УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/7435/21

Провадження №: 1-кс/755/2074/21

"13" травня 2021 р.

м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва (далі Суд) у складі слідчої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 та слідчого ОСОБА_3 , розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Дніпровського УП ГУ Національної поліції у місті Києві ОСОБА_3 про арешт майна у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001399 від 03.05.2021, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, установив:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

До слідчого судді даного місцевого суду надійшло зазначене клопотання слідчого, яке погоджене з прокурором групи прокурорів прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 про накладення арешту на майно, у рамках цього провадження, у зв`язку з здійсненням досудового розслідування у ньому та необхідністю встановлення обставин визначених ст.ст. 2, 91 КПК України при наявності на передумов визначених ст.ст. 132, 170 того ж Кодексу.

Встановлені обставини у ході розслідування цього кримінального провадження органом досудового розслідування та наведені заявником у клопотанні відомості на їх підтвердження щодо доцільності застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження
СВ Дніпровського УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням час та в невстановленому досудовим розслідуванням місці, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, придбав гранату Ф-1 та почав зберігати та носити боєприпаси без передбаченого законом дозволу.

В подальшому ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконне носіння та зберігання бойових припасів, почав зберігати в невстановленому досудовим розслідуванні місці вибухові пристрої та вибухові речовини, без передбаченого законом дозволу, а саме гранату Ф-1 в кількості 1 одиниці.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на носіння та зберігання вибухового пристрою та вибухових речовин, без передбаченого законом дозволу, 03.05.2021 о 22 год. 25 хв., на автомобілі марки «Mercedes-Benz» моделі «Vito» із номерним знаком НОМЕР_1 , що перебуває у праві власності та користуванні ОСОБА_5 , останнім було здійснено перевезення гранати Ф-1, яка знаходилась в салоні вище вказаного автомобіля за адресою: ПКіВ « Острів труханівський», де його було зупинено працівниками поліції.

В подальшому, 03 травня 2021 року в період часу з 22 години 55 хвилин по 04 травня 2021 року 00 годину 00 хвилини, під час проведення обшуку автомобіля марки «Mercedes-Benz» моделі «Vito» із номерним знаком НОМЕР_1 , що на праві власності належить гр. ОСОБА_5 , в присутності двох понятих, із відділенні передніх водійських дверей було вилучено: предмет схожий на корпус гранати Ф-1 в кількості 1 штуки, який упаковано до сейф пакету АВ1001587, та предмет схожий на запал типу УЗРГМ в кількості 1 штуки, який упаковано до сейф пакету АВ110586.

Вищевикладене надає органу досудового розслідування сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вищеописане вилучене майно є предметом кримінального правопорушення і на ньому містяться сліди його вчинення.

Враховуючи те, що в разі несвоєчасного арешту вилученого майна, зацікавлені особи можуть знищити, зіпсувати, приховати або відчужити майно, яке має важливе значення для встановлення об`єктивних обставин під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування виникла необхідність забезпечення арешту вищезазначеного вилученого майна з метою проведення необхідних експертиз, та з метою з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, для встановлення та притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності.

У відповідності до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

З огляду на що заявники просять накласти арешт на наступні речі, а саме: предмет схожий на корпус гранати Ф-1 в кількості 1 штуки, який упаковано до сейф пакету АВ1001587, та предмет схожий на запал типу УЗРГМ в кількості 1 штуки, який упаковано до сейф пакету АВ110586.

Позиція сторін

Слідчий ОСОБА_3 у судовому засіданні заявлене клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав викладених у його мотивувальній частині.

В свою чергу, ураховуючи норми ст.ст. 22, 26, 172 КПК України, щодо того, що неприбуття інших осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, слідчим суддею визнано за можливе провести цей судовий розгляд за даної явки.

Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався у ракурсі встановлених обставин із даного питання

Слідчий суддя, перевіривши клопотання заявника на дотримання вимог Кримінального процесуального Кодексу України (далі КПК), приходить до наступного.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ч. 2 ст. 1 КПК України).

Відповідно ж до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт на майно накладається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Так, в судовому засіданні слідчим суддею встановлено, що клопотання про арешт майна подано, у відповідності до ст. 170 КПК України, оскільки останнє містить в собі критерії визначені ч. 2 цієї статті Кодексу, тобто відповідає ознакам речового доказу.

При цьому, слідчим суддею шляхом дослідженні матеріалів провадження у порядку ст. 94 КПК України встановлено, що таке майно дійсно відповідає критеріям ст. 98 вказаного Кодексу, тобто існує дійсна сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину.

Саме клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

Зазначене у клопотанні майно відноситься до видів передбачених Главою 17 Розділу ІІ КПК України, на які може бути накладено арешт.

При цьому, у судовому засіданні слідчим суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна.

Тож, слідчий суддя погоджується з висловленою у судовому засіданні думку заявника про те, що необхідно накласти арешт на майно на підставі ст. 170 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у пункті першому частині другій статті 170 цього Кодексу.

За таких обставин, слідчий суддя враховуючи правову підставу для арешту майна; наслідки арешту майна для інших осіб; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню та, вважає за необхідне застосувати найменш обтяжливий спосіб арешту майна, тобто такий спосіб арешту майна, який не призведе до наслідків, які суттєво позначаються на інтересах осіб та накласти арешт саме на підставі ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 1-29, 131-132, 170-173, 309, 369-372, 376, 534 КПК України, Суд постановив:

клопотання - задовольнити.

Накласти арешт шляхом позбавлення права користування предметом схожим на корпус гранати Ф-1 в кількості 1 штуки, який упаковано до сейф пакету АВ1001587, та предмет схожий на запал типу УЗРГМ в кількості 1 штуки, який упаковано до сейф пакету АВ110586.

Ухвала підлягає негайному виконанню на всій території України.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідча суддя ОСОБА_6