Єдиний унікальний № 500/8433/18
Провадження № 1-кп/946/270/21
ІЗМАЇЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про продовження строку дії запобіжного заходу
у вигляді тримання під вартою

03 червня 2021 року м. Ізмаїл

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ізмаїлі клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002424, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , що народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Матроска Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, із неповною середньою освітою, не працюючого, який знаходиться у фактичних шлюбних відносинах, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 03.06.2009 р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ст. 186 ч. 2 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки, на підставі ст. 75 КК України від відбуття покарання звільнений з іспитовим строком 1 рік;

- 15.02.2010 р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ст. 185 ч. 3, 357 ч. 1, 70, 72 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, в силу ст. 71 КК України приєднано 1 рік 1 місяць позбавлення волі не відбутого по вироку Ізмаїльського міського суду Одеської області від 03.06.2009 року, остаточно визначено 4 роки 1 місяць позбавлення волі;

- 21.03.2013 р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ст. 185 ч. 3 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, в силу ст. 71 КК України приєднано 1 місяць позбавлення волі не відбутого по вироку Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 15.02.2010 року та к відбуттю вважати 4 роки 1 місяць позбавлення волі;

- 11.04.2013 р. перегляд вироку апеляційним судом Одеської області, ухвала ст. 407, 412, 415 КПУ України: вирок Ізмаїльського міськрайонного суду в Одеській області від 23.01.2013 скасувати, справу направити на новий судовий розгляд у той же суд у іншому складі суду;

- 26.09.2013 р. Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ст. 185 ч. 3, 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік, в силу ст. 71 КК України приєднано 1 місяць позбавлено волі не відбутого по вироку Ізмаїльського міськрайонного суду в Одеській області від. 15.02.2010 року та до відбуття вважати 2 роки позбавлення волі;

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 Кримінального кодексу України,

ОСОБА_6 , що народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Матроська Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, з неповною середньою освітою, знаходиться у фактичних шлюбних відносинах , не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судиму:

-30.09.2013 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області за ст. 185 ч. 1 КК України у вигляді громадських робіт строком на 80 годин;

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України,

встановив:

В провадженні Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області перебуває вищезазначене кримінальне провадження.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06 квітня 2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_4 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном до 04 червня 2021 року.

Прокурором подано до суду клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 строком на шістдесят днів, в якому прокурор посилається на те, що ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зникли, а саме є всі підстави вважати що при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, він може продовжити злочинну діяльність і вчиняти нові злочини, зазначає, що ОСОБА_4 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, окрім того, він обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі до п`ятнадцяти років, що також обґрунтовує ризик того, що останній може переховуватись від суду, відсутність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, що свідчить про не можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечують проти продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та просять змінити його на більш м`який не пов`язаний з триманням під вартою, посилаючись на те, що прокурором в судовому засіданні не доведені зазначені ризики.

Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного висновку.

Так, згідно п. 1 абз. 6 Закону України «Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення» Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширення коронавірусної хвороби (COVID-19) № 558-ІХ від 13.04.2020 року (далі- ЗУ Про внесення зміни до пункту 20-5 розділу ХІ «Перехідні положення») встановлено у разі неможливості, у визначений КПК строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьої статті 35 КПК України, або розглянути головуючим, а за його відсутності іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому законом, у зв`язку з викладеним суд приходить до висновку про розгляд зазначеного клопотання в одноособовому складі головуючим суддею ОСОБА_1 .

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Частинами 3, 5 ст. 199 КПК, якими суд керується на підставі ч. 2 ст. 331 КПК, передбачено, що суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою суд також враховує засаду верховенства права, закріплену у ст. 8 КПК, та практику Європейського суду з прав людини, яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження.

При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує засаду верховенства права, закріплену у ст. 8 КПК, та практику Європейського суду з прав людини (далі Суд), яка у відповідності до вимог ч. 2 зазначеної статті підлягає обов`язковому застосуванню під час кримінального провадження. Так, у п. 219 рішення у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року (заява № 42310/04) Суд зазначив, що питання про те, чи є тривалість тримання під вартою розумною, не можна вирішувати абстрактно. Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід оцінювати в кожній справі з урахуванням її особливостей. Продовжуване тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу (див. рішення у справі «Єчюс проти Литви», N 34578/97, п. 93, ECHR 2000-IX).

Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Так, у рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року суд зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а тому хоча тяжкість обвинувачення і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність чітких ознак того, що справжній інтерес суспільства у забезпеченні законності та інтересів правосуддя, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважує інтереси забезпечення права обвинуваченого ОСОБА_4 на свободу, а тому строк дії обраного обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 офіційно не працює, відсутність міцних соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, та те, що запобіжний захід ОСОБА_4 обирався на досудовому розслідуванні, не допитувались всі свідки. Крім того, суд враховує відомості про особу обвинуваченого, стан його здоров`я.

Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 177, 178, 183, 194 КПК України та враховуючи матеріали справи, які свідчать, що інші більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки обвинуваченого під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що обвинуваченому ОСОБА_4 необхідно продовжити строк тримання під вартою, що не перевищує шістдесят днів.

Керуючись ст. ст. 176-178, 183, 199,331,370-372 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора Ізмаїльської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 задовольнити.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 відмовити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу обраного відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Ізмаїльський слідчий ізолятор» строком до 02 серпня 2021 року.
Ухвала про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою припиняє свою дію 02 серпня 2021 року.

Копію ухвали направити до Державної установи «Ізмаїльський слідчий ізолятор» для виконання, прокурору Ізмаїльської місцевої прокуратури, обвинуваченому ОСОБА_4 та його захиснику до відома.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

СУДДЯ
Ізмаїльського міськрайонного суду ОСОБА_1