Кримінальне провадження № 629/4193/20
Номер провадження 1-кп/629/150/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2021 року м. Лозова

Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 , за участю прокурора- ОСОБА_3 , потерпілої- ОСОБА_4 , обвинуваченого- ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000840 від 13.07.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця сел. Близнюки Близнюківського району Харківської області, громадянина України, не одруженого, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 18.12.2012 року за ч.2 ст. 121 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого 07.09.2018 року умовно-достроково на невідбуту частину 1 рік 3 міс. 14 днів, -у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,-

в с т а н о в и в:
09.07.2020 року в проміжок часу між 20:00 год. та 23.00 год. ОСОБА_5 , перебуваючи у квартирі АДРЕСА_2 , спільно зі своєю співмешканкою ОСОБА_4 вживали алкогольні напої. Під час вживання спиртного, між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 виникла сварка, в ході якої у ОСОБА_5 виник умисел на спричинення ОСОБА_4 тілесних ушкоджень. ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 та бажаючи їх настання, з мотиву особистої неприязні, обумовленої ревнощами, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, наніс ОСОБА_4 удар кулаком в область задньої частини голови, від якого вона впала на підлогу, після чого завдав їй не менше двох ударів ногою в область лівої частини живота. В результаті умисних дій ОСОБА_5 потерпілій ОСОБА_4 було заподіяно тупу травму грудної клітини у вигляді закритих переломів 7,9,10-х ребер зліва з лівобічним посттравматичним гемотораксом, що є середнього ступеня тяжкості тілесним ушкодженням.

Обинувачений ОСОБА_5 , допитаний в судовому засіданні, свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину за ч.1 ст. 122 КК України, визнав частково. Пояснив, що 09.07.2020 вони вдвох з його співмешканкою ОСОБА_4 вдень випили 0,7 л самогону та близько 23.00 год. під час розмови, пригадуючи минуле, почали висловлювати взаємні ревнощі і незадоволення, посварилися і побилися. Бійка була не сильною та взаємною. ОСОБА_4 йому дала ляпаса по обличчю декілька разів та він відповів їй тим же самим долонею по обличчю близько 5-7 разів. Потім він потягнув її за сорочку, від чого вона та він впали на підлогу. Під час падіння він вдарився головою та втратив свідомість. Вранці він прокинувся та ОСОБА_4 розповіла йому, що він її побив. У нього був синець, а у неї були синці під очами. Потерпіла тоді йому не говорила про біль в області ребер. Зазначив, що про обставини сварки та бійки, що відбулася напередодні ввечері, він пам`ятає частково, та пам`ятає, що він не бив потерпілу по потилиці та не бив її ногою. Пояснив, що він вибачився перед потерпілою, та вона вибачила його, і наразі вони мешкають разом та у них добрі стосунки.

Не зважаючи на часткове визнання винуватості, вина ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, повністю підтверджується дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами, зокрема:

Показами потерпілої ОСОБА_4 , яка в судовому засіданні пояснила, що вони з ОСОБА_5 мешкають разом приблизно два роки. 09.07.2020 вони разом з обвинуваченим протягом всього дня випивали самогон вдома за адресою: АДРЕСА_1 . Ввечері під час розмови, вони посварилися та ОСОБА_5 її побив. Після його удару по її голові вона впала на підлогу. Потім, коли вона лежала на підлозі, він близько двох разів вдарив її ногою по тулубу в область живота. Вона не бачила, щоб ОСОБА_5 падав. Від нанесених ОСОБА_5 тілесних ушкоджень у неї посиніло обличчя, був розбитий ніс та розсічена голова. Синці були по всьому тілу. Приблизно наступного дня її побачив ОСОБА_6 , на запитання якого, вона розповіла про те, що її побив ОСОБА_5 . Після чого ОСОБА_6 викликав поліцію та в подальшому викликали швидку допомогу. 12 днів вона знаходилася у лікарні. ОСОБА_5 одразу вибачився та вона прийняла його вибачення. Наразі вони з обвинуваченим знову мешкають разом. Пояснила, що раніше ОСОБА_5 її ніколи не бив. Просила обвинуваченого суворо не карати.

Показами свідка ОСОБА_6 , який в судовому засіданні пояснив, що влітку 2020 року він зайшов в гості до ОСОБА_5 . В квартирі вони разом вживали спиртні напої, та ОСОБА_4 з ОСОБА_5 почали сваритися з приводу того, що обвинувачений побив її. При цьому ОСОБА_4 показувала синці. Тоді на прохання ОСОБА_5 він залишив його квартиру, та, коли він виходив з під`їзду, почув дуже голосні крики ОСОБА_4 . Почувши її крики, він одразу зайшов до магазину, розташованого неподалік, та попросив продавчиню викликати поліцію. Потім, дочекавшись поліцейських, які піднялися до квартири ОСОБА_5 , він пішов по своїх справах. Пояснив, що ОСОБА_4 мешкає з ОСОБА_5 , якого характеризував як нормальну, спокійну людину. Після вищевказаних подій він спілкувався з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та йому відомо, що вони на теперішній час мешкають разом. Більше ОСОБА_4 на ОСОБА_5 йому не скаржилася.

-Висновком експерта № 12-14/193-ЛЗ/20 від 13.08.2020р. за результатами проведення судово-медичної експертизи, з якого вбачається, що у ОСОБА_4 мали місце: тупа травма грудної клітини у вигляді закритих переломів 7,9,10-х ребер зліва з лівобічним посттравматичним гемотораксом, забита рана у лівій тім`яно- скроневій області наслідком загоєння якої в теперішній час є рубець, множенні гематоми на тілі, які утворилися від ударної дії тупих предметів, що не відобразили в ушкодженнях своїх індивідуальних особливостей, та якими могли бути як руки так і ноги. В зв`язку з відсутністю в наданій медичній документації будь-яких конкретних даних о морфологічних особливостях синців (форма, колір) на тілі потерпілої і рани (стан країв, ранова поверхня) на голові потерпілої на момент надходження її до лікувального закладу, достовірно судити про точний час утворення наявних у неї тілесних ушкоджень, не надається можливим, та, враховуючи наявні множенні гематоми різної давнини на тілі потерпілої, не виключено утворення вищевказаних тілесних ушкоджень як незадовго до моменту надходження потерпілої до лікувального закладу так і на протязі деякого проміжку часу (доба, дві доби), в зв`язку з чим більш вірогідне їх утворення при різних подіях. Маловірогідне утворення комплексу вищевказаних тілесних ушкоджень в результаті падіння з висоти зростання як за наданням так і без такого тілу прискорення, та виникнення їх від дії власної руки. Після утворення комплексу тілесних ушкоджень потерпіла могла здійснювати самостійні дії (бігати, ходити, повзати), і будь-яких даних про втрату свідомості потерпілої в наданій медичній документації немає. В зв`язку з відсутністю в наданій медичній документації будь-яких конкретних даних о більш детальній локалізації наявних поверхневих тілесних ушкоджень на тілі потерпілої і враховуючи наявні тілесні ушкодження, вказані в наданій медичній документації і встановлені при її огляді, потерпілій було спричинено не менш одного травматичного впливу в область грудної клітини зліва і одного травматичного впливу в область голови зліва, та не виключена можливість утворення декількох тілесних ушкоджень від одного травматичного впливу. За ступенем тяжкості вищевказана тупа травма грудної клітини у вигляді закритих переломів 7,9,10-х ребер зліва з лівобічним посттравматичним гемотораксом це середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження, за критерієм тривалості розладу здоров`я, так як для зростання переломів необхідно більш як 21 день, забита рана - це легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, гематоми - легкі тілесні ушкодження(а.с.32-33);

-висновком експерта № 12-14/201-ЛЗ/20 від 18.08.2020р. за результатами проведення додаткової судово-медичної експертизи, з якого вбачається, що показання, які дала потерпіла ОСОБА_4 в ході проведення слідчого експерименту від 17.08.2020 року в цілому не суперечать об`єктивним судово-медичним даним в частині способу спричинення і механізму утворення встановлених у неї тілесних ушкоджень, та також не суперечать в частині строку їх утворення(а.с. 34-35);

-протоколом огляду місця події від 12.07.2020 року з додатками фототаблицями (а.с.36-40);

-протоколом проведення слідчого експерименту від 17.08.2020 року за участю потерпілої ОСОБА_4 з додатком DVD-R диском з відеозаписом фіксації слідчої дії, продемонстрованого в судовому засіданні, в ході якого ОСОБА_4 розповіла, як і за яких обставин ОСОБА_5 спричинив їй тілесні ушкодження ( а.с. 41-43). В ході слідчого експерименту потерпіла також пояснила, що перший удар по голові кулаком в область задньої частини голови, ОСОБА_5 наніс їй, коли вони вдвох сиділи за столом і розпивали спиртні напої. Від того удару вона впала, а ОСОБА_5 підвівся, обійшов стіл та два-три рази вдарив її носком ноги по лівій частині живота. Вона відчула різкий біль та втратила свідомість. Коли вона прийшла до тями, то вже була на дивані, на який мабуть її положив ОСОБА_5 .

Суд, відповідно до ст. 94 КПК України, оцінив докази з точки зору їх належності, допустимості і достовірності, а також з точки зору їх узгодженості та взаємозв`язку, які в своїй сукупності є достатніми, щоб дійти обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого ОСОБА_5 складу злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України.

Дії ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України - умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Доводи обвинуваченого про те, що він лише пам`ятає, як наносив потерпілій ляпаси по обличчю, та не пам`ятає, щоб бив її по інших частинах тіла, в тому числі не бив її лежачу ногою, суд оцінює критично, як обраний ним спосіб захисту від обвинувачення з метою уникнення покарання за скоєне, оскільки в ході судового розгляду було встановлено, що вони спростовуються показами потерпілої, пояснення якої на досудовому розслідуванні під час проведення слідчого експерименту за її участю, і під час судового слідства є чіткими, послідовними та узгодженими між собою та іншими доказами, наданими стороною обвинувачення.
Вирішуючи питання про призначення покарання суд керується вимогами ст.65 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Зокрема, суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння, рецидив кримінальних правопорушень.

Згідно досудової доповіді органу з питань пробації ризики вчинення ОСОБА_5 повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюються як високі. На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе у винятковому порядку за умов здійснення з боку органу пробації інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень.

При обранні міри покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, який на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше судимий за вчинення злочину проти життя та здоров`я особи, не одружений, офіційно не працевлаштований, та, з урахуванням думки потерпілої і досудової доповіді органу пробації, приходить до висновку, що покарання останньому слід призначити у вигляді обмеження волі з мінімальною межею для даного виду покарання, та з його реальним відбуванням, в межах санкції ч.1 ст. 122 КК України.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_5 та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати відсутні. Речові докази відсутні.

Запобіжний захід не застосовувався.

Керуючись ст.ст. 368 - 370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 122 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з дня його прибуття для відбування покарання до виправного центру і постановки на облік.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1