У х в а л а
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2021 року сел. Підволочиськ
Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого ОСОБА_1

за участі :

секретаря судового засідання ОСОБА_2

державного обвинувача прокурора ОСОБА_3

сторони захисту адвоката ОСОБА_4

законного представника неповнолітнього ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у сел. Підволочиську Тернопільської області кримінальне провадження за № 0000207 від 10.11.2020 року

про обвинувачення :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, не депутата, неодруженого, студента 1-го курсу Тернопільського вищого професійного училища, раніше не судимого,

у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_7 05 листопада 2020 року, перебуваючи по місцю свого проживання, що за адресою : с. Новосілка Підволочиського району Тернопільської області, якому попередньо було відомо, що в приміщенні власного будинку, його односельчанин ОСОБА_6 зберігає грошові кошти, повідомив своєму малолітньому брату ОСОБА_8 , при цьому діючи як організатор та підбурювач, шляхом умовляння, схилив до вчинення крадіжки малолітнього ОСОБА_8 , який на той момент не досяг віку з якого наступає кримінальна відповідальність, та, у свою чергу, погодився вчинити вказану крадіжку. Після цього, ОСОБА_8 5 листопада 2020 року, приблизно в 11-00 год, шляхом вільного доступу, зайшов в приміщення його житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 , де за вказівкою свого брата ОСОБА_7 умисно таємно викрав з барсетки, яка знаходилась в одній із кімнат житлового будинку ОСОБА_6 , належні останньому грошові кошти в сумі 700 доларів США, по курсу НБУ 28 грн. за 1 долар США та 11500 грн, після чого з викраденими грошовими коштами з місця вчинення кримінального правопорушення зник, маючи при цьому реальну можливість розпоряджатись викраденим майном на власний розсуд.

Внаслідок вчиненого суспільно-небезпечного діяння потерпілому ОСОБА_6 була спричинена матеріальна шкода на загальну суму 31100 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального проступку визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що знає потерпілого ОСОБА_6 , як сусіда, оскільки неодноразово допомагав йому по господарству із рідним братом. Знаючи де знаходяться грошові кошти у потерпілого ОСОБА_6 , схилив свого рідного брата на викрадення у потерпілого коштів, за які мав намір придбати скутер. 05 листопада 2020 року його брат, викрав та приніс йому 700 дол США, а в подальшому, коли потерпілий викликав поліцію, вирішили підкинути їх назад. У вчиненому щиро розкаявся.

Захисник обвинуваченого заявив клопотання про звільнення неповнолітнього від покарання застосувавши до нього примусові заходи виховного характеру, оскільки останній вину у вчиненому визнав повністю, щиро розкаявся, відшкодував заподіяну шкоду.

Потерпілий ОСОБА_6 суду пояснив, що 05 листопада 2020 року ОСОБА_8 допомагав йому по господарству та попросився відлучитись у туалет. Близько через 10 хв пішов за ним, та помітив, що ОСОБА_8 виходив із приміщення житлового будинку, хоча вбиральня знаходилась на вулиці. Переконавшись у тому, що грошові кошти були викрадені повідомив ОСОБА_8 , що звернеться у поліцію, якщо кошти не будуть повернуті, однак останній відмовився. На даний час претензій матеріального чи морального характеру до ОСОБА_7 не має. Проти застосування примусових заходів виховного характеру не заперечив.

Крім власного визнання вини, обвинувачений ОСОБА_7 , його захисник, а також законний представник повністю погодилися зі всіма доказами по справі, що були зібрані під час досудового слідства і підтверджують його винність у вчиненні кримінального проступку згідно обвинувального акту за ч.1 ст. 185 КК України, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

Прокурор у судовому засіданні підтримала клопотання та просила застосувати до неповнолітнього ОСОБА_7 примусовий захід виховного характеру, передбачений п. 2 ч.2 ст.105 КК України, а саме: обмеження дозвілля і встановлення особливих умов до поведінки неповнолітнього.
Законний представник неповнолітнього ОСОБА_9 не заперечила проти застосування до свого сина примусових заходів виховного характеру.
Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали, суд дійшов висновку про обґрунтованість клопотання та про його задоволення, виходячи з наступного:
За загальними правилами та особливостями, визначеними нормами кримінального права, метою застосування заходів виховного характеру щодо неповнолітніх, перш за все, має бути забезпечення інтересів самого неповнолітнього.
Відповідно до ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив кримінальний проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру:
1) застереження;
2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього;
3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання;
4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків;
5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.
До неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.
Суд може також визнати за необхідне призначити неповнолітньому вихователя в порядку, передбаченому законом.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто на час вчинення проступку йому виповнилось 15 років.
Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення у якому обвинувачується ОСОБА_7 відноситься до кримінальних проступків.

Відповідно до ч. 2 ст. 484 КПК України, під час кримінального провадження щодо неповнолітнього, в тому числі, під час провадження щодо застосування примусових заходів виховного характеру, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд та всі інші особи, що беруть у ньому участь, зобов`язані здійснювати процесуальні дії в порядку, що найменше порушує звичайний уклад життя неповнолітнього та відповідає його віковим та психологічним особливостям, роз`яснювати суть процесуальних дій, рішень та їх значення, вислуховувати його аргументи при прийнятті процесуальних рішень та вживати всіх інших заходів, спрямованих на уникнення негативного впливу на неповнолітнього.
Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 2 «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру», Обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог щодо поведінки неповнолітнього (п. 2 ч. 2 ст. 105 КК ( 2341-14 ) слід розуміти як: обмеження перебування поза домівкою в певний час доби; заборону відвідувати певні місця, змінювати без згоди органу, який здійснює за ним нагляд, місце проживання, навчання чи роботи, виїжджати в іншу місцевість; покладення обов`язку продовжити навчання, пройти курс лікування (за наявності хворобливого потягу до спиртного або в разі вживання наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів); тощо.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст. 501 КПК України, під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує, чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру якщо слід, то який саме.

Таким чином, з урахуванням клопотання захисника ОСОБА_7 - ОСОБА_4 та його законного представника, думки потерпілого та прокурора, які просять застосувати до неповнолітнього застосувати примусові заходи виховного характеру, щирого розкаяння та поведінки неповнолітнього, суд приходить до переконання, що неповнолітній ОСОБА_7 який вчинив кримінальний проступок на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання, а тому його слід звільнити від покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 185 КК України, та застосувати відповідно до ст. 105 КК України один із видів примусових заходів виховного характеру.

Призначаючи вид примусового заходу виховного характеру стосовно ОСОБА_7 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним діяння, особу винного, умови його проживання та виховання, фактичні обставини справи те, що ОСОБА_7 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся у вчиненому, повністю добровільно відшкодував заподіяні збитки, раніше не судимий, по місцю проживання та по місцю навчання характеризується з позитивної та посередньої сторони, з урахуванням наведеного, приходить до переконання, що ОСОБА_7 слід призначити примусовий захід виховного характеру у виді обмеження дозвілля і встановлення особливих умов до поведінки неповнолітнього строком на 1 рік, а саме : заборонити перебувати за межами постійного місця проживання без супроводу дорослих чи батьків в період часу з 23:00 год до 06:00 год, заборонити відвідувати розважальні заклади.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 97, 105 КК України, ст. 447 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, що передбачене санкцією ч.1 ст. 185 КК України, застосувавши до нього примусові захід виховного характеру у виді обмеження дозвілля і встановлення особливих умов до поведінки неповнолітнього строком на 1 рік, а саме : заборонити перебувати за межами постійного місця проживання без супроводу дорослих чи батьків в період часу з 23:00 год. до 06:00 год; заборонити відвідувати розважальні заклади.

Кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України - закрити.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного області через Підволочиський районний суд протягом 7- днів.

Суддя - підпис

з оригіналом згідно :

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_1