ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 535/419/18 Номер провадження 11-кп/814/168/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.1 ст.286 КК
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 квітня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора потерпілого представника потерпілого представника цивільного відповідача ПАТ «Полтаваобленерго»ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинуваченогоОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0000429 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_11 представника цивільного відповідача ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» на вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 17 лютого 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з середньою освітою, одружений, працюючий водієм ПАТ «Полтаваобленерго», несудимий,

визнаний винуватим та засуджений за ч.1 ст.286 КК України до штрафу в розмірі 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн, без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_10 звільнений від покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49 цього Кодексу у зв`язку із закінченням строків давності.

Постановлено стягнути:

- з обвинуваченого ОСОБА_10 на користь держави 24550,78 грн витрат за проведення судових експертиз та на користь Департаменту фінансів Полтавської обласної державної адміністрації 6789,40 грн витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_7 ;
- з ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь потерпілого ОСОБА_7 99750,64 грн майнової шкоди.
Провадження за позовними вимогами потерпілого ОСОБА_7 до ПАТ «Полтаваобленерго» закрите на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України у зв`язку з відмовою позивача від позову.
Вирішене питання про речові докази.
Згідно з вироком ОСОБА_10 визнаний винуватим у тому, що він 03 листопада 2016 року близько 11 год. 20 хв., керуючи автомобілем «УАЗ AC-U 39095ВП63 НГ», днз НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Полтавський Шлях в смт. Котельва Полтавської області в напрямку від м. Полтава до м. Охтирка Сумської області, в порушення вимог п.12.3. Правил дорожнього руху України, на зустрічній смузі руху не врахував дорожні умови, не впорався з керуванням, внаслідок чого передньою правою частиною свого автомобіля допустив зіткнення з лівою боковою частиною автомобіля «Volkswagen Passat 1.9 D», днз НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_7 , який рухався в попутному напрямку та виконував маневр повороту ліворуч.
В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.
В апеляційній скарзі представник цивільного відповідача ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» ОСОБА_11 просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_7 до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» та відмовити в його задоволенні.
При цьому зазначає про відсутність підстав для задоволення цивільного позову з огляду на сплив передбаченого ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» річного строку звернення особи із заявою до страховика про виплату страхового відшкодування, оскільки власник транспортного засобу ОСОБА_12 звернулась до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» з відповідною заявою лише 28 грудня 2019 року.
Крім того, звертає увагу, що потерпілий ОСОБА_7 з відповідною заявою до страховика не звертався, а подав до суду цивільний позов про відшкодування вартості майна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
З огляду на викладене, вважає, що потерпілий втратив своє право на отримання страхового відшкодування.
Не погоджується з розміром заподіяної потерпілому майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. При цьому зазначає, що за змістом висновку експерта №48 від 18 травня 2017 року проведення відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля є недоцільним.
Вважає, що вказана обставина з огляду на приписи ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» свідчить про те, що транспортний засіб є фізично знищеним, а тому його власнику відповідно до п.30.2 вказаної статті Закону відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.
В запереченнях на апеляційну скаргу потерпілий просить задовольнити її частково та зменшити розмір страхового відшкодування до 67777,15 грн.
Інші учасники провадження вирок не оскаржили.
Заслухавши доповідь судді, думку учасників провадження, які вважали за можливе визначити розмір страхового відшкодування з ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на користь потерпілого ОСОБА_7 в сумі 67777,15 грн, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення за наведених у вироку обставин і кваліфікація його дій за ч.1 ст.286 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються.
Також місцевий суд правильно застосував приписи ч.5 ст.74 КК України та звільнив ОСОБА_10 від покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст.49 цього Кодексу у зв`язку із закінченням строків давності.
Доводи апеляційної скарги представника ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про необхідність відмови в задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 , оскільки він не звертався до страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування, є необґрунтованими.
Так, відповідно до статей 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом; юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення; законом може бути визначений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору.
Згідно з положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями, зокрема, підозрюваного або обвинуваченого.
Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Положеннями ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» регламентовано, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону) заяву про страхове відшкодування.
Визначений вказаним Законом порядок звернення потерпілого до страховика із заявою про здійснення страхового відшкодування є не досудовим порядком урегулювання спору, визначеним як обов`язковий в розумінні ст. 124 Конституції України, а позасудовою процедурою здійснення страхового відшкодування, яка загалом не виключає право особи безпосередньо звернутися до суду з позовом про стягнення відповідного відшкодування.
Обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, коли йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.
Застосування положень Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у кримінальному судочинстві не повинно суперечити його засадам і обмежувати права потерпілого.
Право особи у випадку завдання шкоди кримінальним правопорушенням, передбаченим ст. 286 КК України, порушене саме фактом заподіяння такої шкоди, а тому особа вправі самостійно обирати способи відшкодування такої шкоди. Це також узгоджується зі статтями 15, 16 ЦК України.
Законодавець передбачає дві підстави для виплати страхового відшкодування потерпілому. Перша з них, яка визначена у ст. 35 Закону, передбачає відшкодування шкоди на підставі звернення потерпілого до страхової компанії за умови подання ним відповідної заяви про таке відшкодування.
Інший спосіб передбачає можливість звернення за відшкодуванням до суду з вимогою до страхової компанії про відшкодування шкоди та ухвалення відповідного судового рішення. Так, згідно з пунктом 36.1. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду у разі, якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку.
З огляду на це, протилежний підхід, який ставив би у залежність право потерпілого на компенсацію за результатами кримінального провадження від попереднього звернення чи не звернення з заявою до цих осіб, призвів би до істотного обмеження, чи навіть повного нівелювання його права на судовий захист у кримінальному процесі, встановленого ст. 128 КПК України.
Водночас, у межах кримінального провадження за ст. 286 КК України обставини ДТП, особа, винна у її настанні, характер і розмір завданої шкоди встановлюються судом як обставини, що мають істотне значення для кримінальної справи і належать до предмету доказування. В цьому разі незвернення потерпілого безпосередньо до страховика жодним чином не перешкоджає з`ясуванню обставин, з якими законодавець пов`язує підстави для виплати відшкодування.
Тому, якщо особа подала позовну заяву до суду про стягнення із страховика шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК України, то вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.
Наведене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 19 червня 2019 року (справа № 465/4621/16-к) і зводиться до того, що для задоволення в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до страховика про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, попереднє звернення потерпілого до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не є обов`язковим.
Як вбачається з матеріалів провадження, до початку судового розгляду кримінального провадження стосовно ОСОБА_10 за ч.1 ст.286 КК України, потерпілий ОСОБА_7 звернувся з відповідним позовом про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (т.1, а.п.17-20).
Крім того, колегію суддів в засіданні апеляційного суду встановлено, що потерпілий ОСОБА_7 18 вересня 2017 року, тобто в межах передбаченого пп.37.1.4 п.37.1 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» річного строку, звернувся до ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування.
При цьому, факт обізнаності страховика про звернення потерпілого з відповідною заявою також підтверджується листом директора юридичного департаменту ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» №0/к від 27 серпня 2020 року ОСОБА_13 .
Отже, відсутні підстави для відмови у задоволенні цивільного позову з огляду на сплив передбаченого ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» річного строку звернення особи із заявою до страховика про виплату страхового відшкодування.
Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір майнової шкоди, яка підлягає стягненню на користь потерпілого ОСОБА_7 з огляду на таке.
Відповідно до п.30.1 ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно з п.30.2 ст.30 Закону якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.
Відповідно до висновку експерта №48 від 18 травня 2017 року ринкова вартість автомобіля «Volkswagen Passat» днз НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 станом на 03 листопада 2016 року становить 99750,64 грн. Вартість його відновлювального ремонту становить 152164,53 грн.
Вартість матеріального збитку, завданого власнику зазначеного автомобіля, пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 03 листопада 2016 року, на цю дату, дорівнює ринковій вартості вищевказаного автомобіля та складає 99750,64, через те, що вартість відновлювального ремонту перевищує ринкову вартість автомобіля (т.2, а.п.36-44).
З огляду на викладене, з урахуванням положень п.30.1 ст.30 Закону України ««Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відновлювальний ремонт автомобіля «Volkswagen Passat» днз НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_3 є економічно недоцільним.
Таким чином, оскільки вартість відновлювального ремонту автомобіля «Volkswagen Passat» перевищує його вартість до дорожньо-транспортної пригоди, вказаний автомобіль є фізично знищеним.
Тому відповідно до ст.30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підлягає відшкодуванню різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди.
Згідно з листом директора юридичного департаменту ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» ОСОБА_13 №0/к від 27 серпня 2020 року 20 квітня 2017 року представником страховика в присутності довіреної особи власника було проведено огляд транспортного засобу «Volkswagen Passat» днз НОМЕР_2 та за його результатами складено звіт №987/17, а також висновок №16813.
Відповідно до цих документів різниця між вартістю транспортного засобу «Volkswagen Passat» днз НОМЕР_2 до та після дорожньо-транспортної пригоди становить 67775,15 грн.
Враховуючи неведене, з огляду на позицію потерпілого, який просив зменшити розмір відшкодування із ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до 67775,15 грн, колегія суддів важає за можливе змінити вирок суду, зменшивши суму, яка підлягає стягненню із страхової компанії.
Отже, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_11 представника цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства «СК «Арсенал Страхування» задовольнити частково.

Вирок Котелевського районного суду Полтавської області від 17 лютого 2020 року щодо ОСОБА_10 в частині вирішення цивільного позову потерпілого ОСОБА_7 змінити.

Зменшити розмір відшкодування, що підлягає стягненню з Приватного акціонерного товариства «СК «Арсенал Страхування» на користь потерпілого ОСОБА_7 , визначивши його в сумі 67777,15 грн.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4