Провадження № 1-кп/679/17/2021
Справа № 679/989/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2021 року м. Нетішин

Нетішинський міський суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин кримінальне провадження, яке 28 травня 2020 року внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000149 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бугульма, Республіка Татарстан, Російська Федерація, громадянина України, росіянина, з середньою-спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, на утриманні маючого двох малолітніх дітей, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 1 ст. 119 КК України,

сторони кримінального провадження:

сторона обвинувачення:

прокурори ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

потерпіла ОСОБА_7 ,

представник потерпілої ОСОБА_8 ,

сторона захисту:

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИВ:

27 травня 2020 року приблизно о 19 год. 40 хв. ОСОБА_4 знаходився поблизу місця свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , де грався спільно зі своєю малолітньою донькою ОСОБА_10 та її малолітніми подружками. В цей час, на тротуарі по вказаній вулиці, побачив невідомого йому ОСОБА_11 , який виражався в його бік словами грубої нецензурної лайки, та на підґрунті раптово виниклих неприязних відносин до останнього, між ними виникла словесна сварка, в ході якої ОСОБА_11 , штовхнув ОСОБА_4 рукою у праве плече, від якого останній не втримавши рівновагу, а саме перечепившись через металеву огорожу, впав на клумбу.

В подальшому, ОСОБА_4 піднявшись із землі, з метою спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , не маючи при цьому наміру на заподіяння йому смерті, наніс один удар ліктем лівої руки в область голови останнього, внаслідок чого ОСОБА_11 , втратив рівновагу та за рахунок прискорення, наданого тілу вище вказаним ударом, впав з положення стоячи задньою поверхнею тіла на тротуар, вдарився життєво-важливим органом тім`яно-потиличною ділянкою голови об асфальтне покриття тротуару, від чого отримав тілесні ушкодження у вигляді саден в лобно-скроневій ділянці голови справа, в тім`яній ділянці голови справа, крововиливу в м`які тканини голови з внутрішньої сторони в скроневій ділянці справа з переходом на тім`яну та потиличну ділянки справа, вдавленого перелому тім`яної кістки справа, субдуральної гематоми по всіх поверхнях головного мозку, тотального субарахноїдального крововиливу головного мозку, ділянок забоїв речовини головного мозку в ділянках полюсів скроневих та лобних долей правої і лівої півкуль, ділянки забою речовини правої півкулі мозочка, які за своїм характером є тяжкими тілесними ушкодженнями, як такі, що небезпечні для життя в момент заподіяння.

З місця події ОСОБА_11 госпіталізовано до лікувальної установи, а саме Хмельницької обласної лікарні до відділення інтенсивної терапії, де останній помер ІНФОРМАЦІЯ_2 о 16 год. 50 хв., від отриманих 27 травня 2020 року вищевказаних тілесних ушкоджень.

Таким чином дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 119 КК України, як вбивство вчинене через необережність.

В судовому засіданні ОСОБА_4 вину в пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 119 КК України за обставин зазначених в обвинувальному акті визнавав повністю. При цьому останній пояснив, що 27 травня 2020 року біля свого будинку грався зі своєю дитиною та її подружками, а саме доганяв їх тримаючи у руках тоненьку паличку. В цей час до нього підійшов ОСОБА_11 , який на його думку був в стані алкогольного сп`яніння, та звернувся до нього в нецензурній формі, на що він йому зробив зауваження та сказав щоб він «йшов куди йшов». Після чого ОСОБА_11 його штовхнув і він впав через забор на квіткову клумбу, але ушкоджень не зазнав. Така поведінка ОСОБА_11 його дуже обурила, розізлила і він «скипів». Обвинувачений зауважив, що в цей момент про наслідки він не думав, так як був дуже сердитий. Зазначив, що він розраховував на те, що ОСОБА_11 побачивши, що він роздратований просто піде, або якось буде захищатися. Вставши він обійшов клумбу, підійшов до ОСОБА_11 та один раз вдарив його ліктем в ділянку обличчя з правої сторони голови, внаслідок чого останній впав на землю, на що він умислу не мав. Після того, він підійшов до ОСОБА_11 та почав його піднімати, таким чином приводити його до тями, але при ньому ОСОБА_11 до свідомості не приходив. В цей час підійшов якийсь чоловік та викликав швидку, а він пішов до свого під`їзду до дому, оскільки злякався, а згодом приїхала поліція. Обвинувачений пояснив, що він пішов додому та не залишився біля ОСОБА_11 , оскільки впевнився, що невідомий для нього чоловік викликав швидку, проте розмову останнього по телефону він не чув. Окрім того, обвинувачений звернув увагу на те, що, на його переконання, якби ОСОБА_11 не був в стані алкогольного сп`яніння він міг би втримати рівновагу та не впасти від його удару, або якось поставити руки під час падіння і в такому випадку він не зазнав таких травм. Також обвинувачений зауважив, що внаслідок дій ОСОБА_11 він також міг би зазнати ушкоджень чи вбитись падаючи від його поштовху, але не сталось такого, оскільки він впав на м`яку поверхню. Тому вважає, що його реакція на дії ОСОБА_11 була викликана неправомірними діями останнього. Поряд з цим обвинувачений вказав, що не бажав щоб настали такі наслідки, попросив вибачення у потерпілої.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні вказав, що дійсно вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України доведена повністю за обставин зазначених у обвинувальному акті. Поряд з цим, на переконання захисника, під час судового розгляду не знайшло свого підтвердження та обставина на яку вказує потерпіла, а саме те, що потерпілий ОСОБА_11 помер також від удару по голові нанесеного обвинуваченим палкою.

Окрім того, захисник просив при призначенні покарання обвинуваченому врахувати пом`якшуючі обставини, такі як щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, критичне ставлення до своїх дій, готовність нести покарання за вчинене. Також захисник просив врахувати те, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення вперше та має на утриманні двох малолітніх дітей.

Окрім визнання вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, об`єктивно вина останнього підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами:

-показами потерпілої ОСОБА_7 , яка в судовому засідання вказала, що 27 травня 2020 року приблизно о 19 год. 10 хв. вона з чоловіком приїхала до свого гаража, де останній поставив машину. Вона пішла раніше додому, а чоловік затримався. Через деякий час вона почала до чоловіка телефонувати, але він їй не відповідав. Десь приблизно о 19 год. 40 хв. до неї подзвонили зі швидкої медичної допомоги та повідомили, що її чоловік отримав гематому. Потерпіла вказала, що вона вже в лікарні побачила тілесні ушкодження чоловіка, які були на голові. В лікарні чоловік був при свідомості та казав, що нічого не пам`ятає, при цьому жалівся на біль в грудях та рвав кров`ю. Пізніше його з медичного закладу м. Нетішин було направлено до медичного закладу в м. Хмельницький. Під час його транспортування у ОСОБА_11 були судоми. В лікарні йому зробили операцію, але йому стало гірше і виникла потреба у ще одній операції. Через тиждень після події серце чоловіка зупинилося. Водночас, потерпіла вказала в судовому засіданні, що вона переконана в тому, що ОСОБА_4 вдарив її покійного чоловіка спочатку по голові палкою, а вже пізніше він ще один раз вдарив його від чого останній впав на землю.

Щодо міри покарання, яке на її думку слід призначити для обвинуваченого, то потерпіла вказала, що обвинувачений заслуговує на найсуворіше покарання, а саме на покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк передбачений санкцією інкримінованої йому статті п`ять років. Вона його не пробачила. При цьому, потерпіла вказала, що ОСОБА_4 жодного разу не просив у неї пробачення за вчинене, не допомагав їй матеріально чи у іншій формі під час лікування чоловіка та після смерті його.

-показами малолітнього свідка ОСОБА_12 , яка в судовому засіданні показала, те, що стала свідком того, як її батька ОСОБА_4 під час гри з нею та її подругою зупинив невідомий чоловік. Пізніше її батько того чоловіка один раз вдарив і він упав затилком на землю. Впавши останній не піднімався, а батько дивився чи він живий, при цьому старався його підняти. Пізніше до них підійшов якийсь чоловік і вона йому розказала, про те що сталось. Запевнила ОСОБА_12 те, що її батько під час події, яка відбулась був тверезий;

-показами малолітнього свідка ОСОБА_13 , яка в судовому засіданні показала, те, що стала свідком того, як до ОСОБА_4 під час гри з нею та його дочкою підійшов невідомий чоловік і після короткої розмови два рази пихнув ОСОБА_4 , після чого останній впав через забор. У відповідь на таке ОСОБА_4 вдарив того невідомого чоловіка кулаком, а потім палкою, яка була в руках у ОСОБА_14 , оскільки він бігав з нею граючись за ними. ОСОБА_13 вказала, що бачила на голові у невідомого їй чоловіка після падіння кров. В це час відразу до них підійшов якийсь невідомий чоловік, а ОСОБА_4 пішов додому, проте через деякий час повернуся. Згодом того чоловіка, який впав забрала швидка медична допомога;

-даними протоколу огляду від 28 травня 2020 року, згідно яких був здійснений огляд території, що розміщується між будинком АДРЕСА_2 (арк.спр. 11-16);

-даними протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05 червня 2020 року, з якого убачається, що свідок ОСОБА_15 упізнав особу, яку бачив при обставинах яких він став свідком, а саме ОСОБА_4 , який зображений на фотознімку №3 (арк.спр. 19-21);

-даними протоколу проведення слідчого експерименту та відеозапису до нього від 30 липня 2020 року за участю свідка ОСОБА_15 , під час якого останній вказав на місце розташування та положення на той час невідомого для нього чоловіка ОСОБА_11 , який лежав в положенні лежачи на спині головою до автомобільної дороги на вул. Шевченка, а ногами та всією частиною тулуба на тротуарі. При цьому свідок зазначив, що голова чоловіка знаходилась на земляному покриві, що відокремлює автомобільну дорогу та заїзд автобусної зупинки від тротуару. Також свідок зазначив, що коли він піднімав голову потерпілого, то в правій частині голови ззаду була кров та гематома, а також було видно сліди крові на губах потерпілого. Поряд стояв невідомий чоловік, який тримав у руках гілку з діаметром 20 мм, який ніяких дій не вчиняв, а лише спостерігав за подіями, які відбувалися. Останній йому повідомив, що він будь-якого удару палицею не спричиняв для потерпілого (арк.спр. 22-23);

-даними протоколу проведення слідчого експерименту та відеозапису до нього від 05 червня 2020 року за участю малолітнього свідка ОСОБА_12 , під час якого остання вказала, що вона перебуваючи на першому поверсі житлового будинку АДРЕСА_2 вийшла в двір будинку де вона з іншими дітьми та батьком ОСОБА_4 гралася. В подальшому свідок ОСОБА_12 показала місце, що розміщене неподалік магазину « ІНФОРМАЦІЯ_3 », де вона спільно із подругою стояла та спостерігала за своїм батьком ОСОБА_4 . Далі свідок повідомила, що в напрямку із вул. Енергетиків йшов невідомий їй чоловік, який почав словесно чіплятися до її батька. Вказала на місце, що розташоване поряд із будинком, біля металевого паркану клумби, де стояв ОСОБА_4 , якого далі штовхнув невідомий чоловік та вказала місце на клумбі, куди батько ОСОБА_4 впав. Після чого останній підвівся та вказала місце куди впав чоловік, що розташоване на тротуарі, внаслідок поштовху ОСОБА_4 . Показала при цьому, що ОСОБА_4 намагався підняти чоловіка, однак в нього нічого не виходило, після чого останній направився додому. В напрямку від магазину «Наш край» йшов ще один чоловік, який почав запитувати у них що трапилось, так як свідок із подругою вже підійшли до чоловіка, що лежав на асфальті. Чоловік заспокоював її, яка була налякана та здійснив виклик швидкої медичної допомоги та поліції, оскільки чоловік, який лежав на асфальті важко дихав. Далі під`їхала швидка медична допомога, яка забрала невідомого чоловіка до медичної установи (арк.спр. 26-28);

-даними протоколу огляду трупа та фотознімками до нього від 05 червня 2020 року, з яких убачається, що на каталці замотаний у білу простинь лежав померлий ОСОБА_11 (арк.спр. 36-38);

- даними висновку експерта №314 від 30 червня 2020 року, згідно яких причиною смерті ОСОБА_11 явилась черепно-мозкова травма, що проявилась переломом кісток черепа, субдуральною гематомою, субарахноїдальним крововоливом і ділянками забоїв речовини головного мозку, та ускладнилась розвитком набряку головного мозку. Смерть ОСОБА_11 настала 02 червня 2020 року о 16 годині 50 хвилин, відповідно до даних медичної карти №08755 стаціонарного хворого Хмельницької обласної лікарні. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 виявлено тілесні ушкодження у вигляді саден в лобно-скроневій ділянці голови справа, в тім`яній ділянці голови справа крововиливу в м`які тканини голови з внутрішньої сторони в скроневій ділянці справі переходом на тім`яну та потиличну ділянки справа; вдавленого перелому тім`яної кістки справа (відповідно до записів лікарів); субдуральної гематоми по всіх поверхнях головного мозку; тотального субарахноїдального крововиливу головного мозку; ділянок забоїв речовини головного мозку в ділянках полюсів скроневих та лобних долей правої і лівої півкуль; ділянки забою речовини правої півкулі мозочка; що могли утворитись в час вказаний в медичній карті №08755 стаціонарного хворого Хмельницької обласної лікарні саме зі слів родичів отримав травму голови 27 травня 2020 року; при падінні тіла та ударі головою до ребра тупого твердого продовгуватого предмету; за своїм характером є тяжкими тілесними ушкодженнями, як такі, що небезпечні для життя в момент заподіяння, та перебувають в прямому причинному в`язку з настанням смерті. Виявлені на трупі ОСОБА_11 тілесні ушкодження, утворились при падінні тіла та ударі головою до ребра тупого твердого продовгуватого предмету. Падіння тіла ОСОБА_11 могло відбутись, як самовільно, так і при наданні тілу додаткового прискорення сторонньою людиною внаслідок удару чи поштовху (арк.спр. 43-45);

- даними висновку експерта №951 від 19 червня 2020 року, згідно яких у ОСОБА_11 виявлено набряк головного мозку. Субарахноїдальні крововиливи та численні крововиливи в корі головного та мозочка (арк.спр. 46);

- даними висновку експерта №479 від 04 червня 2020 року, згідно яких досліджувалась кров ОСОБА_11 на групову приналежність (арк.спр. 47);

- даними висновку експерта №7 від 02 липня 2020 року, згідно яких не виключається можливість заподіяння тілесних ушкоджень виявлених на тілі трупа ОСОБА_11 , за тих обставин, на які вкзала мололітній свідок ОСОБА_12 на відеозаписі проведеного слідчого експерименту (арк.спр. 61-63);

-даними протоколу проведення слідчого експерименту та відеозапису до нього від 12 червня 2020 року за участю ОСОБА_4 , з яких убачається, що останній повідомив, що він 27 травня 2020 року перебуваючи поблизу будинку АДРЕСА_2 в дворі будинку в якому мешкає грався з дітьми. Зі сторони вул. Енергетиків йшов невідомий йому чоловік, який зупинився поряд із ним та почав виражатися словами нецензурної лайки та штовхатися, при цьому ОСОБА_4 вказав на місце, що розташоване поряд із будинком на пішохідному тротуарі, де він стояв, біля металевого загородження клумби, де чоловік штовхнув його руками в груди, в наслідок чого він перекинувся через металеве загородження і спиною впав на клумбу. Після цього ОСОБА_4 підвівся, обійшов загородження і лівою частиною передпліччя та ліктя здійснив удар в область правої частини обличчя чоловіка, внаслідок удару чоловік не втримав рівновагу та впав на стик асфальтового покриття тротуару та газону, при цьому вдарився тім`яною ділянкою голови. ОСОБА_4 вказав, що він намагався двома руками підвести чоловіка та в нього нічого не виходило. В цей час проходив поруч невідомий чоловік, який зробив йому зауваження, повідомивши щоб він не чіпав чоловіка, оскільки в нього може бути пошкоджений хребет. ОСОБА_4 відійшов в сторону та спостерігав з відстані, а перехожий почав викликати швидку медичну допомогу. Після чого ОСОБА_4 направився до себе до дому (арк.спр. 82-86);

-даними висновку експерта №8 від 02 липня 2020 року, згідно яких можливість заподіяння тілесних ушкоджень виявлених на тілі трупа ОСОБА_11 , за тих обставин, на які вказав підозрюваний ОСОБА_4 , на відеозаписі проведеного слідчого експерименту є маловірогідною (арк.спр. 89-91);

-даними протоколу огляду та фото таблицями до нього від 24 червня 2020 року, згідно яких був здійснений огляд території, що розміщується неподалік будинку АДРЕСА_2 , а саме частина тротуару, де зі слів очевидців та ОСОБА_4 внаслідок нанесення удару в область голови ОСОБА_11 , останній не втримавши рівновагу впав та вдарився тім`яно-потиличною ділянкою голови об асфальтне покриття тротуару. На момент огляду тротуар має асфальтне покриття з елементами дрібного гравію, загальною шириною 2.8 м. В подальшому за допомогою магнітної лінійки здійснено вимірювання висоти асфальтного покриття відносно поверхні ґрунту, що розташований ліворуч від тротуару в напрямку проїзної частини та міського пляжу від будинку №7. Вимірюванням встановлено, що висота асфальтного покриття відносно поверхні ґрунту становить 4 см., 5.5 см. та 6 см. в різних його місцях, при цьому покриття розміщене під прямим кутом в 90 градусів (арк.спр. 98-101);

- даними висновку експерта №9 від 08 липня 2020 року, згідно яких не виключається можливість заподіяння тілесних ушкоджень виявлених на тілі трупа ОСОБА_11 , внаслідок падіння тіла та ударі головою до краю поверхні асфальтного покриття, вказаному в протоколі огляду місця події від 24 червня 2020 року (арк.спр. 104-106);

- даними висновку експерта №10 від 28 липня 2020 року, згідно яких при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_11 виявлено тілесні ушкодження у вигляді саден в лобно-скроневій ділянці голови справа, в тім`яній ділянці голови справа: крововиливу в м`які тканини голови з внутрішньої сторони в скроневій ділянці справа з переходом на тім`яну та потиличну ділянки справа; вдавленого перелому тім`яної кістки справа (відповідно до записів лікарів); субдуральної гематоми по всіх поверхнях головного мозку; тотального субарахноїдального крововиливу головного мозку; ділянок забоїв речовини головного мозку в ділянках полюсів скроневих та лобних долей правої і лівої півкуль; ділянки забою речовини правої півкулі мозочка. Дані тілесні ушкодження могли утворитись одномоментно при падінні тіла та однократном ударі правою половиною голови до виступаючого предмету з нерівностями. Виявлені на трупі ОСОБА_11 тілесні ушкодження утворились при падінні тіла та ударі головою до ребра тупого твердого продовгуватого предмету. Падіння тіла ОСОБА_11 могло відбутись внаслідок надання йому додаткового прискорення сторонньою людиною внаслідок удару або поштовху з підніжкою тощо. Будь-яких судово-медичних даних, на основі яких можна висловлюватись про те, що надання тілу ОСОБА_11 додаткового прискорення відбулось внаслідок удару стороннім предметом іншою особою по його голові (дерев`яною битою, палицею, чи іншими схожими за своїми властивостями предметами), не виявлено. Під час проведення слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_4 вказав на те, що він заподіяв удар ліктем лівої руки в праву половину обличчя ОСОБА_11 . Після удару ОСОБА_11 впав на землю та вдарився потиличною ділянкою голови. Зазвичай, при ударі в обличчя послідуюче падіння тіла відбувається в протилежному напрямку від удару. Тобто, ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_11 в праву половину обличчя, після чого ОСОБА_11 мав би впасти та вдаритись лівою половиною голови. Також, у ОСОБА_11 відсутні будь-які тілесні ушкодження заподіянні ОСОБА_4 внаслідок удару ліктем в обличчя. В зв`язку з цим, можливість заподіяння тілесних ушкоджень виявлених на тілі трупа ОСОБА_11 , за тих обставин, на які вказав підозрюваний ОСОБА_4 , на відеозаписі проведеного слідчого експерименту, є маловірогідною. Під час проведення слідчого експерименту малолітній свідок ОСОБА_12 вказала на те, що ОСОБА_4 штовхнув ОСОБА_11 при цьому поставив йому підніжку, в подальшому ОСОБА_11 впав та вдарився правою половиною голови. Отже, вказані малолітнім свідком ОСОБА_12 обставини заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , відповідають даним отриманим при проведенні судово-медичної експертизи трупа. Відповідно до характеру та локалізації виявлених на тілі ОСОБА_11 тілесних ушкоджень, можна висловлюватись про те, що в момент заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_11 перебував в горизонтальному положенні (арк.спр. 109-112);

-поясненнями допитаного у судовому засіданні експерта ОСОБА_16 , який роз`яснив в судовому засіданні свої висновки №8 від 02 липня 2020 року та №10 від 28 липня 2020 року. Зокрема експерт зазначив, що тілесні ушкодження, які виявлені у ОСОБА_11 , характерні тільки при падінні. При цьому ОСОБА_11 вдарився правою стороною. Даних про удар, який зі слів потерпілої ОСОБА_7 палкою наніс ОСОБА_4 по голові ОСОБА_11 в медичних документах не має. Обставини виникнення конфлікту між ОСОБА_11 та ОСОБА_4 йому відомі з відеодисків слідчих експериментів, а тому він не може виключати такого удару. Водночас доказати того, що ОСОБА_4 вдарив ОСОБА_11 за відсутності таких даних неможливо, а тому він у своєму висновку вжив значення «маловирогідність». З тих даний, яких він мав він однозначно може зробити висновок, що ОСОБА_11 не вдарили по голові, а він зазнав травм від одного падіння. Набряки на голові були від того, що було затікання по всій голові, а на голові утворилась велика епідоральна гематома. Експерт зауважив, що тілесні ушкодження ОСОБА_11 утворились від самовільного падіння без прискорення, але він не виключає того, що могла бути підніжка, проте доказати прискорення він не може.

Під час судового розгляду, зважаючи на принцип диспозитивності кримінального провадження, судом прийнята відмова прокурора від допиту свідка ОСОБА_15 . Розуміючи своє право на допит вказаного свідка, обвинувачений та його захисник, потерпіла та її представник не наполягали на його допиті.

Таким чином, аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до переконання, що в судовому засіданні встановлені достатні докази для доведення винуватості особи, що дає суду можливість переконатися «поза розумним сумнівом» у доведеності вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України. Тому дії обвинуваченого органами досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 1 ст. 119 КК України, як вбивство вчинене через необережність.

При призначенні покарання суд зважає на положення ч. 2 ст. 50 КК України про те, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами, та на положення ч. 1 ст. 65 КК України, згідно з якою суд призначає покарання у межах санкції статті, що передбачає покарання за даний злочин, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 199 КК України є тяжким злочином.

ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце проживання, непрацюючий, на утриманні має дві малолітні дитини, на «Д» обліку в КНП Нетішинської міської ради «Спеціалізована медико-санітарна частина м. Нетішин», у лікаря психіатра та нарколога не перебуває.

Згідно досудової доповіді на обвинуваченого, з урахуванням інформації, що характеризує особистість обвинуваченого, його вік та спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства (в тому числі для окремих осіб). На думку органу пробації виконання покарання у громаді можливе за умови здійснення інтенсивного нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі, якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на порушника обов`язків.

Обставиною, яку пом`якшує покарання ОСОБА_4 суд визнає - активне сприяння розкриттю злочину.

Суд не визнає обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , таку як щире каяття, яку просила визнати прокурор та наполягав на врахуванні захисник, оскільки, на переконання суду, розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження, однак, у матеріалах кримінальної справи стосовно обвинуваченого відсутні докази на підтвердження того, що останній, незважаючи на наявність цивільного позову, намагався будь-яким чином допомогти потерпілій оговтатись від пережитого, компенсував їй перенесені страждання, чи полегшив душевний біль, такі ж докази не надані і під час судового слідства. При цьому, суд також зважає на ставлення ОСОБА_4 до вчиненого та його поведінка після вчинення злочину.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Отже, враховуючи тяжкість вчиненого злочину, дані досудової доповіді, особу обвинуваченого, те що вчинений ним злочин є необережним, а також повне визнання ним вини у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, наявність обставини, що пом`якшує покарання та відсутність обставин, які таку обтяжують, суд дійшов висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, проте в умовах здійснення за ним нагляду з обов`язковим залученням засудженого до праці, а тому ОСОБА_4 слід призначити покарання у виді обмеження волі.

Крім того, суд, враховує думку потерпілої, яка наполягала на суворій мірі покарання для обвинуваченого, пов`язане з реальним його відбуванням та невідшкодування шкоди останнім.

На переконання суду, виправлення та перевиховання ОСОБА_4 не можливе за допомогою інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням. У такому випадку мета покарання не може бути досягнута. Призначення покарання у виді обмеження волі внесе корективи в соціально-психологічні властивості обвинуваченого, нейтралізує негативні настанови та змусить додержуватись положень закону про кримінальну відповідальність і позбавить можливості вчиняти нові злочини.

При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд не знаходить підстав для застосування ст. 69 КК України, оскільки відсутні кілька обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

На переконання суду, саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого.

Крім того, до початку судового розгляду, в рамках даного кримінального провадження потерпілою ОСОБА_7 , подано цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, отриманої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

В обґрунтування позову ОСОБА_7 зазначено, що внаслідок злочинних дій обвинуваченого їй завдано матеріальної шкоди на суму 80827,68 грн., що виразилась у її витратах на лікування та поховання її покійного чоловіка.

Окрім того, потерпіла ОСОБА_7 вважає, що ОСОБА_4 своїми неправомірними діями завдав їй моральної шкоди, яка полягає у фізичних та душевних стражданнях, суттєвого погіршення загального стану фізичного здоров`я, втраті здатності до нормального життя, яку потерпіла оцінює у розмірі 300 000 гривень.

Ухвалою суду від 23 вересня 2020 року цивільний позов прийнято до розгляду в даному кримінальному провадженні, потерпілу ОСОБА_7 визнано цивільним позивачем, а обвинуваченого ОСОБА_4 цивільним відповідачем.

В судовому засіданні цивільний позивач ОСОБА_7 та її представник підтримали позов та просили його задовольнити повністю.

Цивільний відповідач ОСОБА_4 позов визнав частково та вказав, що погоджується з тим, що завдав шкоду потерпілій, як матеріальну так і моральну, однак розмір шкоди, яку просить потерпіла стягнути з нього є занадто завищеним.

Захисник обвинуваченого щодо цивільного позову потерпілої зауважив, що зазначена у ньому позовна вимога про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 80827,68 грн. недоведена належними та допустимими доказами. Зокрема до цивільного позову долучено позивачем копії чеків на купівлю ліків, проте відсутні докази на підтвердження призначення таких ліків. На переконання захисника, позивач в судовому засіданні лише довела її витрати на поховання в сумі 7625,00 грн., що підтверджено товарним чеком.

З приводу позовних вимог позивача про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в сумі 300000, 00 грн., то захисник вказав, що така, на його думку є завищена, вважає достатньою сумою, яку слід стягнути з обвинуваченого на користь позивача 10000,00 грн.

Суд, заслухавши думку учасників справи щодо цивільного позову потерпілої ОСОБА_7 , дослідивши докази, прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнову або моральну шкоду, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а відповідно до ч. 2 цієї ж статті збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Судом встановлено, що неправомірними діями обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілій ОСОБА_7 завдана майнова шкода в розмірі 7625, 00 грн., розмір якої визначається судом в межах доведеної вартості витрат понесених з похованням ОСОБА_11 , а саме товарним чеком від 05 червня 2020 року (арк. спр. 20).

При цьому, судом враховується, що обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні частково визнав позовні вимоги потерпілої ОСОБА_7 в частині відшкодування матеріальної шкоди в зазначеній вище сумі, а тому суд, приймаючи до уваги викладене, задовольняє позовні вимоги останньої в цій частині частково та стягує вказану суму з обвинуваченого.

У задоволенні решти позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди в сумі 73202,68 грн. суд вважає за необхідне відмовити, оскільки понесення таких витрат потерпілою всупереч ст. ст. 12, 81 ЦПК України не доведено належними та допустимими доказами. На переконання суду, надані позивачем докази на підтвердження її матеріальних витрат на обґрунтування суми заявленої нею на відшкодування їй матеріальної шкоди, такі як чеки про купівлю ліків (арк. спр. 17-19) не підтверджують того, що саме такі ліки були використані під час лікування ОСОБА_11 , зважаючи на відсутність в матеріалах справи призначення їх лікарем. Надаючи оцінку квитанціям від 29 травня та 01 червня 2020 року (арк. спр. 21, 22), які також надала позивач як доказ на підтвердження своїх матеріальних витрат, що пов`язані з лікуванням ОСОБА_11 , то з означених квитанцій убачається, що відправником по квитанціях №0.0..1 та №0.0..1 є ОСОБА_17 , а в квитанції №0.0..1 взагалі відправних не зазначений, що в свою чергу не дає можливості суду встановити належність таких витрат ОСОБА_7 , не зважаючи на те, що призначення платежу в таких квитанціях зазначено «пацієнт ОСОБА_11 ».

Вирішуючи позов ОСОБА_7 в частині стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в розмірі 300 000, 00 грн., то суд вважає, що така підлягає до задоволення повністю зважаючи на таке.

Згідно приписів п. п. 6, 7, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами та доповненнями, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, враховує глибину фізичних та душевних страждань потерпілої ОСОБА_7 , пов`язаних зі смертю її чоловіка, а також враховує матеріальне становище обвинуваченого, який непрацюючий, проте є працездатним та вважає за можливе стягнути з останнього на користь потерпілої 300 000, 00 грн. моральної шкоди.

Ця сума, враховуючи особу обвинуваченого, який лише під час судових дебатів попросив у потерпілої вибачення, характер його дій, відсутності будь-яких відшкодувань для потерпілої після вчинення ним протиправних дій, зокрема на лікування її чоловіка, та відсутність будь-якої іншої допомоги для потерпілої, на думку суду, відповідає вимогам розумності та справедливості і, за даних конкретних обставин є не завищеною.

Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.

Враховуючи належну процесуальну поведінку обвинуваченого, який жодного разу без поважних причин не допустив невиконання вимог суду, суд не вважає за необхідне обирати ОСОБА_4 запобіжний захід до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням -задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 матеріальну шкоду в сумі 7625 гривень та моральну шкоду в сумі 300 000 гривень, всього 327 625 (триста двадцять сім тисяч шістсот двадцять п`ять) гривень 00 копійок.

В решті позову відмовити.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду через Нетішинський міський суд шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам судового провадження їх право на отримання в суді копії вироку.

Суддя ОСОБА_1