб з причепом і документацію на них. Зазначається, що на даний час є необхідність у накладенні арешту на автомобіль марки «VOLVO» моделі «FH 13.440» із д.н.з. НОМЕР_1 та документацію на нього з метою запобігання приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, для забезпечення можливості проведення з ними слідчих дій, зокрема комплексної експертизи транспортного засобу, так як останні мають суттєве значення у даному кримінальному провадженні, як речові докази.

У судовому засіданні прокурор просив задовольнити клопотання з підстав, вказаних у останньому. Зазначивши, що на даний час дізнавачем готується клопотання про проведення експертизи по таких об`єктах.
Представники володільців майна в судовому засіданні заперечили щодо задоволення клопотання прокурора, вказуючи на дійсності документів на вантаж і відсутність будь-яких порушень закону з боку відвантаження та транспортування продукції, про що надали додаткові документи. А тому і транспортні засоби не можуть бути арештовані та повинні прожовжувати транспортування вантажу.
Заслухавши пояснення прокурора та представників володільців майна, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що наведено обґрунтовані підстави для часткового задоволення даного клопотання.
Встановлено, що СВ Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000056 від 23 лютого 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України (а.с. 5).

Проведено огляд місця події за правилами обшуку та вилучено автомобіль марки «VOLVO» моделі «FH 13.440» із д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу серії НОМЕР_2 , свідоцтво про допущення транспортних засобів для перевезення визначених небезпечних вантажів на тягач та причіп на 2 арк., протоколи перевірки технічного стану транспортних засобів №00867-00700-20, №00867-00006-21, №00867-00001-21 на 3 арк., два страхові полюси №АД4243725 та №АР 4387062 на 2арк., протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу на 1 арк. таблицю інвентаризації тягача №3959 на 1 арк., таблицю інвентаризації бочки №2708 на 1 арк (а.с. 9), які 24.02.2021 визнані речовими доказами та приєднані до провадження (а.с. 12-13).

Згідно договору найму (оренди) транспортного засобу (а.с. 33-34), даний транспортний засіб орендовано ТОВ "Нафтатрейдгруп" у ОСОБА_6 , який є його власником.
Відповідно до протоколу огляду місця події від 23.02.2021, проведеного по вул. Заводській в м. Дубно, Рівненської області, виявлено та вилучений автомобіль марки «VOLVO» моделі «FH 13.440» із д.н.з. НОМЕР_1 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_1 (а.с. 11).

Постановою дізнавача СВ Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_7 від 24.02.2021, виявлене та вилучене під час огляду місця події 23.02.2021 майно, визнано речовими доказами в зазначеному кримінальному провадженні (а.с. 12-13).
Згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду, передбачено ч. 2 ст. 168 КПК України.
При цьому клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі у якої його було вилучено, випливає зі змісту ч. 5 ст. 171 КПК України.
Зі змісту клопотання слідує, що вказане в клопотанні майно було вилучене під час огляду місця події, проведеного 23.02.2021 та в строк, передбачений ч. 5 ст. 171 КПК України спрямовано прокурором до суду.
Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, передбачено ч. 1 ст. 167 КПК України.
Тимчасово вилученим майном може бути, в тому числі і майно у вигляді речей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема, використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, випливає зі змісту ч. 2 ст. 167 цього кодексу.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України - заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Частина 1 ст. 170 КПК України вказує на те, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України - арешт майна допускається зокрема і з метою забезпечення збереження речових доказів.
Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України слідує, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Частина 2 ст. 173 КПК України зазначає, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати зокрема правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України) тощо.
Накладення арешту на майно з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, не вимагає обов`язкової наявності в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри чи цивільного позову. Арешт майна з вказаної підстави по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від інших правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Частиною 4 статті 358 КК України передбачена кримінальна відповідальність за використання завідомо підробленого документа. Враховуючи, що на вищезазначенихтранспортних засобах здійснювалося перевезення товару за товарно-транспортною накладною, по якій є підозра підробки, існують достатні підстави вважати, що вказані транспортні засоби відповідають критеріям речового доказу у кримінальному провадженні. Правові підстави для перевезення товару мають бути з`ясовані в ході подальшого досудового розслідування, тому на цей час, з огляду на кваліфікацію кримінального правопорушення, доцільним буде застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження щодо транспортних засобів.

Разом з тим, у клопотанні прокурор вказує на спосіб арешту заборона власнику або іншим особам користуватися та розпоряджатися даним майном до прийняття рішення в кримінальному провадженні.

Слідчий суддя приймає до уваги, що товарно-транспортна накладна, по якій у дізнавача, як самостійної особи в здійсненні досудового розслідування, є підозри наявності ознак підробки, відноситься до даного транспортного засобу та товару, який завантажений в останньому, що зафіксовано у протоколі огляду місця події та не заперечується представниками володільців майна, тому немає підстав для застосування найтяжчого способу арешту майна. Крім того, вказаний транспортний засіб був переданий його власником в оренду іншим особам на підставі договорів оренди транспортного засобу. З урахуванням зазначеного, розумності та співмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження слідчий суддя застосовує в даному випадку найменш обтяжливий спосіб арешту майна шляхом встановлення заборони на його користування та розпорядження.

Слідчим суддею зазначається, що аналіз наданих представниками володільців майна документів (а.с. 18-32) має здійснюватися дізнавачем під час досудового слідства, так як останній є самостійним учасником слідства, тобто слідчий суддя в межах розгляду даного клопотання не наділенний повноваженнями робити висновки щодо дійсності документів, підозра щодо підробки яких виникла у правоохоронних органах.
Окрім того, однією із загальних засад кримінального провадження, визначених п. 21 ч. 1 ст. 7 КПК України, є розумність строків. Відповідно до ст. 28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Таким чином, враховуючи наслідки арешту майна для власника та володільця майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, розумні строки, слідчий суддя вважає, що встановлення арешту майна у даному кримінальному провадженні є достатнім до 05.03.2021 року включно.
На підставі викладеного, керуючись ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:
клопотання прокурора Дубенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000056 від 23 лютого 2021 року, за ознаками кримінального правопорушення ч.4 ст. 358 КК України про арешт майна - задовольнити частково.
Накласти арешт, встановивши заборону користуватися та розпоряджатися власнику по 05 березня 2021 року включно на майно, а саме:
-автомобіль марки «VOLVO», моделі «FH 13.440», д.н.з. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 належить ОСОБА_6 , жителю АДРЕСА_1 , який вилучений до Дубенського РВП ГУНП в Рівненській області та поміщений на територію спеціального майданчика, що за адресою: с. Привільне, Дубенського району, Рівненської області;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , яке поміщено до спеціального пакету «Національна поліція України» № SUD1029694;

- свідоцтво про допущення транспортних засобів для перевезення визначених небезпечних вантажів на тягач та причіп на 2 арк.;

- протоколи перевірки технічного стану транспортних засобів №00867-00700-20, №00867-00006-21, №00867-00001-21 на 3 арк.;

- два страхові полюси №АД4243725 та №АР 4387062 на 2арк.;

- протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу на 1 арк.;

- таблиця інвентаризації тягача №3959 на 1 арк.;

- таблиця інвентаризації бочки №2708 на 1 арк.

В іншій частині - відмовити.

Ухвала виконується негайно слідчим або прокурором у даному кримінальному провадженні.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1