Справа № 485/1587/20
Провадження №1-кп/485/10/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2021 року м. Снігурівка
Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
представника потерпілої ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у частково закритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка матеріали кримінального провадження № 0000384 від 16 вересня 2020 року по обвинуваченню
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нововасилівка Снігурівського району Миколаївської області, українця, громадянина України, військовозобов`язаного, неодруженого, маючого на утримані неповнолітніх дітей (2003 та 2007 року народження), з професійно-технічною освітою, працюючого стропальником ТОВ "Містіндустрія" м. Київ, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 152 КК України,
встановив:
Суд визнав доведеним, що 16 вересня 2020 року близько 13:00, більш точного часу не встановлено, обвинувачений ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи злочинний намір, направлений на незаконне проникнення до житла за адресою: АДРЕСА_2 , належного на праві власності ОСОБА_9 , в якому постійно мешкає ОСОБА_5 зі своїми дітьми, діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, і бажаючи їх вчинити, порушуючи встановлені конституційні гарантії недоторканості житла, визначені ст. 30 Конституції України, відчинив хвіртку домоволодіння та незаконно проник на територію двору.
Продовжуючи злочинні дії, ОСОБА_7 , з метою протиправного проникнення до будинку, із застосуванням фізичної сили натиснув на вхідні двері, що були зачинені зсередини на металевий гачок, внаслідок чого вони відчинилися, та проник до будинку, тим самим порушив право на відпочинок та повагу до приватного життя ОСОБА_5 , яка у той час перебувала в будинку.
Крім того, 16 вересня 2020 року близько 13:00, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_7 , реалізуючи злочинний протиправний умисел на вчинення дій сексуального характеру стосовно ОСОБА_5 , з якою раніше перебував у сімейних відносинах, вчинивши проникнення до житла останньої за адресою: АДРЕСА_2 , побачив її у приміщенні будинку та запропонував їй вступити в статеві зносини.
Отримавши відмову, ОСОБА_7 вирішив вчинити дії сексуального характеру щодо ОСОБА_5 без її добровільної згоди. Діючи всупереч волі потерпілої, обвинувачений штовхнув її на диван, де ліг на неї зверху, утримуючи своєю рукою потерпілу за руки, став сіломіць її роздягати.
З метою уникнення насильницьких дій сексуального характеру, ОСОБА_5 вибігла до веранди будинку.
Однак, незважаючи на таке, ОСОБА_7 , продовжуючи реалізацію злочинного наміру, спрямованого на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло ОСОБА_5 без добровільної згоди останньої, повернув її до кімнати, де утримуючи за руки та ноги, вдарив по обличчю, намагався вступити з нею в статеві зносини природнім шляхом, але не зміг цього зробити з фізіологічних причин.
В результаті своїх протиправних дій ОСОБА_7 спричинив ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження у вигляді синця на обличчі, синців на передній зовнішній і внутрішній поверхні обох рук в ділянці плечей та передпліч, внутрішній та зовнішній поверхні обох ніг в ділянці стегон та гомілок.
Виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, а саме дії сексуального характеру, пов`язані із вагінальним проникненням в тіло іншої особи, з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (згвалтування) ОСОБА_7 злочин не до довів до кінця з причин, які не залежали від його волі.

Обвинувачений ОСОБА_7 вину не визнав, суду показав, що потерпіла його колишня дружина, шлюб розірвали у 2016 році, від шлюбу мають двох дітей, які проживають з матір`ю. Після розірвання шлюбу, ще деякий час проживали разом, однак через постійні сварки розійшлися. Потерпіла періодично йому телефонувала коли треба була допомога по господарству або з дітьми. Іноді він залишався ночувати, інтимні стосунки мав з нею останній раз на початку літа 2020 року. Він проживає з матір`ю у с.Нововасилівка, працює у м.Київ. 15 вересня 2020 року йому зателефонувала потерпіла та попросила відвезти її у м.Снігурівка по справам, на що він повідомив, що це можливо буде зробити вже на наступний день, після того, як він приїде з роботи. Коли 16 вересня приїхав до м.Снігурівка виявив, що на його картку не надійшли кошти й крім того, він вжив пиво з товаришем, а тому не зможе відвезти потерпілу, як обіцяв. Він декілька раз телефонував їй, щоб повідомити про це, однак вона не брала слухавку. Тоді він вирішив особисто їй про таке повідомити. Попросив знайомого, який підвіз його до дому потерпілої. Зайшов у двір, потерпіла була на порозі. Вони спілкувалися, він запропонував їй вступити з ним у статевий акт, на що вона погодилася. Після цього, вони пішли в хату, лягли на диван, вона роздяглася, він тоді дуже збудився, однак потерпіла попросила грошей, а коли сказав, що гроші будуть завтра, почала його відштовхувати та бити ногами, пошкрябала обличчя. Він же хотів з нею вступити у статевий акт, тому тримав за руки, лежачи на дивані. Вона продовжила битися, він утримував її за руки та ноги, щоб заспокоїти, тоді вже нічого не хотів. Потім вона попросила телефон, щоб зателефонувати його матері. Він не заперечив. Чув як потерпіла казала матері, що він її насилує. Через 10-15 хвилин прийшов батько потерпілої ОСОБА_10 , після чого він одягнувся, вийшов у двір. Вхідні двері прижав, коли потерпіла відмовилася віддавати роутер, який йому син дозволив забрати. Взявши роутер, поїхав додому. Через деякий час вдома його було затримано працівниками поліції за спробу зґвалтування. Мобільний телефон у нього не вилучали. Йому відомо, що контакти потерпілої у його телефоні заблокувала його тітка. Він потерпілу не намагався зґвалтувати, все було добровільно. Тілесних ушкоджень на потерпілій не бачив. Вона оговорює його з метою таким чином змусити віддати їй все їх спільне майно. Просить його виправдати.

Незважаючи на невизнання вини ОСОБА_7 , його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень підтверджується наступними безпосередньо дослідженими у судовому засіданні належними та допустими доказами:
показаннями потерпілої ОСОБА_5 про те, що обвинувачений її колишній чоловік, з 2016 року проживають окремо, з того часу постійні намагання зі сторони обвинуваченого поновити сімейні стосунки, спосіб їх вираження та його агресивна поведінка при цьому часто ставали причиною конфліктів між ними, які закінчувалися її зверненнями до поліції. Інтимних стосунків за час окремого проживання у них не було. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей, які проживають з нею. У них була домовленість, що вона з дітьми залишиться проживати у спільному будинку. У будинок він міг заходити лише з її згоди, вільного доступу не мав. 16 вересня 2020 року у денний час знаходилася у приміщенні будинку за місцем свого проживання, коли біля 13 год. їй зателефонував обвинувачений й запитав, чи може він заїхати до неї, на що вона відмовила. Через 15-20 хвилин у вікно побачила як обвинувачений зайшов у двір, при цьому кричав та вимагав відчинити двері, пояснюючи тим, що приїхав додому. По його поведінці зрозуміла, що він перебуває у стані алкогольного сп`яніння, а тому двері не відчиняла, щоб уникнути сварки. Він стукнув у вхідні двері, вибивши крючок зайшов у веранду, звнувачуючи її у зраді, а коли зрозумів, що вдома вона одна, наказав роздягатися, потім зайшов до залої кімнати роздягнувся сам, повернувся до веранди взяв її на руки, відніс до спальні, де штовхнув на диван, після чого стягнув з неї верхній одяг. Вона відбивалася, не бажала з обвинуваченим статевих зносин, просила її не чіпати, повідомляла, що «посадить» його за це, однак він не реагував. Коли їй вдалося вирватися, вона вибігала у веранду, де з мобільного телефону обвинуваченого зателефонувала його матері й повідомила про те, що він хоче з нею зробити. Після цього, обвинувачений зняв з неї плавки, схопив руками за кисті обох ніг розкинувши їх, ліг зверху та силою намагався своїм статевим органом проникнути у її тіло, однак у зв`язку з тим, що вона опиралася, пошкрябала йому обличчя нігтями й схопила за статевий орган, та через те, що був п`яним він цього зробити не зміг. Потім він штовхнув її на підлогу та тримав за волосся, щоб вона не чинила опір. Під час цього, у вхідні двері будинку постукав її батько й все припинилося. Як вона зрозуміла, батьку зателефонувала мати обвинуваченого й повідомила про її дзвінок, з того часу пройшло близько 20 хв. Батько зайшов у дім, коли обвинувачений був оголеним. Вона батьку нічого не розповідала про те, що сталося, оскільки переживала за його здоров`я. Потім вони всі вийшли на подвір`я, де обвинувачений почав її ображати, кидався битися, після чого пішов. Про дані факти насилля повідомила поліцію по телефону відразу після того як обвинувачений пішов у присутності батька та написала заяву. Після спроби зґвалтування у неї були синці на кистях ніг, під пахвами, на плечі. Крім того, обвинувачений під час цього хапав її за волосся та кидав на підлогу, від чого у неї був синець на обличчі.
Показаннями малолітнього свідка ОСОБА_11 , допитаного судом у присутності педагога, психолога ОСОБА_12 , який суду показав, що обвинувачений його батько, потерпіла матір. Батьки розлучилися, проживає з матір`ю. Батьки спілкуються рідко, в основному щодо них із сестрою. Батько приходить лише по запрошенню. Матеріально їм допомагає. За час спільного проживання у батьків виникали сварки дуже часто, тоді мама сварилася, що батько рідко їх бачить та не виконує свої батьківські обов`язки. Бачив як декілька разів після сварок до них приїздила поліція. В той день, приблизно у середині вересня, повернувшись зі школи додому побачив у дворі незнайомих людей, які щось писали. Мама пояснила, що у них з батьком стався конфлікт та вона викликала поліцію. Тілесних ушкоджень на мамі не бачив, в будинку все було як завжди. Останній раз батько приїздив у серпні 2020 року, вони їздили у м.Снігурівку проходити медобстеження до школи. Дійсно він казав батьку, що роутер йому не потрібний та що він може його віддати.
Показаннями свідка ОСОБА_13 , яка суду показала, що обвинувачений її син, потерпіла колишня невістка, відносини неприязні. 16 вересня 2020 року близько 11 год. по телефону син повідомив, що знаходиться у м.Снігурівка та поїде до потерпілої, оскільки остання його попросила. Приблизно через годину з мобільного сина зателефонувала потерпіла й повідомила, що вся в синцях та що син її зґвалтував. Вона зателефонувала до свата ОСОБА_10 й попросила піти подивитися до невістки, що там відбувається. Пізніше ОСОБА_10 передзвонив й сказав, що з ОСОБА_14 все добре, вона усміхається. Коли додому приїхав ОСОБА_15 , бачила на його обличчі подряпини. Потім приїхала поліція й сина затримали, звинувативши у зґвалтуванні колишньої дружини. В поліції син віддав їй свій мобільний телефон, вона намагалася його зарядити, однак не змогла, тому він вимкнувся, нічого у телефоні не блокувала, інші особи до нього доступу не мали. Телефон відвезла у поліцію.
Показаннями свідка ОСОБА_16 , яка суду показала, що працює спеціалістом у Афанасіївському старостинському окрузі, обвинуваченого знає, неприязних відносин немає. Знає потерпілу як добру господиню, обвинуваченого як працьовиту людину, який любить своїх дітей. В сім`ї у них часто виникали сварки, іноді із викликом поліції, однак вони завжди мирилися й продовжували проживати разом. З приводу події їй нічого не відомо.
Показаннями свідка ОСОБА_17 про те, що восени 2020 року перед обідом йому зателефонував обвинувачений та просив відвезти його додому у с.Нововасилівка з м.Снігурівка, а вже приблизно через 30 хв. повідомив, що добрався та приїздити за ним не треба.
Показаннями свідка ОСОБА_18 , який показав, що є вітчимом потерпілої, неприязних відносин з обвинуваченим не має, приблизно у вересні 2020 року після обіду йому зателефонувала сваха ОСОБА_19 та повідомила, що їй телефонувала ОСОБА_5 та йому треба поїхати до неї додому, бо вони з ОСОБА_15 сваряться. Приблизно через 10 хвилин він приїхав до двору потерпілої. Зайшов у дім, вхідні двері були відчинені, запірний крючок лежав на підлозі. З дверей почув, що обвинувачений та потерпіла сваряться у спальній кімнаті. Зайшовши до кімнати побачив, що вони обоє сидять на дивані. Потім він їх заспокоїв та вийшов у двір. За ним вийшов обвинувачений, а потім потерпіла. Затим ОСОБА_20 забрав дорожню сумку, яка стояла у дворі, потерпіла винесла йому портмане з будинку й він пішов, у будинок більше не заходив. При цьому, нічого незвичного у поведінці потерпілої він не помітив, крім того, що вона була збуджена через сварку із обвинуваченим. Тілесних ушкоджень на ній та на обвинуваченому він не бачив. Помітив, що обвинувачений був нетверезим. Чув що ОСОБА_5 розмовляла по телефону. В той же день до нього приїхали працівники поліції, від яких і дізнався про факт зґвалтування потерпілої ОСОБА_21 та він надавав пояснення.
Показаннями свідка ОСОБА_22 про те, що є сусідкою потерпілої, з обвинуваченим неприязних відносин не має. На наступний день після події їй зранку зателефонувала ОСОБА_5 та попросила прийти до неї додому. Коли прийшла, у помешканні потерпілої були працівники поліції. Вона надавала їм свідчення про відомі їй обставини стосунків потерпілої з обвинуваченим. При цьому, потерпіла була у шоці, вся тряслася коли розповідала їй, що вчора її намагався зґвалтувати колишній чоловік. На її тілі бачила синці на руках та ногах, почервоніння на обличчі. Раніше також бачила на ОСОБА_5 синці, зі злів останньої її бив ОСОБА_20 , тоді вони ще проживали разом.
Показаннями свідків ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , які були понятими при проведенні слідчого експерименту з потерпілою, які показали, що у їх присутності остання самостійно розповідала та показувала як її намагався зґвалтувати ОСОБА_25 . При цьому, вона була схвильована, розсіяна, не дуже хотіла розповідати інтимні подробиці того, що сталося.
Інформативним рапортом старшого інспектора-чергового СРПП Снігурівського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_26 про надходження 16.09.2020 р повідомлення зі служби «102» об 14:07 про факт зґвалтування заявниці колишнім чоловіком, який увірвався в будинок у стані алкогольного сп`яніння (Т.1 а.п.116);
Заявами потерпілої ОСОБА_5 від 16.09.2020 р. на ім`я начальника Снігурівського ВП з проханням притягнути до кримінальної відповідальності її колишнього чоловіка ОСОБА_7 , який 16.09.2020 р близько 13 години незаконно проник до приміщення будинку за місцем її проживання, де перебуваючи у залі її домоволодіння намагався вступити з нею в статевий зв`язок без її згоди, за якими того ж дня до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено дані про вчинення кримінального правопорушення № 0000384 (об 15:24 год.) за ст.15 ч.2, ст.152 ч.2 КК України та № 0000073 (об 21:03) за ст.162 ч.1 КК України, матеріали досудових розслідувань за якими постановою прокурора ОСОБА_27 18.09.2020 р об`єднані під єдиним номером 0000384 (Т.1 а.п.117, 115, 197,198,201-202, 204-205);
Протоколом огляду місця події від 16.09.2020 р з фототаблицею та план-схемою, проведеним у період часу з 14:40 по 15:50 годин у присутності понятих за участю потерпілої ОСОБА_5 та за її згоди, згідно якого місцем події є домоволодіння за місцем проживання останньої, яке розташоване у АДРЕСА_2 . Оглянуто територію двору зазначеного домоволодіння, де виявлено два недопалки від цигарок марки «Київ». Під час огляду вхідних дверей до приміщення житлового будинку із внутрішньої сторони виявлено пошкодження рами у вигляді відсутності металевого кільця для навісного гачка. Також оглянуто приміщення залої кімнати будинку, де обвинувачений намагався зґвалтувати потерпілу. В ході огляду вхідні та міжкімнатні двері приміщень будинку були оброблені дактилоскопічним порошком з поверхні якого було вилучено 10 папілярних узорів пальців рук, які разом з недопалками від цигарок марки «Київ» було вилучено до Снігурівського ВП (Т.1 а.п.122-131);
Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 30.06.2016 р, згідно з яким обвинувачений ОСОБА_7 та потерпіла ОСОБА_5 перебували у зареєстрували шлюбі з 14.05.2003 р, який розірвано, тобто є колишнім подружжям (Т.1 а.п.140-141);
Протоколом огляду предмету від 16.09.2020 р. з фототаблицею, а саме добровільно виданого потерпілою ОСОБА_5 належного їй мобільного телефону марки «Lenovo», у якому зафіксовано вхідні, вихідні та пропущені дзвінки, серед яких виявлено вхідні та пропущені дзвінки з номеру НОМЕР_1 , належного обвинуваченому, які надійшли у період часу з 12:13 по 13:38 годин 16.09.2020 р у кількості 10 дзвінків, з яких об 12:17 та 12:18 вхідні тривалістю 0,33 та 0,10 секунд відповідно. Після огляду мобільний телефон повернуто потерпілій під схоронну розписку ( Т.1 а.п.142-146);
Протоколом затримання ОСОБА_7 , згідно з яким його затримано 16.09.2020 р об 17:15 в порядку ст.208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15-ч.2 ст.152 КК України. В ході обшуку у затриманого вилучено труси чорного кольору з вставками сірого кольору, які визнані речовими доказами по справі (Т.1 а.п.149-150, 168);
Довідкою чергового лікаря КНП Снігурівської ЦРЛ, відповідно до якої на момент огляду затриманого ОСОБА_7 , проведеним 16.09.2020 р, у останнього відмічався незначний запах алкоголю з ротової порожнини (Т.1 а.п.147);
Висновком експерта судово-медичної експертизи №160 від 16.09.2020 р, згідно з яким у ОСОБА_5 , цілісність дівочої пліви порушена-маються розриви, час утворення яких більше 1,5 місяця до огляду і вказати точний час їх утворення неможливо. На слизовій оболонці входу піхви виявлені ділянки темно-коричневого кольору на нижньому краю та лівій стінці, час утворення яких в межах доби до огляду та які могли утворитися в результаті введення тупого твердого предмету у піхву і не виключено, що таким предметом міг бути напружений статевий член. Також на тілі потерпілої виявлені синці на обличчі, руках на ногах, які утворилися в результаті дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею в межах однієї доби до експертизи та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Не виключено, що вказані тілесні ушкодження могли утворитися при умовах, вказаних потерпілою від нанесення одного удару долонею в обличчя та здавлення рук та ніг руками (Т.1 а.п.169-177);
Висновком експерта судово-медичної експертизи №161 від 16.09.2020 р, згідно з яким у ОСОБА_7 малися слідуючі тілесні ушкодження: синці на обличчі (ліва і права щока, лобна ділянка), які утворилися в результаті дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею в межах доби до експертизи та відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Не виключено, що вказані тілесні ушкодження могли утворитися при умовах, вказаних ОСОБА_7 , а саме від нанесення декількох ударів рукою в обличчя (Т.1 а.п.178-185);
Протоколом огляду предмету від 18.09.2020 р. з фототаблицею, а саме добровільно виданого ОСОБА_28 мобільного телефону «Сяомі» редмі 6А чорного кольору, належного її сину ОСОБА_7 , в ході якого встановлено, що в ньому маються дві сім-картки № НОМЕР_2 , № НОМЕР_3 , зафіксовано вхідні та вихідні дзвінки датовані 16.09.2020р., серед яких об 13:30 вихідний дзвінок абоненту, який занесено до телефонної книги під іменем « ОСОБА_29 ». Після огляду телефон передано ОСОБА_28 під схоронну розписку (Т.1 а.п.192-196);
Висновком експерта судової дактилоскопічної експертизи №857 від 30.09.2020 р, з якого слідує, що відбитки слідів пальців рук виявлені в ході огляду місця події 16.09.2020 р залишені потерпілою ОСОБА_5 та не ОСОБА_7 (Т.1 а.п.206-233);
Висновком експерта судово-імунологічної експертизи №717-і від 29.10.2020 р, згідно з яким кров ОСОБА_7 відноситься до групи АВ ізосерологічної системи АВО (Т.2 а.п.7-16);
Висновком експерта судово-імунологічної експертизи №716-і від 29.10.2020 р., згідно з яким кров ОСОБА_5 відноситься до групи В з ізогемаглютиніном анти-А ізосерологічної системи АВО (Т.2 а.п.17-26);
Висновком експерта судово-імунологічної експертизи №718-і від 03.11.2020 р., згідно з яким в мазках і тампоні з вмістом піхви ОСОБА_5 сперматозоїди і кров не знайдені (Т.2 а.п.38-47);
Висновком експерта судово-цитологічної експертизи №170/Ц від 09.11.2020 р, згідно з яким в мазках-відбитках та тампоні-змиві зі статевого члена підозрюваного ОСОБА_7 кров та клітини піхвового епітелію не знайдено (Т.1 а.п.247-250, Т.2 а.п.1-6);
Висновком експерта судово-цитологічної експертизи №171/Ц від 06.11.2020 р, згідно з яким в представлених нігтьових зрізах потерпілої ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_7 кров та епітеліальні клітини, придатні для цитологічного обліку не знайдені (Т.2 а.п.27-37);
Постановою прокурора від 16.09.2020 р про відібрання змивів рідини бурого кольору, схожих на кров з обличчя ОСОБА_5 , протоколом отримання зразків від 16.09.2020 та висновком експерта судово-імунологічної експертизи №719-і від 04.11.2020 р, згідно з яким на марлевій серветці, наданій на експертизу, кров не знайдено (Т.1 а.п.238-246);
Протоколом проведення слідчого експерименту від 06.11.2020 р, проведеним у присутності понятих ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , за участю потерпілої ОСОБА_5 , в ході якого остання розказала та показала на місці за яких обставин та яким чином обвинувачений проник до будинку за місцем її проживання, де намагався її зґвалтувати, дані якого не суперечать її показанням наданим у судовому засіданні та узгоджуються з іншими доказами по справі (Т.2 а.п.48-48-60);
Довідкою №643 від 17.09.2020, виданою виконавчим комітетом Снігурівської міської ради Миколаївської області Афанасіївського старостинького округу про склад сім`ї ОСОБА_5 , яка проживає в АДРЕСА_2 , з якої слідує, що ОСОБА_7 не входить до складу сім`ї потерпілої та не мешкає за вказаною адресою (Т.2 а.п.71);
Матеріалами правоохоронних органів за результатами неодноразових звернень потерпілої ОСОБА_30 з приводу протиправної поведінки її колишнього чоловіка ОСОБА_7 , якими підтвержено факти насильницьких дій останнього відносно колишньої дружини, як висловлювання на її адресу образ нецензурною лайкою, погроз фізичною розправою, пошкодження та вилучення спільного майна без її згоди (Т2 а.с.74, 79-95).
Вказані докази є належними, допустимими, достовірними і достатніми для доведення винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень.
Таким чином, обвинувачення ОСОБА_7 знайшло своє підтвердження у ході судового розгляду сукупністю досліджених доказів.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст.152 КК України, як незаконне проникнення до житла; закінчений замах на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи (згвалтування), вчинене щодо колишнього подружжя, які він не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі.
Не визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненому є способом захисту з метою уникнення відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення.
Доводи обвинуваченого про те, що насильницьких дій сексуального характеру по відношенню до потерпілої не вчиняв, вона добровільно хотіла вступити з ним у статевий акт, оговорює його з метою таким чином примусити його залишити їй спільне майно, щодо поділу якого у них існує спір, спростовуються крім показань потерпілої, протоколом проведення слідчого експерименту за її участі, висновком експерта судово-медичної експертизи про наявність у потерпілої тілесних ушкоджень та механізм їх утворення, показань свідків ОСОБА_28 , ОСОБА_18 , ОСОБА_22 , які повністю узгоджуються між собою, також і показаннями самого обвинуваченого, який не заперечив, що намагався вступити з потерпілою у статеві зносини, а коли вона заперечила щодо цього, почала його відштовхувати та бити ногами, пошкрябала обличчя, він продовжив свої дії, тому тримав її за руки. Відмовився він від своїх дій лише після того, як потерпіла почала чинити активний опір. Наявні на тілі потерпілої тілесні ушкодження та їх розташування не виключає можливість їх утворення при подоланні опору та характерні для замаху на зґвалтування. Наявні на тілі обвинуваченого тілесні ушкодження, давність та механізм їх утворення, що підтверджено висновком експерта у сукупності з показаннями обвинуваченого не виключає можливості їх утворення 16 вересня 2020 року при спробі зґвалтування потерпілої та узгоджується з її показаннями про те, що вона чинила активний опір насильницьким діям обвинуваченого.
Показання потерпілої ОСОБА_5 є послідовними, вона з самого початку заявила про насильницький характер дій обвинуваченого при спробі вступити з нею у статеві зносини без її добровільної згоди, відтворила на місці обставини події й не змінила своїх показань протягом судового розгляду, її показання повністю узгоджуються з іншими доказами по справі, тому підстави вважати їх недостовірними чи суперечливими, як про це вказують обвинувачений та захисник, відсутні.
Не є спроможними доводи обвинуваченого щодо неприязних відносин та намагання потерпілої оговорити його змусивши таким чином вирішити спір щодо поділу спільного майна на її користь, оскільки з часу роздільного проживання подружжя з 2016 року вони до суду з приводу поділу будь-якого майна не зверталися. Наявність неприязних відносин із потерпілою не завадили бажанню обвинуваченого вступити із нею у статеві зносини й не виключають його вини у вчиненому, а навпаки підтверджують умисний характер його дій.
Доводи обвинуваченого про відсутність умислу на порушення житла потерпілої спростовується крім його показань, показаннями потерпілої, протоколом огляду місця події, у ході якого було зафіксовано пошкодження скоби на вхідних дверях та показаннями свідка ОСОБА_18 про те, що коли він зайшов до будинку потерпілої через відчинені вхідні двері на підлозі лежав дверний гачок, який слугував запірним пристроєм.
Те, що обвинувачений частково вносив кошти в рахунок сплати за будинок під час спільного проживання з потерпілою однією сім`єю, ще не свідчить про те, що він має право безперешкодного доступу до нього, оскільки вказане житло не є його постійним місцем проживання, а встановлення законності чи незаконності фактичного володіння особи житлом чи іншим володінням знаходиться поза межами диспозиції ст.162 КК. Наявність спору щодо зазначеного будинку не виключає фактичного володіння та користування ним потерпілою.
Твердження про те, що результати імунологічних експертиз вини обвинуваченого не підтверджують не свідчить про відсутність у його діях складу злочину, оскільки його вину повністю доведено сукупністю наведених доказів.
Необхідність встановлення з яких саме фізіологічних причин обвинувачений не зміг здійснити статевий акт із потерпілою експертним шляхом є помилковим, оскільки даний факт підтверджений самим обвинуваченим.
Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він за місцем проживання характеризуються позитивно, працевлаштований, не одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей 2003 та 2007 року народження, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.
Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення кримінальних правопорушень у стані алкогольного сп`яніння.
При призначенні покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, вчинено умисні кримінальний проступок та тяжкий злочин, обставини та мотиви їх вчинення, наслідки його вчинення для потерпілої особи, відсутність пом"якшуючих покарання обставин та наявність обтяжуючих покарання обставин, вказані дані про особу обвинуваченого, враховуючи висновок Снігурівського районного сектору філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській області про середній рівень ймовірності вчинення обвинуваченим повторного правопорушення та можливість його виправлення на запобігання вказаному ризику без ізоляції від суспільства й приходить висновку, що для його виправлення та перевиховання, а також для попередження вчинення нових злочинів необхідним та достатнім буде покарання не пов"язане з ізоляцією від суспільства, однак в умовах нагляду та контролю, а тому призначає йому покарання у мінімальних межах за ч. 1 ст.162 КК у виді обмеження волі, за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 152 КК у виді позбавлення волі, а остаточне покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим на підставі ч.1 ст.70 КК України у виді позбавлення волі із застосуванням ст.75,76 КК України.
Звільняючи обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України суд враховує ступінь суспільної небезпечності вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, працевлаштований, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, має на утриманні двох малолітніх дітей, думку потерпілої, яка підтримала позицію обвинувачення щодо можливості застосування до обвинуваченого положень наведеної статті.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст.91 КПК України вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.
Позовні вимоги потерпілої про стягнення моральної шкоди у сумі 100000 грн., суд, на підставі ст.1167 ЦК України, задовольняє частково на суму 10 000 грн., виходячи з обставин вчиненого злочину, глибини переживань потерпілої через приниження та фізичний біль, потреби у проходженні медичних обстежень, участі у слідчих діях та при судовому розгляді, чим було порушено її звичний уклад життя, а також вимог розумності та справедливості.
Положеннями ч. 1 ст.124 КПК України установлено, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.
До таких витрат відповідно до п. 1 ч. 1 ст.118 цього Кодексу належать витрати на правову допомогу.
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 16 жовтня 2019 року (справа № 464/5823/17, провадження № 51-3506км19), зазначив, що правовою підставою відшкодування витрат на правову допомогу є договір, укладений між потерпілим та адвокатом-представником, а також документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, для визначення розміру процесуальних витрат на правову допомогу, що підлягають відшкодуванню, крім договору про надання правової допомоги, особа має надати і оригінали документів, які підтверджують ці витрати, а також процесуально підтвердити надання правових послуг (складений процесуальний документ, вчинена процесуальна дія (участь у слідчих (розшукових) діях чи ознайомлення із процесуальними документами тощо).
Потерпіла у підтвердження витрат на правову допомогу надала договір про надання правової допомоги від 25.11.2020 р. (Т.1 а.с.49), квитанцію №65 від 25.11.2020р. про оплату гонорару адвоката у розмірі 10000грн. (Т.а.с.52), підтвердженням надання яких є акт виконаних робіт та безпосередня участь адвоката під час розгляду справи у суді (4 судових засідання), підготовка позовної заяви, розмір яких виходячи з обставин справи є співмірним характеру наданих послуг та свідчить про обґрунтованість заявлених до стягнення потерпілою процесуальних витрат у розмірі 10 000 грн.
На підставі ст. 124 КПК України суд стягує з обвинуваченого судові витрати за проведення трасологічної експертизи за експертною спеціальністю 4.6 "Дактилоскопічні дослідження" № 857 від 30 вересня 2020 року у розмірі 2288,30 грн.
Арешт накладений ухвалою слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 вересня 2020 року на чоловічі труси чорного кольору зі вставками сірого кольору - скасувати.
Запобіжний захід у виді домашнього арешту, застосований відносно ОСОБА_7 , затриманого в порядку ст.208 КПК України 16.09.2020, згідно ухвали слідчого судді від 18.09.2020 р., втратив свою дію.
Питання про речові докази суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд,
ухвалив:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 2 ст.15, ч. 2 ст. 152 КК України, і призначити йому покарання за:
- ч. 1 ст. 162 КК України у виді одного року обмеження волі;
- ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 152 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років.
На підставі ст.75 КК України звільнити засудженого від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку на два роки не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки за п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, періодично з"являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 10 000 (десять тисяч) грн. на відшкодування моральної шкоди та 10 000 (десять тисяч) грн. на відшкодування процесуальних витрат.
Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави 2288,30 грн (дві тисячі двісті вісімдесят вісім грн. 30 коп.) на залучення експерта.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 18 вересня 2020 року на чоловічі труси чорного кольору зі вставками сірого кольору - скасувати.
Речові докази: два недопалки від цигарок марки "Київ" (паперовий конверт "Пакет № 1"); чоловічі труси чорного кольору зі вставками сірого кольору (спеціальний пакет № 7166402); зразки крові ОСОБА_7 (паперовий конверт з пояснюючою запискою експерта); піднігтьові зрізи з правої та лівої рук ОСОБА_7 (паперовий конверт з пояснюючою запискою експерта); зразок слини ОСОБА_7 (паперовий конверт з пояснюючою запискою експерта); змиви зі статевого органу ОСОБА_7 (паперовий конверт з пояснюючою запискою експерта); зразки крові ОСОБА_5 (паперовий конверт з пояснюючою запискою експерта); змиви крові з обличчя ОСОБА_5 (паперовий конверт з пояснюючою запискою експерта); піднігтьові зрізи з правої та лівої рук ОСОБА_5 (паперовий конверт з пояснюючою запискою експерта); зразок слини ОСОБА_5 (паперовий конверт з пояснюючою запискою експерта); зразки мазка з вмістом піхви ОСОБА_5 (паперовий конверт з пояснюючою запискою експерта) - знищити.
Вирок може бути оскаржено протягом 30 діб з моменту оголошення до Миколаївського апеляційного суду через Снігурівський районний суд Миколаївської області, а засудженим - в той же строк з дня отримання копії вироку.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її в суді.
Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні.

Суддя