єдиний унікальний номер справи 531/2037/20
номер провадження 1-кп/531/55/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2021 року м.Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт кримінального провадження за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, розлученого, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, військовозобов`язаного, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, згідно ст.89 КК України, раніше не судимий,
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,-
ВСТАНОВИВ :

Досудовим розслідуванням встановлено, що 26.11.2020 року близько 11 год. ОСОБА_4 , з метою таємного викрадення чужого майна прийшов до господарства ОСОБА_5 , що за адресою: АДРЕСА_2 , де користуючись тим, що його ніхто не бачить, умисно, таємно, з корисливих мотивів шляхом зриву навісного замка проник до приміщення літньої кухні, звідки вчинив крадіжку б/в велосипеду чорного кольору чоловічого типу марки «Україна», вартістю відповідно до висновку спеціаліста №177/20 від 27.11.2020 року 1430 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнової шкоди на вищевказану суму. У подальшому ОСОБА_4 викотив викрадений ним велосипед з приміщення літньої кухні та поїхав до центру м.Карлівка, де заховав його у покинутій будівлі за рестораном «Берізка», чим розпорядився викраденим майном на власний розсуд та у повному обсязі.
Окрім цього встановлено, що 30.11.2020 року близько 13 год. ОСОБА_4 , перебуваючи навпроти будинку АДРЕСА_3 та маючи злочинний умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, що виразився у проханні надати йому велосипед та запевнення малолітнього ОСОБА_6 , що він його поверне після того як використає його для проїзду по особистих справах, переконавши таким чином останнього вчинювати дії, а саме передачу велосипеду та шляхом зловживання довірою, що виразилася у використанні довірливих відносин з малолітнім ОСОБА_6 , з корисливих мотивів, повторно ввів в оману малолітнього ОСОБА_6 , у результаті чого останній добровільно передав йому свій дитячий велосипед марки «Салют» червоного кольору, вартістю відповідно до висновку спеціаліста №184/20 від 18.12.2020 року 1538 грн. Дитячим велосипедом ОСОБА_4 у подальшому розпорядився на власний розсуд у повному обсязі, а саме продав ОСОБА_7 , а отримані грошові кошти витратив на власні потреби, спричинивши малолітньому потерпілому ОСОБА_6 майнової шкоди на суму 1538 грн.
У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, визнав в повному обсязі та повністю підтвердив час, обставини та спосіб вчинення кримінальних правопорушень. У скоєному щиро розкаюється.
Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та законний представник потерпілого ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилися, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, матеріальних претензій до обвинуваченого не мають.
З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази треба дослідити та порядок їх дослідження, визнавши, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що учасниками судового провадження не оспорюються доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим та іншими учасниками кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 , знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана із проникненням у інше приміщення, та за ч. 2 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, кваліфіковані правильно, а його вину повністю доведеною.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Як обставини, що пом`якшують покарання, згідно ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.
Як обставину, що обтяжує покарання, згідно 67 КК України, судом враховує вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини та особи похилого віку.
Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого: його вік, соціальне становище, відсутність даних перебування на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра, відсутність судимості, в силу ст.89 КК України, посередню характеристику.
Згідно з висновком досудової доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, складеною Карлівським районним сектором філії державної установи «Центр пробації» в Полтавській області від 23 лютого 2021 року, ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий; ризик небезпеки для суспільства або окремих осіб оцінюється як середній. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, характер вчиненого кримінального правопорушення, визначені рівні ризику вчинення обвинуваченим повторних кримінальних правопорушень, який є високим та середній рівень небезпеки для суспільства, орган пробації вважає, що виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі можливе та не становить високої рівень небезпеки для суспільства (в тому числі окремих осіб).
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Під час судового розгляду, проаналізувавши поведінку обвинуваченого після вчинення кримінальних правопорушень, його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень, наслідки суспільно-небезпечних діянь, добровільне відшкодування потерпілим завданої матеріальної шкоди, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень буде призначення покарання в межах санкцій: ч. 3 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі; ч. 2 ст. 190 КК України у виді двох років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі.
Застосувавши ст. 75 КК України, звільнити від відбування покарання з випробуванням з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
У зв`язку з тим, що на досудовому слідстві відносно ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за недоцільне обирати відносно нього міру запобіжного заходу.
Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
Цивільний позов та процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369-371, 373-376 КПК України суд, -

ЗАСУДИВ :

ОСОБА_4 визнати винними у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України, та призначити йому покарання:
за ч. 3 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі;
за ч. 2 ст. 190 КК України у виді двох років позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 3 ст. 185 КК України у виді трьох років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на два роки.
Згідно ст. 76 КК України, покласти на ОСОБА_4 обов`язки протягом іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
У зв`язку з тим, що відносно ОСОБА_4 на досудовому слідстві запобіжний захід не обирався, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за недоцільне обирати відносно нього міру запобіжного заходу.
Речові докази навісний замок марки «EXTRA TLAN-TOP SECURITY», б/в велосипед чорного кольору чоловічого типу марки «Україна», які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_5 та б/в дитячий велосипед червоного кольору марки «Салют», переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_9 , вважати повернутими законним власникам.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Карлівський районний суд, протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Згідно ч. 6 ст. 376 КПК України, копія вироку, після його проголошення, негайно вручається обвинуваченому та прокурору.
Інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1