Справа № 527/641/21
провадження № 1-кс/527/173/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 березня 2021 року м. Глобине

Слідчий суддя Глобинського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине клопотання слідчої ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Глобинської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно за матеріалами кримінального провадження №0000144 зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 28 березня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194, ч. 1 ст. 121 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
30 березня 2021 року до суду надійшло клопотання слідчої ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Глобинської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно за матеріалами кримінального провадження №0000144 зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 28 березня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.194, ч. 1 ст. 121 КК України.
У своєму клопотанні слідча зазначила, що у провадженні СВ ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000144 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 121 КК України.

28.03.2021 близько 21.25 год., невстановлена особа, в АДРЕСА_1 , шляхом підпалу, умисно пошкодила приміщення гаражу.

28.03.2021 близько 21.00 год. ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 , спричинив тілесні ушкодження ОСОБА_6 , а саме: відкрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, множини різані рани голови, обличчя, правої кисті, лівого плеча, закрита травма живота, закрита травма грудної клітки. Тілесні ушкодження отримані в їх сукупності несли загрозу життю та здоров`ю потерпілої в момент отримання.

29.03.2021 в ході огляду місця події за місцем мешкання ОСОБА_7 , що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , було виявлено та вилучено: у приміщенні веранди житлового будинку виявлено фрагмент стовбура дерева із слідами РБК, який запаковано в паперову коробку; ганчірку бежевого кольору із слідами РБК, яку запаковано в паперову коробку; змив РБК та контроль змив вилучені із поверхні клейонки на стіні, які запаковані в паперові конверти; змив РБК та контрольний змив вилучені із підлоги, які запаковано в паперові конверти; виріз із москітної штори з слідами РБК, який запаковано в паперовий конверт.

Слідча зазначає, що в кримінальному провадженні є достатньо даних вважати, що тимчасово вилучене майно під час проведення вищевказаної слідчої дії є доказом вчинення кримінального правопорушення, і відповідає вимогам ст. 167 КПК України, а тому з метою збереження речових доказів, а також запобігання можливості їх приховування, знищення, пошкодження, псування, втрати, передачі, пересування, відчуження, виникла необхідність у накладенні арешту на вище вказане майно.

У судове засідання слідча не з`явилася, направила до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, клопотання підтримувала.
Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню.
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до п.1 ч.2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей, тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі сліди вчинення кримінального правопорушення.
Частиною 2 ст. 168 КПК України визначено, що тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.
Відповідно до ч.5, ч.7 ст. 237 КПК України, при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.
Як зазначено в ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Відповідно з ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.
Слідчим суддею встановлено, що вилучене під час огляду місця події - домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_7 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , 29 березня 2021 року, відповідає критеріям, зазначеним у п.1 ч.2 ст. 167 КПК, має значення речового доказу у кримінальному провадженні та може підлягати дослідженню, а тому незастосування арешту може призвести до його втрати чи пошкодження. Клопотання слідчого подане до суду у строк, визначений ч.5 ст. 171 КПК України. Слідчим доведено наявність обставин, викладених в ч.11 ст. 170 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 131,132, 167, 167,170-173, 175, 372, 309 КПК України, -
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчої ВП №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Глобинської окружної прокуратури ОСОБА_4 про накладення арешту на майно за матеріалами кримінального провадження №0000144 зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 28 березня 2021 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194, ч. 1 ст. 121 КК України - задовольнити .
Накласти арешт на майно, яке вилучене під час огляду місця події - домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_7 , яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , 29 березня 2021 року, а саме: фрагмент стовбура дерева із слідами РБК, який запаковано в паперову коробку; ганчірку бежевого кольору із слідами РБК, яку запаковано в паперову коробку; змив РБК та контроль змив вилучені із поверхні клейонки на стіні, які запаковані в паперові конверти; змив РБК та контрольний змив вилучені із підлоги, які запаковано в паперові конверти; виріз із москітної штори з слідами РБК, який запаковано в паперовий конверт, з метою збереження речових доказів, а також запобігання можливості їх приховування, знищення, пошкодження, псування, втрати, передачі, відчуження, шляхом заборони власнику та володільцю користуватися майном із залишенням його на території відділу поліції №1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, та шляхом заборони відчуження майна власником чи іншими особами.

Ухвала підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1