Ухвала
Іменем України
1 березня 2020 року
м. Київ
справа № 463/6324/19
провадження № 51- 6236 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 30 квітня 2020 року, який залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного суду від 05 жовтня 2020 року,

встановив:
Ухвалою Верховного Суду колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 29 грудня 2020 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
24 лютого 2021 року до суду касаційної інстанції від засудженого ОСОБА_4 надійшло доповнення до касаційної скарги на виконання ухвали Верховного Суду від 29 грудня 2020 року, в якому він просить скасувати судове рішення та закрити кримінальне провадження, при цьому ним не наведено належних обґрунтувань щодо незаконності та необґрунтованості судових рішень. Скаргу просить розглянути за його участю.
Суд, перевіривши касаційну скаргу та надані скаржником матеріали, дійшов висновку про те, що скаргу засудженого ОСОБА_4 слід повернути з таких підстав.
Так, касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 було залишено без руху у зв`язку з невідповідністю його скарги вимогам пунктів 4 і 5 ч.2 ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), якими передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено:
обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із вказівкою на те, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення;
вимоги особи, яка подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.
При цьому, в ухвалі від 29 грудня 2020 року суд касаційної інстанції зазначив про те, що ОСОБА_4 подав касаційну скаргу на судові рішення, у якій просив розглянути кримінальне провадження, прийняти справедливе рішення, однак при цьому не зазначив підстави перегляду судових рішень, не навів належних обґрунтувань щодо незаконності та необґрунтованості судових рішень та не зазначив конкретні вимоги до суду касаційної інстанції.
Залишаючи без руху касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 , Суд в ухвалі вказав, що посилаючись на необхідність переглянути в касаційному порядку судові рішення та на те, що:
- захисник в судових засіданнях не виконував належним чином своїх обов`язків щодо захисту його інтересів в даному провадженні;
- показання він надавав в ході недозволених методів ведення досудового розслідування, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження;
- вина його у вчиненні кримінального правопорушення недоведена, оскільки потерпілий помер не від спричинених тілесних ушкоджень, а від супутньої хвороби;
- свідків не допитали в судовому засіданні, а судом не враховано його стан здоров`я та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років, засуджений не навів належних обґрунтувань на підтвердження того, в чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних ним судових рішень, з урахуванням положень ст. 438 КПК, та не вказав, які саме норми процесуального або кримінального закону були не дотримані судами першої й апеляційної інстанцій, з урахуванням наведених ним у скарзі порушень, які, на його думку були допущені у провадженні, та яким чином ці порушення вплинули чи могли вплинути на ухвалення законних і обґрунтованих рішень.
На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 29 грудня 2020 року ОСОБА_4 подав доповнення до скарги, у якому просить скасувати вирок суду першої інстанції та закрити кримінальне провадження, при цьому не вказав вимогу щодо ухвали апеляційного суду, у зв`язку з чим така вимога в цілому не є конкретною до суду касаційної інстанції, з огляду на повноваження Верховного Суду, передбачені положеннями ст. 436 КПК.
Засуджений у доповненні до касаційної скарги зазначає про призначення судового розгляду кримінального провадження, посилається на те, що захисник в судових засіданнях не виконував належним чином своїх обов`язків щодо захисту його інтересів в даному провадженні, показання він надавав в ході недозволених методів ведення досудового розслідування, внаслідок чого отримав тілесні ушкодження, вина його у вчиненні кримінального правопорушення недоведена, в судовому засіданні не допитано свідків у провадженні, що призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк дев`ять років, що строк відбування покарання необхідно відраховувати з 01 червня 2019 року.
Однак, при цьому засуджений не вказав підстави перегляду судових рішень, не навів належних обґрунтувань на підтвердження того, в чому саме полягає незаконність чи необґрунтованість оскаржуваних судових рішень, ст. 438 КПК, та не вказав, які саме норми процесуального або кримінального закону були не дотримані судами першої й апеляційної інстанцій, з урахуванням наведених ним у скарзі порушень, які, на його думку були допущені у провадженні, та яким чином ці порушення вплинули чи могли вплинути на ухвалення законних і обґрунтованих судових рішень.

Крім того, засудженим всупереч положень, передбачених ч.5 ст. 427 КПК надано до скарги лише копію вироку Личаківського районного суду м. Львова від 30 квітня 2020 року, а копію ухвали Львівського апеляційного суду від 05 жовтня 2020 року не долучено.
Відповідно до ч.1 ст. 429 КПК, суд касаційної інстанції встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 КПК цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги і встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
Як вбачається із наявних в Суді матеріалів провадження за скаргою, касаційна скарга засудженого ОСОБА_4 залишена без руху ухвалою Верховного Суду від 29 грудня 2020 року, копію якої вручено представнику установи виконання покарань 02 лютого 2021 року.
У поданих доповненнях до скарги засуджений зазначив, що копія ухвали Верховного Суду від 29 грудня 2020 року була йому вручена 03 лютого 2021 року.
Крім того, у зазначеній ухвалі Верховного Суду засудженому було роз`яснено положення ч. 1 ст. 429 КПК, відповідно до яких, у разі подання касаційної скарги без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК, скарга залишається без руху та встановлюється строк для усунення допущених недоліків п`ятнадцять днів, а при повторному зверненні до суду засудженим має бути підтверджено, що ним не пропущено цього строку.

Проте, у доповненнях до касаційної скарги на виконання вимог ухвали Верховного Суду від 29 грудня 2020 року засуджений ОСОБА_4 хоча й зазначив дату подання 17 лютого 2021 року, однак доповнення до скарги подав до Верховного Суду 20 лютого 2021 року (згідно відбитку штемпелю на конверті), тобто із пропуском встановленого ухвалою суду строку на усунення недоліків, який минув 18 лютого 2021 року.

За таких обставин засуджений ОСОБА_4 не усунув в повному обсязі недоліки в установлений строк, зазначені у вищезазначеній ухвалі касаційного суду.
Наявність вказаних недоліків унеможливлює відкриття касаційного провадження за скаргою засудженого ОСОБА_4 .
На підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула недоліки касаційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк.
З урахуванням наведеного, касаційна скарга ОСОБА_4 подана без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК та підлягає поверненню.
Прохання засудженого ОСОБА_4 про розгляд скарги з його участю, не може бути розглянуто, оскільки таке питання суд касаційної інстанції вирішує після прийняття рішення про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою та під час підготовки кримінального провадження до касаційного розгляду.
Керуючись ст. 429 КПК, Суд

постановив:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 30 квітня 2020 року, який залишено без змін ухвалою Львівського апеляційного суду від 05 жовтня 2020 року, повернути.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3