Справа № 369/2756/21
Провадження №1-кп/369/1364/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.04.2021 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Києві матеріали кримінального провадження № 0000105 від 20 лютого 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Луганськ, українця, громадянина України, не одруженого, який офіційно не працює, має середню освіту, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий, але на даний час у Сєверодонецькому міському суді Луганської області перебуває на розгляді обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000059 від 23.03.2017 року, щодо вчинення останнім злочинів, передбачених ч. 2 ст. 260, ч. 2 ст. 262, ч. 1 ст. 294, ч. 1 ст. 341, ч. 2 ст. 110 КК України,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України (далі КК України), з угодою про визнання винуватості між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 від 26 лютого 2021 року,

встановив:
В провадження Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000105 від 20 лютого 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, з реєстром матеріалів досудового розслідування та угодою про визнання винуватості між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 від 26 лютого 2021 року.
Як вбачається з обвинувального акту та угоди про визнання винуватості, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України та відповідно його дії кваліфіковано, як торгівля людьми, вербування осіб із використанням їх уразливого стану задля подальшого здійснення стосовно них незаконної угоди, пов`язаної із законним переміщенням за їх згодою через державний кордон України для передачі іншій невстановленій особі з метою сексуальної експлуатації та залучення в боргову кабалу, вчиненого групою осіб, щодо кількох осіб, повторно.
Відповідно до змісту вказаної угоди вона містить формулювання обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України; прокурор Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 та підозрюваний ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій підозрюваного; істотних для даного кримінального провадження обставин; підозрюваний беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному вище діянні; узгоджене покарання та згоду підозрюваного ОСОБА_4 на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням з іспитовим строком.
Так, сторонами угоди було узгоджено призначення за ч. 2 ст. 149 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст. 75 КК України, подальшого звільнення від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки.
Також, в угоді про визнання винуватості зазначено про наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 Кримінального процесуального кодексу країни (КПК України), та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
В судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості, вказував, що під час досудового розслідування обвинувачений викрив інших осіб у вчиненні кримінального правопорушення. Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 підтримали умови угоди та просили її затвердити.
Потерпілі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та її законний представник, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 в судове засідання не з`явились, про дату, місце та час проведення підготовчого судового засідання неодноразово повідомлялися у встановленому законом порядку.
При цьому, прокурором в підготовчому судовому засіданні надано від потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та її законного представника, ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 заяви з яких вбачається, що про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання останні станом на 07 квітня 2021 року повідомлені належним чином та просили проводити підготовче судове засідання за їх відсутності, при цьому вони надали свою згоду прокурору на укладення угоди.
Заслухавши думку учасників підготовчого судового провадження, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, дослідивши обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до ч. 7 ст. 474 КПК України, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
Окрім того, приписами ст. 470 КПК України передбачено, що однією з обставин, що враховуються прокурором при укладенні угоди про визнання винуватості є наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, а також наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні інших більш тяжких кримінальних правопорушень.
Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Відповідно до положень ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: 1) кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; 2) особливо тяжких злочинів, віднесених до підслідності Національного антикорупційного бюро України за умови викриття підозрюваним чи обвинуваченим іншої особи у вчиненні злочину, віднесеного до підслідності Національного антикорупційного бюро України, якщо інформація щодо вчинення такою особою злочину буде підтверджена доказами; 3) особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.
Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.
У відповідності до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст. 468 - 475 КПК України.
Згідно з п. 2 ч. 7 ст.474 КПК України, у разі невідповідності угоди вимогам КПК України, суд у підготовчому судовому засіданні відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є злочином, а саме особливо тяжким. Разом з тим, зі змісту угоди хоча і вбачається, що особливо тяжкий злочин, вчинений групою осіб, проте відсутня вказівка про попередню змову між ними, а також відсутні будь-які відомості про викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами.
При цьому, судом встановлено, що узгоджений в угоді про визнання винуватості вид покарання за ч. 2 ст. 149 КК України не відповідає вимогам Кримінального кодексу України, оскільки в угоді сторонами визначено покарання за ч. 2 ст. 149 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років та на підставі ст. 75 КК України, обвинуваченого ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 3 роки, при цьому жодної вказівки на передбачене в санкції статті додаткове покарання у виді конфіскації майна угода не містить.
Наведене, дає суду підстави вважати, що умови угоди суперечать вимогам КПК України, оскільки допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди та відсутня вказівка на застосування додаткового виду покарання у виді конфіскації майна.
Крім того, з обвинувального акту вбачається, що в даному кримінальному провадженні є велика кількість потерпілих, а саме тринадцять жінок, серед яких одна неповнолітня особа, 2003 року народження, що свідчить про наявність, завданої внаслідок злочину шкоди не лише державним чи суспільним інтересам, а й приватним, що з огляду на положення ч. 4 ст. 469 КПК України, унеможливлює укладення угоди, навіть за наявності про це письмової згоди усіх потерпілих, наданої прокурору.
Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що угода про визнання винуватості між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 від 26 лютого 2021 року, не відповідає вимогам чинного КПК України, у зв`язку з чим в її затвердженні слід відмовити.
Суд зауважує, що ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 березня 2021 року до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, починаючи з 02 березня 2021 року до 30 квітня 2021 року включно та з метою забезпечення останньому заходів безпеки ухвалено утримувати його в ІТТ №10 м. Переяслав, до 30 квітня 2021 року.
Повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.
Керуючись ст. 314, 469, 470, 472-474 КПК України,
ухвалив:
Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості між підозрюваним ОСОБА_4 та прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 від 26 лютого 2021 року.
Кримінальне провадження № 0000105 від 20 лютого 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 149 КК України повернути прокурору для продовження досудового розслідування.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1