Справа № 947/6245/21
Провадження № 1-кп/947/586/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.06.2021 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в місті Одесі, кримінальне провадження, внесене доЄРДР за № 0000812 від 17.03.2020 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Залізничне, Болградського району Одеської області, громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченогоч. 2 ст. 296 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Так, 17.03.2020 року приблизно о 14 годині 00 хвилин, діючи спільно групою осіб, а саме з невстановленою особою, проїжджаючи на належному ОСОБА_6 автомобілі марки «АUDI» синього кольору, д/н НОМЕР_1 , перехрестя вулиці Інглезі та вулиці Варненської в місті Одесі, прагнучи показати свою зневагу до існуючих правил і норм поведінки у суспільстві, у присутності перехожих та інших учасників дорожнього руху. Зупинившись на узбіччі дороги поряд будинку АДРЕСА_3 , підійшли до ОСОБА_5 , який в той час йшов по тротуару разом зі своїм знайомим ОСОБА_7 та використовуючи малозначний привід почали висловлювати образи на адресу ОСОБА_5 на зауваження та в подальшому вибачення останнього, з метою уникнення конфлікту, не реагували.
Далі, обвинувачений ОСОБА_6 діючи спільно з невстановленою особою, на здогнавши потерпілого ОСОБА_5 , який в той час, після вибачень, продовжив свій рух в сторону проспекту Небесної Сотні в м. Одесі, знаходячись на тротуарі для пішоходів, напроти вказаного будинку, продовжуючи свої умисні дії, що виразились у грубому порушенні громадського порядку, з хуліганських мотивів, виявляючи особливу зухвалість, використовуючи значну перевагу у фізичному розвитку та значну різницю у віці з потерпілим, продовжили висловлювати образи на адресу потерпілого, після чого почали наносити удари ОСОБА_5 , а саме: невстановлена особа, підійшовши впритул до потерпілого, нанесла один удар головою у праву скроневу область ОСОБА_5 , від якого останній впав на землю, після чого ОСОБА_6 підійшовши до ОСОБА_5 , в той час як останній знаходився на землі, наніс один удар правою ногою в ліву скроневу область. Вказаними діями обвинувачений ОСОБА_6 та невстановленою особою потерпілому ОСОБА_5 , було завдано тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лобної області справа, яке відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.
У подальшому обвинувачений ОСОБА_6 спільно з невстановленою особою, сівши до належного ОСОБА_6 автомобілю марки «АUDI» синього кольору, д/н НОМЕР_1 покинули місце вчинення злочину, а ОСОБА_5 було доставлено до КНП «МКЛ №11» ОМР де йому було надано медичну допомогу.
Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 296 КК України за кваліфікуючими ознаками - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.
Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні визнав повністю свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України та пояснив, що він дійсно вчинив інкримінований йому злочин при обставинах викладених в обвинувальному акті, а саме: 17.03.2020 року він їхав на автомобілі, потерпілий переходив дорогу і почав сваритися з його знайомим, який сидів в машині, потім потерпілий кинув каміння в машину. Після чого він вийшов з автомобіля та вдарив ногою потерпілого, той бризнув нього з балончика, потім він сів в автомобіль та поїхав. Через деякий час він зупинився, та протягом часу сидів в автомобілі, у зв`язку з тим що нічого не бачив, внаслідок дії газу. У скоєному щирокається, осудив свій вчинок, просив вибачення у потерпілого, та просив суворо його не карати.

Крім повного визнання вини обвинуваченим ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення його вина підтверджується показами потерпілого ОСОБА_5 , свідка ОСОБА_7 .
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що він в березні 2020 року йшов по пішохідному переходу на зелене світло, машина АУДІ їхала на великій швидкості, він та його товариш були обурені з цього приводу. Потім машина зупинилася і їм почали погрожувати, в автомобілі було ще два хлопця крім обвинуваченого ОСОБА_6 . Потім вони ще раз зупинились, вийшов обвинувачений з товаришем і почали його бити, потім вийшов ще один, третій хлопець і вдарив його в голову, розбив бров, пішла кров. У нього речі не зникали, він зафіксував їх на телефон, вони були агресивні та хотіли битися.
Свідок ОСОБА_8 пояснив, що в березні 2020 року він зі своїм товаришем ОСОБА_5 йшли по вулиці Інглезі в напрямку ринку «Успех» та на вулиці Варненської намагалися перейти дорогу на зелений сигнал світлофору, коли ступили на проїзну частину дороги помітили автомобіль, був звук дріфту. Під час проїзду автомобіля спитали їх, куди вони так швидко їдуть, та пошли далі. Потім хлопці з ОСОБА_6 почали їм задавати питання через вікно автомобіля, та переслідувати. ОСОБА_5 сказав, що викличе поліцію. ОСОБА_6 та ще один хлопець, вийшли з автомобіля, та почали з нами не дуже делікатно розмовляти, внаслідок чого, він разом з потерпілим ОСОБА_5 вибачилися та пішли на ринок «Успех». Хлопці сіли в автомобіль, та через метрів 20-25 перекрили їм прохід, вийшов один хлопець та вдарив ОСОБА_5 по голові. Від першого удару ОСОБА_5 присів і прижався до паркану, в цей момент його вдарив ОСОБА_6 ногою. Після чого вони викликали поліцію.
Також, вина ОСОБА_6 у скоєні злочину передбаченого ч.2 ст. 296 КК України підтверджується дослідженими судом письмовими доказами кримінального провадження, якими підтверджуються показання обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_5 та свідка ОСОБА_7 стосовно часу, місця і обставин вчинення кримінального правопорушення, а саме:
-рапортом інспектора Управління поліції охорони в Одеській області про отримання повідомлення зі служби 102 від 17.03.2020 про скоєння злочину.

-протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.03.2020 року;

-протоколом огляду місця події від 17.03.2020 року з фототаблицею;

-протоколом огляду, отримання та виготовлення копії інформації від 30.03.2020 року;

-протоколом огляду документу від 30.03.2020 року, з якого вбачається, що здійснено огляд оптичного носія інформації DVD диску, який було надано КУ «Центр інтегрованої системи відео спостереження та відео аналітики міста Одеси (Центр «007») з фототаблицею.

-Постановою про визнання документу доказом та доручення його до матеріалів кримінального провадження від 30.03.2020 року;

-Актом судово медичного дослідження № 670 від 14.04.2020 року з якого вбачається, що ОСОБА_9 виявлені наступні тілесні ушкодження: забійна рана лобної області справа, сінець лівої скроневої області. Зазначені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, індивідуальні особливості яких у ушкодженнях не відобразилися, якими могли бути руки (стиснута в кулак кисть), ноги (взуття) та інші предмети. Дані ушкодження утворилися незадовго до звернення ОСОБА_5 у спеціалізований лікувальний заклад МКЛ 11, і таким чином, могли бути заподіяні 17.03.2020 року. Зазначені тілесні ушкодження, згідно «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» 1995 року, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.09.2020 року;

-Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.09.2020 року;

-Протоколом огляду, отримання та виготовлення копії інформації від 16.09.2020 року;

-Протоколом огляду документу від 17.09.2020 року з фото таблицею;

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 14.10.2020 року;

-Протоколом тимчасового доступу до речей та документів від 20.10.2020 року.

-Протоколом огляду предмету від 20.10.2020 року з фототаблицею;

-Протоколом проведення слідчого експерименту від 20.10.2020 року.

-Постановою про визнання речей і документів доказами та доручення їх до матеріалів кримінального провадження від 20.10.2020 року;

-Висновком експерта №691 від 16.04.2020 року з якого вбачається, що ОСОБА_9 виявлені наступні тілесні ушкодження: забійна рана лобної області справа, сінець лівої скроневої області. Зазначені тілесні ушкодження утворилися від дії тупих предметів, індивідуальні особливості яких у ушкодженнях не відобразилися, якими могли бути руки (стиснута в кулак кисть), ноги (взуття) та інші предмети. Дані ушкодження утворилися незадовго до звернення ОСОБА_5 у спеціалізований лікувальний заклад МКЛ 11, і таким чином, могли бути заподіяні 17.03.2020 року. Зазначені тілесні ушкодження, згідно «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» 1995 року, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Суд за погодженням всіх учасників кримінального провадження не проводить дослідження в судовому засіданні шляхом перегляду відеозаписів дисків визнані речовими доказами.

Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Отже, оцінюючі всі зібрані у судовому засіданні докази по справі в умовах повної змагальності в їх сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 296 КК України за кваліфікуючими ознаками хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України випливає, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (стаття 65 КК України), призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання, а визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_10 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному. Активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_11 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_11 , який раніше не судимий, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, та враховуючи обставини які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: визнання вини, щире каяття у скоєному,публічно вибачився перед потерпілим за вчиненні хуліганські дії, відсутність у потерпілого вимог матеріального та морального характеру в межах кримінального провадження, та відсутність обставин які обтяжують покарання, враховуючи вищезазначені обставини, та керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_12 можливе в умовах без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, бо вважає це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому.
Крім того, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 з застосуванням ст. 75 КК України, суд керується позиціями Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
Крім того, відповідно до постанови колегії суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 квітня 2018 року № 757/15167/15-к зробила висновок, що загальні засади призначення покарання (ст.. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначати покарання або звільняти від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи не застосування ст.. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначені покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без ізоляції.
Цивільний позов потерпілим ОСОБА_5 не заявлявся.
Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати відсутні.
Питання щодо вирішення речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 обов`язок, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не обирався.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1