ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 607/5777/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/817/170/21 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - в порядку КПК України
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 квітня 2021 р. Колегія суддів судової палати в кримінальних справах Тернопільського апеляційного суду в складі:

Головуючого - ОСОБА_2

Суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю підозрюваного ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали провадження № 11-сс/817/170/21 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 квітня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , підозрюваного у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 квітня 2021 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_8 , та застосовано до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із покладенням на його підзахисного обов`язків, передбачених п.4 ч.5 ст. 194 КПК України.

Мотивує скаргу тим, що прокурор у суді не довів існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування запобіжного заходу.

Крім того, не погоджується з правовою кваліфікацією кримінального праворушення за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, посилаючись на те, що його підзахисний діяв з метою захисту від неправомірних дій потерпілого та його умисел не був спрямований на заподіння йому смерті.

Крім цього, вважає, що слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали не враховані дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, є особою похилого віку з сукупними захворюваннями, раніше не судимою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думку захисника та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу і просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважає ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Як вбачається з клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів, групою слідчих СВ Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області та СУ ГУНП в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000429 від 01.04.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 за наступних обставин: 31.03.2021 близько 20 год. 30 хв. перебуваючи за місцем спільного проживання на кухні в квартирі АДРЕСА_2 , на побутовому ґрунті та особистих неприязних відносин, під час словесного конфлікту, взяв кухонного ножа та умисно, цілеспрямовано і рішуче наніс ОСОБА_10 один удар ножем в передню ділянку шиї, яка є життєво важливим органом, в результаті чого спричинив йому рвано-різану рану підщелепної ділянки з пошкодженням щелепно-під`язикового м`язу та кровотечею з гілок підщелепної артерії, кровотечу І-ІІ ступеня, гіповолемічний шок II ступеня, чим виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак злочин не закінчив з причин, які не залежали від його волі, оскільки вчасним наданням медичної допомоги вдалось запобігти смерті потерпілого ОСОБА_10 та госпіталізувати його до медичного закладу.

01.04.2021 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

Перевіряючи доводи апелянта колегія суддів виходить з того, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, враховано наявність обгрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину, яка підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, відомості з яких в достатній мірі вказують на можливість вчинення підозрюваним ОСОБА_6 кримінального правопорушення.

Такий висновок слідчого судді цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Також, судом першої інстанції враховано наявність ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та незаконно впливати на свідків, потерпілого у даному кримінальному провадженні.

Наявність ризику переховування підтверджується тим, що, з урахуванням тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 за вчинення якого, з врахуванням положень ст.68 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до десяти років, а тому зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду у даному провадженні.

З таким висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів, оскільки такий узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

На наявність ризику впливу підозрюваного на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадженні вказує зокрема те, що свідки, є сусідами підозрюваного ОСОБА_6 , а потерпілий проживає з підозрюваним за одною адресою, що в свою чергу дає підстави вважати наявним, окрім вищезазначених, ризик можливого вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

З врахуванням вищезазначеного, колегія суддів погоджується з висновком судді про неможливість застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки він не зможе запобігти вищевказаним ризикам.

Крім цього слідчим суддею враховано та оцінено в сукупності обставини передбачені частиною першою статті 178 КПК України, які з огляду на підвищену суспільною небезпекою злочину, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_6 та проживання ним у одному помешканні з потерпілим та свідком, не дали слідчому судді підстав для застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

З урахуванням того, що дане кримінальне провадження стосується злочину вчиненого із погрозою застосування насильства, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави, що узгоджується із вимогами п.1 ч.4 ст.183 КПК України.

У зв`язку з вищенаведеним доводи захисника щодо відсутності в матеріалах справи доказів на підтвердження ризиків передбачених ст. 177 КПК України та обгрунтованості підозри ОСОБА_6 у скоєнні інкримінованому йому злочині не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, а тому колегія суддів приходить до переконання про те, що застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти настанню наявних ризиків, а тому підстав для зміни запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт немає.

У зв`язку з вищезазначеним, апеляційну скаргу захисника слід відхилити, а ухвалу слідчого судді щодо підозрюваного залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

Постановила:

Апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 квітня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.

Ухвала є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Головуючий

Судді