Шаргородський районний суд
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2021 року

м. Шаргород

Справа №152/544/21
провадження 1-кп/152/58/21

Шаргородський районний суд Вінницької області
в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000020 від 16.02.2021 по обвинуваченню ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Балахни Нижньогородського району Російської Федерації, жителя АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

з участю:

сторін кримінального провадження -
зі сторони обвинувачення:
прокурора Шаргородського відділу
Жмеринської окружної прокуратури ОСОБА_4
зі сторони захисту:
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,
законного представника обвинуваченого ОСОБА_6 ,
інших учасників
судового засідання:
потерпілого ОСОБА_7 ,
представника Службу у справах дітей
Мурафської сільської ради Вінницької області ОСОБА_8 ,
представника Клекотинського ЗЗСО ОСОБА_9 ,
представника уповноваженого підрозділу
ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_10 ,
представника органу пробації ОСОБА_11
встановив:

15 лютого 2021 року приблизно о 20 годині неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння поблизу річки с. Клекотина Жмеринського району Вінницької області, під час словесної суперечки із ОСОБА_7 , підняв з землі дерев`яну палицю, після чого умисно, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс три удари дерев`яною палицею по кисті та пальцях правої руки ОСОБА_7 , від чого палиця зламалася. Далі, маючи умисел на подальше спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_3 взяв до рук іншу дерев`яну палицю та продовжив наносити множинні удари в область голови та тулуба потерпілого ОСОБА_7 , в результаті чого останній втратив свідомість, однак ОСОБА_3 продовжив наносити йому множинні удари дерев`яною палицею.
Згідно висновку судово - медичної експертизи №11 від 29.03.2021 у ОСОБА_7 мали місце тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми: множинних забито-рваних ран волосистої частини голови та обличчя, інтрапаренхіматозних гематом лівої лобної, вискової ділянок, субдуральних гематом правої вискової, потилочної ділянок; переломів кісток носа; підшкірних гематом обох кистей рук; закритих переломів 2-ї п`ястої кістки та основної фаланги 2 пальця правої кисті; правобічної пари орбітальної гематоми; закритої тупої травми грудної клітки: синця на передній стінці грудної клітки, перелому 3,4,5,6,7,8,9,10 ребер зліва по косій лінії від задньоключичної до середньо ключичної лінії без зміщення уламків, ускладнені лівобічним пневмотораксом, які утворились від неодноразової дії твердого тупого предмета (предметів), якими могла бути дерев`яна палиця, можливо і 15.02.2021 та в своїй сукупності відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, які небезпечні для життя і спричиняють загрозливі для життя явища.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 КК України, тобто умисне тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ суд, під час судового провадження роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_3 хід судового засідання на його рідній мові, нагадав захиснику та законному представнику неповнолітнього обвинуваченого про їх обов`язок пояснювати обвинуваченому кожну дію в ході судового розгляду, забезпечуючи тим самим право обвинуваченому ОСОБА_3 , який вчинив кримінальне правопорушення будучи неповнолітнім на ефективну участь у кримінальному провадженні, яке полягає не лише в праві останнього бути присутнім у судовому засіданні, але й право чути, бути почутим і слідкувати за ходом розгляду (рішення ЄСПЛ від 15.06.2011 у справі "S.С. проти Сполученого Королівства").

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, не заперечував факту вчинення кримінального правопорушення при вище наведених обставинах, розкаявся у скоєному, просив його суворо не карати. Запевняв суд, що усвідомив свою протиправну поведінку і готовий понести покарання за вчинене кримінальне правопорушення.

Суду показав, що 15 лютого 2021 року приблизно о 20 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, поблизу річки с. Клекотина Жмеринського району Вінницької області, під час словесної суперечки із ОСОБА_7 , він підняв з землі дерев`яну палицю, після чого умисно, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень, наніс три удари дерев`яною палицею по кисті та пальцях правої руки ОСОБА_7 , від чого палиця зламалася. Маючи умисел на подальше спричинення тілесних ушкоджень, взяв до рук іншу дерев`яну палицю та продовжив наносити множинні удари в область голови та тулуба потерпілого ОСОБА_7 , в результаті чого останній втратив свідомість, а він, зрозумівши, що потерпілий потребує медичної допомоги вжив заходів для виклику швидкої допомоги та поліції.
Визнаний органом досудового розслідування потерпілий ОСОБА_7 зазначив, що не оспорює фактичних обставин справи та не заперечує щодо розгляду кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України, претензій майнового характеру до обвинуваченого не має, просить його суворо не карати.
Представники Служби у справах дітей Мурафської сільської ради Вінницької області - ОСОБА_8 , Клекотинського ЗЗСО - ОСОБА_9 , уповноваженого підрозділу ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області - ОСОБА_10 не заперечують щодо розгляду кримінальної справи за правилами ч.3 ст.349 КПК України.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні та беручи до уваги думку прокурора ОСОБА_4 , захисника неповнолітнього ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_5 , законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , які вважають за можливе не досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, за згодою учасників судового розгляду, відповідно до вимог ч.3 ст.349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому, суд з`ясував, чи правильно обвинувачений ОСОБА_3 , його законний представник ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_7 розуміють зміст цих обставин, які не оспорюються. Сумнівів щодо добровільності та істинності їх позиції у суду немає.

Суд також роз`яснив обвинуваченому ОСОБА_3 , його законному представнику ОСОБА_6 , потерпілому ОСОБА_7 , що при таких обставинах вони позбавляються права оскаржити ці обставини справи у апеляційному порядку.

Переконавшись у добровільності позиції учасників судового розгляду, а також в тому, що вони усвідомлюють неможливість оскаржити обставини, встановлені під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, суд прийшов до висновку про судовий розгляд кримінального провадження за правилами ч.3 ст.349 КПК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сторона обвинувачення довела поза розумним сумнівом винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 у тому, що він будучи неповнолітнім, 15 лютого 2021 року приблизно о 20 годині, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, поблизу річки с. Клекотина Жмеринського району Вінницької області, під час словесної суперечки із ОСОБА_7 , підняв з землі дерев`яну палицю, якою умисно, з метою спричинення тяжких тілесних ушкоджень, наніс три удари по кисті та пальцях правої руки ОСОБА_7 , від чого палиця зламалася. Далі, маючи умисел на подальше спричинення тілесних ушкоджень, взяв до рук іншу дерев`яну палицю та продовжив наносити множинні удари в область голови та тулуба потерпілого ОСОБА_7 , в результаті чого останній втратив свідомість, а ОСОБА_3 продовжив наносити йому множинні удари дерев`яною палицею.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які полягають в спричиненні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, органами досудового розслідування кваліфіковані вірно, винуватість його доведена і він повинен нести кримінальну відповідальність за ч.1 ст.121 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями постанов Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 "Про практику призначення судами кримінального покарання", та №5 від 16.04.2004 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх", враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, умови життя та виховання обвинуваченого, який на час вчинення кримінального правопорушення був неповнолітнім, вплив на нього дорослих, рівень розвитку, та вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженим. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення будучи неповнолітнім, розкаявся у скоєному, позитивно характеризується за місцем постійного проживання, сприяв розкриттю кримінального правопорушення, відшкодував збитки потерпілому ОСОБА_7 . Ці обставини суд, відповідно до ст. 66 КК України, відносить до обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 .

Обставиною, яка відповідно до ст. 67 КК України обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

На обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра ОСОБА_3 не перебуває.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 368 КПК України, ухвалюючи вирок, суд приймає до відома досудову доповідь з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого ОСОБА_3 .

З досудової доповіді, складеної територіальним органом пробації за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_3 - Шаргородським районним сектором філії Державної установи "Центр пробації" у Вінницькій області від 05.07.2021 вбачається, що ОСОБА_3 проживає в с. Клекотина Жмеринського району Вінницької області разом з батьками та молодшими братами. ОСОБА_3 закінчив у 2021 році Клекотинський ЗЗСО, позитивно характеризується за місцем постійного проживання, має плани на майбутнє, а саме продовжити навчання та не вчиняти більше правопорушень. Ризик повторного вчинення кримінального правопорушення оцінюється як середній. Ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній. Відповідно до висновку органу пробації - виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства. У разі, якщо суд дійде до висновку про можливість звільнення ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням орган пробації вважає за доцільне покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки відповідно до ст. 76 КК України (а. с. 89 - 91).
Представники Уповноваженого підрозділу ВП №2 Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області - ОСОБА_10 , Служби у справах дітей Мурафської сільської ради Вінницької області - ОСОБА_8 , директор Клекотинського ЗЗСО - ОСОБА_9 у судовому засіданні повідомили, що ОСОБА_3 раніше судимий в силу ст.89 КК України, в даний час з неповнолітнім проводяться профілактичні заходи, по місцю навчання характеризується з задовільної сторони. Сім`я належить до категорії соціально-благополучних сімей. При призначенні ОСОБА_3 покарання просять останнього суворо не карати, врахувати, що він вчинив кримінальне правопорушення будучи неповнолітнім та призначити покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства.
Ухвалюючи судове рішення щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , керуючись принципом найкращих інтересів дитини, встановленим у ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 та виконуючи вимоги ст.ст. 485, 487 КПК України, під час судового розгляду кримінального правопорушення, вчиненого неповнолітнім, крім обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, суд з`ясував повні і всебічні відомості про особу ОСОБА_3 , стан здоров`я та рівень його розвитку, інші соціально-психологічні риси, які необхідно враховувати при індивідуалізації відповідальності, ставлення обвинуваченого до вчиненого ним діяння, умови життя обвинуваченого, склад його сім`ї, обстановку в ній, взаємини між дорослими членами сім`ї та дорослими і дітьми, ставлення батьків до виховання дітей, форми контролю за їх поведінкою, морально-побутові умови сім`ї, зв`язки і поведінку обвинуваченого поза домівкою, ставлення до навчання.

Зазначене узгоджується із положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції" і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом…

З урахуванням обставин кримінального провадження, даних про особу ОСОБА_3 , досудової доповіді з інформацією про соціально психологічну характеристику обвинуваченого, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до частини 5 статті 12 КК України є тяжким злочином, репутації обвинуваченого, наявності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, думки потерпілого ОСОБА_7 , який просив суд суворо не карати обвинуваченого, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 можливе в умовах застосування до нього покарання у виді позбавлення волі, із звільненням від відбування покарання з випробуванням та іспитовим строком на підставі ст.ст.104, 75 КК України, оскільки, виходячи з роз`яснень, що містяться в абз.2 п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 24.10.2003 (з наступними змінами) "Про практику призначення судами кримінального покарання" та в абз.1 п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 16.04.2004 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про злочини неповнолітніх", при звільненні особи від відбування покарання з випробуванням суди у резолютивній частині вироку мають посилатися на статтю 75 КК України, а щодо неповнолітньої особи ще й на статтю 104 КК як на підстави для прийняття такого рішення; звільнення неповнолітніх від відбування покарання з випробуванням застосовується на тих же підставах, що й дорослих (статті 75-78 КК), з урахуванням особливостей, визначених у ст.104 КК. Таке звільнення допускається лише в разі засудження неповнолітнього до арешту або позбавлення волі (ч.2 ст.104 КК).

Саме таке покарання, на думку суду, є достатнім для виправлення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Витрати на залучення експертів відсутні.

Цивільний позов у даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Доля речових доказів підлягає вирішенню на підставі ст.100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_3 органом досудового розслідування не обирався, відсутні також підстави і для обрання запобіжного заходу судом.

Керуючись ст.368, ч.1 ст.369, ст.ст.373-376 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років.

На підставі ст.ст.104, 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного за цим вироком покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом іспитового строку у два роки не вчинить нового кримінального правопорушення.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, покласти на засудженого ОСОБА_3 протягом встановленого судом іспитового строку у два роки обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 не застосовувати.

Речові докази по справі: гумові чоботи темно зеленого кольору, джинси чоловічі темно сірого кольору, шапку темно синього кольору, рукавиці помаранчевого кольору, дублянку коричневого кольору повернути власнику ОСОБА_3 ; речовину бурого кольору, вирізку з кори дерева зі слідами РБК, волосся зі слідами РБК, волосся із слідами РБК з дерева, скляну пляшку «Арктика», три дерев`яні палиці зі слідами РБК знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду через Шаргородський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія вироку суду надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1