г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/1379/21
Номер провадження 1-кс/213/355/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2021 року м. Кривий Ріг

Слідчий суддя Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі Дніпропетровської області скаргу представника скаржника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на постанову слідчої СВ ВП №6 КРУП ГУНП в Дніпропетровськоі області ОСОБА_5 від 30 травня 2021 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000691 від 21 жовтня 2020 року та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :
Представник скаржника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернувся до суду зі скаргою на постанову слідчої СВ ВП №6 КРУП ГУНП в Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 30 травня 2021 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000691 від 21 жовтня 2020 року та зобов`язання вчинити певні дії, в обґрунтування якої зазначив, що ОСОБА_3 було подано заяву про кримінальне правопорушення за ч.1 ст.366 КПК України та відомості за вказаною заявою були внесені в ЄРДР. Відповідно до ч.2 ст.55 КПК України у ОСОБА_3 виникли права та обов`язки потерпілого, проте оскаржувана постанова мотивована тим, що ОСОБА_3 не завдано шкоди, тому він не є потерпілим. Слідчий та прокурор зобов`язані були встановити розмір заподіяної шкоди, у тому числі і матеріальної, проте за півроку ОСОБА_6 не було допитано. В постанові не наведено жодного доводу про те, що шкоди ОСОБА_3 не завдано, що вказує на протиправність постанови.

Вказує, що у зв`язку із відкриттям виконавчого провадження та проведенням незаконних дій в ньому, проведення стягнень, ОСОБА_3 зазнав моральної та матеріальної шкоди, було обмежено його конституційні права, зобов`язано його сплатити близько 15 000,00 грн штрафу, інших обов`язкових платежів.

Також, слідчим було двічі задоволені його клопотання як потерпілого про ознайомлення з матеріалами справи та проведення процесуальних дій, відповідно до ст.220 КПК України, що не входить в перелік ст.60 КПК України.

Вважає, що оскаржувана постанова винесена з грубими порушеннями КПК України, тому просить її скасувати, зобов`язати слідчого вжити процесуальних заходів щодо залучення ОСОБА_3 як потерпілого та в порядку ч.2 ст.55 КПК України вручити йому пам`ятку.

Скаржник та його представник ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином та своєчасно, останній надав заяву про розгляд скарги без його участі, вимоги по скарзі підтримує, просить задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином та своєчасно, надав клопотання з проханням розглянути справу без його участі, заперечує проти задоволення скарги.

На підставі ч. 4 ст.107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідив скаргу, додані до неї документи та матеріали кримінального провадження №0000691 від 21 жовтня 2020 року, зазначаю таке.

Статтею 55 Конституції України, кожному громадянину гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових і службових осіб.
Відповідно до ч.3 ст. 21 КПК України кожен має право на участь у розгляді в суді будь-якої інстанції справи, що стосується його прав та обов`язків, у порядку, передбаченому цим кодексом.
Главою 26 КПК визначено порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності під час досудового розслідування. Частиною 1 ст. 303 КПК передбачено, які рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора підлягають оскарженню під час досудового провадження та ким (заявником, потерпілим, підозрюваним, володільцем майна тощо) такі рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені.
Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права, тому рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.
Так, встановлено, що в провадженні СВ ВП №7 КРУП ГУНП в Дніпропетровській області (СВ Інгулецького ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області) перебуває кримінальне провадження №0000691 від 21 жовтня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення за ч.1 ст.366 КК України, за заявою ОСОБА_3 про кримінальне правопорушення.

Постановою слідчої СВ ВП №7 КРУП ГУНП в Дніпропетровської області ОСОБА_5 від 30 травня 2021 року ОСОБА_3 відмовлено у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0000691 від 21 жовтня 2020 року. В обґрунтування прийнятої постанови слідча посилається на ст. 55 КПК України, зазначає, що склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, є формальним, а не матеріальним, наслідком якого може бути настання шкоди для потерпілого. Досудовим розслідуванням не встановлено завдання шкоди потерпілому.

Перевіряючи обґрунтованість прийнятої постанови приходжу до такого.

Відповідно до ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Частина 5 зазначеної статті передбачає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
Очевидними обставинами можуть бути: відсутність події або складу кримінального правопорушення; відсутність шкоди з боку особи, яка подала відповідну заяву; очевидна відсутність причинного зв`язку між кримінальним правопорушенням та заподіяною шкодою, а також неможливість визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально - правової характеристики кримінального правопорушення.
Кримінальне провадження №0000691 від 21 жовтня 2020 року розслідується за ч. 1 ст. 366 КК України .
Частина перша статті 366 КК України, передбачає відповідальність за складання, видачу службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів.
Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 366 КК України, має формальний склад, тобто вважається закінченим з моменту вчинення службовою особою однієї із зазначених дій, незалежно від того, чи спричинили ці дії які-небудь наслідки і чи був використаний підроблений документ. Гіпотеза даної норми кримінального закону, тобто ч.1 ст.366 КК України, не передбачає похідних наслідків, тобто не має матеріального складу, а відтак не може бути підставою для відшкодування винним шкоди. Похідні наслідки - матеріальний склад даної норми закону має тільки частина 2 цієї ж статті.
Пунктом п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України передбачено, що постанова слідчого, прокурора складається з мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.
Зміст процесуального рішення слідчого у формі постанови в кожному випадку повинен відповідати вимогам ст. 110 КПК України.
Аналізуючи доводи представника скаржника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , підстави звернення з вказаною скаргою, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку, що при прийнятті оскаржуваної постанови слідчого, останньою не було порушено положень ст. 110 КПК України, слідчою наведено мотиви відмови в визнанні потерпілим. Отже, висновки останньої є обґрунтованими.
За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.
Керуючись статтями 107, 303 - 307, 309 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні скарги представника скаржника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на постанову слідчої СВ ВП №6 КРУП ГУНП в Дніпропетровськоі області ОСОБА_5 від 30 травня 2021 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000691 від 21 жовтня 2020 року та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1