Номер провадження: 11-сс/813/352/21
Номер справи місцевого суду: 495/7753/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_10 ,

особи, яка звернулась з заявою про взяття підозрюваного на поруки - ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , на ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 09.02.2021 року про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, в кримінальному провадженні №0001745 від 18.12.2020 року,-
встановив:

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання слідчого та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною цілодобово залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком до 10.04.2021 року, щодо:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський Одеської обл., громадянина України, українця за національністю, адвоката (свідоцтво №2403 від 02.10.2012 р.), зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001745 від 18.12.2020року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 377 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_10 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 377 КК України, вчиненому при наступних обставинах.

Так, 18.12.2020, близько 11.00 години, керуючий справами виконавчого комітету Затоківської селищної ради ОСОБА_10 , якому стало відомо про прийняття суддею Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_12 рішення у цивільній справі № 495/76221/20, в якій стороною була Затоківська селищна рада, яким він був обурений,маючи намір на здійснення тиску на суддю, прибув до кабінету судді № 22, у будівлі Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, розташованої за адресою: Одеська область, м. Білгород-Дністровський, вул. Військової Слави, 27, де перебував суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_12 , а також секретар судді ОСОБА_13 та помічник судді ОСОБА_14 .
Перебуваючи у вказаному кабінеті ОСОБА_10 , з метою помсти за прийняте рішення, усвідомлюючи вчинення дій відносно судді ОСОБА_12 під час здійснення суддею правосуддя, розуміючи, що суддя ОСОБА_12 є посадовою особою і в конституційному порядку наділений повноваженнями здійснювати правосуддя в суді загальної юрисдикції, з мотивів явної неповаги до судді та суду, яка виникла внаслідок прийняття суддею рішення не на його користь, почав голосно кричати та виражатися нецензурною лайкою, висловлюючи погрози вбивством та фізичною розправою відносно судді ОСОБА_12 у зв`язку з його діяльністю, пов`язаною із здійсненням правосуддя.
Продовжуючи протиправні дії, які були направлені на психологічний тиск на суддю ОСОБА_12 , ОСОБА_10 почав вимагати, щоб суддя ОСОБА_12 змінив своє рішення та прийняв рішення на його користь.
Погрози вбивством та фізичною розправою (насильством) відносно судді ОСОБА_12 , які ОСОБА_10 висловлював у присутності ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , суддя ОСОБА_12 сприйняв, як реальну загрозу своєму життю та здоров`ю. З метою припинення злочинних дій ОСОБА_10 були викликані співробітники територіального управління служби судової охорони та співробітники управління поліції Державної охорони в Одеській області, які і припинили злочинні дії ОСОБА_10 .
Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник ОСОБА_8 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що ухвала слідчого судді незаконна та необґрунтована, так як матеріали кримінального провадження не містять достатніх доказів для підозри ОСОБА_10 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, а долучені до клопотання докази спростовують відомості, зазначені у повідомленні про підозру.

Крім того, ні слідчим в клопотанні, ні прокурором в судовому засіданні не були доведені ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Наведені твердження сторони обвинувачення про існування будь-яких ризиків є безпідставними та не підтверджуються будь-якими доказами. Прокурором не надано жодного доказу на доведення зазначених в клопотанні ризиків.

Просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого в повному обсязі.
В день апеляційного розгляду до апеляційного суду звернувся ОСОБА_11 із заявою про передачу підозрюваного ОСОБА_10 на поруки, в якій зазначає, що він є народним депутатом України ІХ скликання, обраним від Політичної партії « ІНФОРМАЦІЯ_2 », знає особисто підозрюваного та може із достовірністю гарантувати достатність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки.
Заслухавши суддю-доповідача; підозрюваного та його захисників, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги; а також заслухавши ОСОБА_11 , який просив задовольнити заяву про передачу йому на поруки підозрюваного ОСОБА_10 , підозрюваного та його захисників, які, в разі відмови в задовленні їх апеляційної скарги просили задовольнити заяву ОСОБА_11 , та прокурора, який заперечував проти задоволення заяви про передачу на поруки підозрюваного ОСОБА_10 ; дослідивши матеріали судового провадження; обговоривши доводи апеляційної скарги та провівши судові дебати; апеляційний суд приходить до висновку про таке.
Відповідно до положень ст. 2 КПК України, основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді домашнього арешту визначені положеннями ст.ст. 177, 178, 181 КПК України.
Відповідно до приписів ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Відповідно до приписів ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше правопорушення.
За результатами апеляційного перегляду ухвали слідчого судді районного суду зазначені вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею були дотримані.
При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд відповідно до положень ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Згідно із ч. 2 ст. 8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Окрім цього, відповідно до приписів ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що, за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», «42310/04, § 219, 21.04.2011р.).
Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).
Таким чином, обґрунтованість підозри передбачає наявність фактів чи свідчень, здатних переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити кримінальне правопорушення.
Ризик же, в свою чергу, - це невизначена подія, яка по суті, представляє собою ймовірність отримання несприятливих для досудового слідства подій, визначених у ч.1 ст.177 КПК України.
Прийняте оскаржуване рішення про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту слідчий суддя мотивував доведеністю матеріалами провадження наявності обґрунтованої підозри ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 377 КК України, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 3 років; вагомістю наявних доказів про обґрунтованість висунутої підозри, якими також підтверджується існування ризиків незаконного впливу на свідків та потерпілого.
Крім того, слідчий суддя при прийнятті рішення про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_10 взяв до уваги, що останній раніше не судимий та до кримінальної відповідальності притягується вперше, зареєстрований та постійно проживає на території Одеської області, має постійне місце роботи, одружений та має на утриманні двох дітей, що свідчить про наявність у нього міцних соціальних зв`язків, тому слідчий суддя прийшов висновку про можливість обрання щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.
Відповідно до приписів ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначених у клопотанні.
В іншому випадку слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні або продовженні строку дії запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання слідчий, прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст.193 КПК.
На думку апеляційного суду, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_10 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.377 КК України, на даній стадії досудового розслідування, підтверджується зібраними по справі доказами, які долучені до матеріалів клопотання, зокрема, протоколами допиту потерпілого, свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , протоколами огляду відеозаписів події правопорушення, протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого, свідка ОСОБА_14 , та іншими матеріалами(т. 1 а.п. 21-100).
Повідомлення про підозру вручено підозрюваному ОСОБА_10 , який є адвокатом, вручено у відповідності до вимог КПК України.
Апеляційний суд наголошує, що на даній стадії кримінального провадження слідчим суддею та судом лише вирішується питання про наявність обґрунтованість підозри та наявність ризиків для обрання відповідного запобіжного заходу, а тому суд не може давати оцінку допустимості та належності доказів на підтвердження або спростування по суті пред`явленого обвинувачення.
Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то, з огляду на наявні в матеріалах провадження дані, у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.377 КК України.
Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що фактів і інформації, які на даній стадії досудового розслідування свідчать про можливу причетність ОСОБА_10 до вчинення кримінального правопорушення, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої підозри.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що висунута ОСОБА_10 на даній стадії досудового розслідування підозра, є обґрунтованою, та в цілому вірно встановив наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК, що дає обґрунтовані підстави вважати про слушність висновків слідчого судді про наявність підстав для застосування до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Апеляційний суд не може погодитись із доводами апеляційної скарги та позицією сторони захисту в ході апеляційного розгляду про, начебто, відсутність доказів наявності обгрунтовано підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому злочину, в тому числі і з посиланнями на, начебто, замовний характер кримінального провадження відносно ОСОБА_10 , як політичного діяча, який висунув свою кандидатуру на виборах Кароліно-Бугазського сільського голови, оскільки долучені органом досудового розслідування до клопотання про застосування запобіжного заходу докази спростовують зазначені доводи та вказують саме на причетність підозрюваного до вчинення кримінального правопорушення.

Одночасно апеляційний суд зауважує, що застосування до підозрюваної особи запобіжного заходу, зокрема, і у вигляді цілодобового домашнього арешту, не позбавляє її можливості брати участь у політичній діяльності, в тому числі і у виборах.

При цьому посилання підозрюваного і захисників на те, що інкриміновані дії відносно судді підозрюваний ОСОБА_10 вчинив не у власних інтересах, а в інтересах територіальної громади, через прийняття суддею, на їх думку, незаконного рішення, що виправдовує дії підозрюваного, не може спростовувати висновків ухвали слідчого судді про обгрунтованість підозри, адже законом врегульовані порядок та підстави для оскарження судових рішень, а також дій судді, про які обізнаний підозрюваний ОСОБА_10 , який є адвокатом та ознайомлений із вимогами щодо адвокатської етики.

Також апеляційний суд не погоджується із твердженнями апеляційної скарги про відсутність передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, про не зазначення у клопотанні та в оскаржуваній ухвалі обставин та доказів на підтвердження ризиків, оскільки із зазначених вище долучених прокурором до клопотання доказів вбачається, що підозрюваний, не зважаючи на те, що він є обізнаним із порядком звернення до суду із заявами, скаргами, клопотаннями, порядком їх розгляду, порядком отримання судових рішень та їх оскарження, відверто знехтував вимогами закону, в тому числі і вимогами Основного Закону держави щодо недоторканності суду і судді, та вчинив зазначені у повідомленні про підозру дії відносно судді.

Таким чином, із врахуванням відношення підозрюваного ОСОБА_10 до інкримінованих дій, в тому числі в ході апеляційного розгляду, колегія суддів приходить до переконання, що ризик можливості незаконного впливу підозрюваного на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні очевидно існує, у зв`язку з чим відносно ОСОБА_10 обгрунтовано застосовано оскаржуваною ухвалою запобіжний захід саме у вигляді цілодобового домашнього арешту з метою виключення його незаконного впливу на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, вказують на те, що на даній стадії досудового розслідування існує обґрунтована підозра, яка разом з існуючими ризиками та конкретними обставинами справи, на думку апеляційного суду, слугують підставами для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, який в даному провадженні не можна вважати непомірним.

Застосування до підозрюваного, виходячи із конкретних обставин даного кримінального провадження, іншого, більш м`якого запобіжного заходу, на думку апеляційного суду, не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Матеріали справи не містять даних про застереження, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під домашнім арештом.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя дійшов до обґрунтованого висновку про те, що застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту є доцільним, приймаючи до уваги характер та обставини кримінального правопорушення, особу підозрюваного, у зв`язку з чим апеляційний суд не вбачає підстав для скасування оскарженої ухвали.

Твердження сторони захисту про те, що резолютивна частина оскаржуваної ухвали не містить адреси, за якою належить перебувати ОСОБА_10 під домашнім арештом, не можуть бути прийняті до уваги, так як вони спростовуються текстом резолютивної частини ухвали, в якій чітко зазначено, що підозрюваний зобов`язаний не залишати цілодобово житло за адресою його місця проживання, а саме: АДРЕСА_1 .

Будь-яких порушень норм КПК України під час розгляду клопотання слідчим суддею, які могли б стати підставою для скасування оскаржуваної ухвали, не встановлено.

На підставі викладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та постановлене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, у зв`язку з чим не вбачає підстав для скасування оскарженої ухвали.

З огляду на встановлені апеляційним судом обставини даного кримінального провадження та висновки про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, клопотання ОСОБА_11 про передачу підозрюваного під його особисту поруку, задоволенню не підлягає, оскільки такий запобіжний захід, на думку апеляційного суду, з високою ймовірністю може виявитися недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Доводи апеляційної скарги про те, що застосування запобіжного заходу позбавляє підозрюваного права на працю і можливості утримувати свою сім`ю, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки запобіжні заходи у кримінальному провадженні передбачені кримінальним процесуальним законом саме з метою забезпечення прав потерпілої від кримінального правопорушення особи та суспільного інтересу, який в даний час перевищує інтерес підозрюваної особи.

Крім того, запобіжні заходи є тимчасовими та спрямовані на забезпечення кримінального провадження, яке має проводитись у передбачені законом строки.

Також необґрунтованими вважає апеляційний суд твердження сторони захисту в ході розгляду апеляційної скарги щодо незаконності складу суду із розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_10 у суді першої інстанції, оскільки авторозподіл зазначеного клопотання в Овідіопольському районному суді Одеської області був проведений відповідно до вимог закону, на що вказує протокол автоматизованого розподілу від 02.02.221 року (т.1 а.п. 135).

Відповідно до положень ч.3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Керуючись ст. ст. 177, 376, 395, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 09.02.2021 року про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_10 запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0001745 від 18.12.2020 рокуза ч. 1 ст. 377 КК України у вигляді цілодобового домашнього арешту без змін.

Заяву ОСОБА_11 про передачу підозрюваного ОСОБА_10 на поруки залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4