В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" червня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0010019 від 06 грудня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Київ, з повною середньою освітою, неодруженої, яка має на утриманні неповнолітню дитину 2007 року народження, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченої ОСОБА_3 ,
в с т а н о в и в:
06 грудня 2019 року приблизно о 06 год 00 хв ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , помітила раніше їй незнайомого чоловіка ОСОБА_5 , який направлявся додому та запропонувала вжити із нею алкогольні напої, на що останній погодився.

У подальшому, перебуваючи біля бювета за вказаною адресою, у ОСОБА_3 виник словесний конфлікт із ОСОБА_5 , під час якого у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, належного ОСОБА_5 , обравши об`єктом свого злочинного посягання кросівки, у які був одягнутий останній.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення, ОСОБА_3 , в присутності інших осіб, усвідомлюючи, що її злочинні дії носять злочинний характер, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, нанесла своєю рукою ОСОБА_5 один удар в обличчя, другий ногою по голені, а потім зняла з нього кросівки яскраво-зеленого кольору.

Після чого залишила місце вчинення злочину, зберігаючи при собі відкрито викрадене майно та маючи реальну можливість розпорядитись ним на власний розсуд.

У подальшому, 06 грудня 2019 приблизно о 06 год 49 хв ОСОБА_3 була затримана працівниками поліції неподалік від місця скоєння кримінального правопорушення.

Будучи допитаною в судовому засіданні, обвинувачена ОСОБА_3 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, визнала повністю, дала покази, підтвердила обставини скоєння злочину. Пояснила, що 06 грудня 2019 року приблизно о 06 год 00 хв за адресою: АДРЕСА_2 , познайомилась із ОСОБА_5 та запропонувала разом випити алкоголь. Перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння між ними виник словесний конфлікт, в результаті якого вона нанесла два удари ОСОБА_5 та викрала його кросівки. Через деякий час вона повернулась на місце вчинення злочину, щоб повернути викрадене майно, але там уже була поліція. Щиро кається у вчиненому, більше вчинятизлочини не буде. Зараз працює та виховує дитину, злочини більше не вчиняє.

Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Крім цього, винуватість ОСОБА_3 підтверджується сукупністю доказів наданих стороною обвинувачення та безпосередньо досліджених судом, а саме: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань, протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 06 грудня 2019 року, протоколом огляду місця події з диском від 06 грудня 2019 року, протоколом огляду речей від 06 грудня 2019 року, протоколом проведення слідчого експерименту та диском від 06 грудня 2019 року, товарним чеком.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів по даному кримінальному провадженню, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 щодо часу, місця, способу, виду і розміру шкоди, мотиву та мети, форми вини, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.

Таким чином, допитавши обвинувачену ОСОБА_3 , дослідивши письмові матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у тому, що вона своїми умисними діями вчинилавідкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого,а тому знаходить правильною кваліфікацію її дій зач. 2 ст. 186 КК України.

Що стосується повернення обвинуваченої після вчинення грабежу для того, щоб віддати викрадене майно потерпілому, то відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 10 «Про судову практику у справах про злочини проти власності», грабіж потрібно вважати закінченими з моменту, коли винна особа вилучила майно і мала реальну можливість розпоряджатися чи користуватися ним. А тому її повернення свідчить лише про усвідомлення останньою протиправності своїх дій.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК У країни, не встановлено.

Суд враховує, що обвинувачена на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, зареєстрована та має постійне місце проживання у м. Бровари, раніше не судима, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, що вказаний злочин відноситься до категорії тяжких злочинів, думку державного обвинувача, особи винуватої та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкції ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі.

Водночас, зважаючи на вік обвинуваченої, стан її здоров`я, те, що вона неофіційно працевлаштований та має на утриманні неповнолітню дитину, позитивну характеристику з місця проживання, а також врахувавши думку державного обвинувача, котра просила застосувати щодо обвинуваченої вимоги ст. 75 КК України, суд приходить до висновку про те, що перевиховання та виправлення винної можливо без ізоляції від суспільства, а тому необхідно призначити їй покарання із застосуванням ст. 75 КК України - звільненням від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 1 рік, який є достатнім для того, щоб винна в умовах здійснення контролю за її поведінкою довела своє виправлення.

При цьому суд переконаний, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, дана міра покарання є достатньою для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.
Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: кросівки, які передані потерпілому під розписку 06 грудня 2019 року залишити у володінні потерпілого; відео носій CD-R, 700 mb, марки «VIDEX», помаранчевого кольору, який зберігається у матеріалах кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.
Суддя: ОСОБА_1