ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД

У Х В А Л А
про надання тимчасового доступу до речей та документів
в с т а н о в и в:
06.04.2021 клопотання подане ст. прокурором групи прокурорів у кримінальному провадженні - прокурором Фастівської окружної прокуратури ОСОБА_3 та відповідає вимогам ст. 160 КПК України.
Згідно матеріалів базового лісовпорядкування 2017-2018 років зазначені ділянки належать до державного лісового фонду ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: квартал 226 виділи 8,11-14, 16-19, квартал 227 виділи 11, 15-18 та квартал 237 виділи 14, 17, 20.
Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, зазначені земельні ділянки перебувають у власності ТОВ « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 ), згоду на вилучення яких ІНФОРМАЦІЯ_5 не надавала,що підтверджується відповідними витягами, які додаються до даного клопотання.
В судовому засіданні прокурор підтримав вимоги поданого ним клопотання.
З метою запобігання витоку інформації та загрози утилізації вищезазначеної документації, на підставі ч. 2 ст. 163 КПК України, суд вважає за можливе розглянути дане клопотання без виклику особи, у володінні якої знаходяться вищезазначені документи.
Відповідно до ст. 57 Земельного кодексу України земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства. Порядок використання земель лісогосподарського призначення визначається законом.
Статтею 7 Лісового кодексу України визначено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.
Ліси та землі лісового фонду України є об`єктами підвищеного захисту зі спеціальним режимом використання та спеціальною процедурою надання.
Земельні відносини, що виникають при використанні, зокрема, лісів регулюються Земельним кодексом України, а також нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать цьому кодексу (ч. 2 ст. 3 Земельного кодексу України).
За основним цільовим призначенням Земельного кодексу України передбачає виділення в окрему категорію земель лісогосподарського призначення (п. «е» ч. 1 ст. 19 Земельного кодексу України).
Ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів (ст. 63 Земельного кодексу України).
До земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства (ст. 5 Лісового кодексу України).
Використанню лісогосподарських земель за їх цільовим призначенням законодавство надає пріоритет: складовою охорони земель є захист лісових земель та чагарників від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб (пункт «б» частини першої статті 164 ЗК України).
Оскільки земельна ділянка та права на неї на землях лісогосподарського призначення є об`єктом земельних правовідносин, то суб`єктний склад і зміст таких правовідносин має визначатися згідно з нормами земельного законодавства та лісового законодавства у частині використання й охорони лісового фонду (висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 21.01.2015 у справі № 6-224цс14).
За статтями 45, 47, 48, 54 Лісового кодексу України облік лісів включає збір та узагальнення відомостей, які характеризують кожну лісову ділянку за площею, кількісними та якісними показниками. Основою ведення обліку лісів є матеріали лісовпорядкування.
Лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України.
Лісовпорядкування є обов`язковим на всій території України та ведеться державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань лісового господарства.
У матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об`єкта лісовпорядкування.
Проект організації та розвитку лісового господарства передбачає екологічно обґрунтоване ведення лісового господарства і розробляється відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють організацію лісовпорядкування.
Матеріали лісовпорядкування затверджуються в установленому порядку органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань лісового господарства за погодженням відповідно з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища.
Затверджені матеріали лісовпорядкування є обов`язковими для ведення лісового господарства, планування і прогнозування використання лісових ресурсів.
Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.
Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічнихлісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентується галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Держлісгоспом СРСР 11.12.1986, планшети лісовпорядкування відносяться до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення.
Отже, при вирішенні питання щодо перебування земельних лісових ділянок в користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення п. 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України.
Також, за змістом норм Земельного, Водного та Лісового кодексів України, як землі водного фонду так і землі лісогосподарського призначення мають особливий статус, а тому є обмеженими в обороті, тобто можуть надаватися у власність або користування лише у виключних випадках.
На підставі вищевказаного можна зробити висновок, що на даний час із земель державної власності всупереч вимог Земельного кодексу України та Лісового кодексу України неправомірно вибули земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею понад 27 га.
Таким чином, службові особи територіальних підрозділів ІНФОРМАЦІЯ_6 , діючи за попередньою змовою із нотаріусами Київського міського нотаріального округу, а також іншими невстановленими особами, з порушенням діючого законодавства, зловживаючи наданою владою та службовим становищем, з використанням підроблених документів, можуть бути причетні до заволодіння землями лісогосподарського призначення відокремленого підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_1 « ІНФОРМАЦІЯ_2 » загальною площею понад 27 га, чим спричинили тяжкі наслідки, тобто вчинили злочини, передбачені ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 366 КК України.
Відомості, зазначені у вказаних документах, містять детальну інформацію щодо проведених операцій та осіб, які можуть бути причетні до вчинених злочинів.
Необхідність у вилучені оригіналів документів зумовлена тим, що в подальшому в ході досудового розслідування буде призначатися почеркознавча експертиза проведення якої без оригіналу документа неможливе.
Зазначені документи перебувають у володінні приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 , який згідно відомостей із Єдиного реєстру нотаріусів здійснює свою діяльність за адресою: АДРЕСА_2 , а здійснює свою діяльність по АДРЕСА_3 .
За результатами тимчасового доступу до вказаних документів можливо отримати відомості, що матимуть доказове значення у кримінальному провадженні стосовно можливого вчинення неправомірних дій службовими особами територіальних підрозділів ІНФОРМАЦІЯ_6 за попередньою змовою із нотаріусами Київського міського нотаріального округу, а також іншими невстановленими особами.
Зазначені відомості самі по собі, а також в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у даному кримінальному провадженні.
Згідно ст. 8 Закону України «Про нотаріат» Нотаріальна таємниця - сукупність відомостей, отриманих під час вчинення нотаріальної дії або звернення до нотаріуса заінтересованої особи, в тому числі про особу, її майно, особисті майнові та немайнові права і обов`язки тощо.
Нотаріус та особи, зазначені у статті 1 цього Закону, а також помічник нотаріуса зобов`язані зберігати нотаріальну таємницю, навіть якщо їх діяльність обмежується наданням правової допомоги чи ознайомленням з документами і нотаріальна дія або дія, яка прирівнюється до нотаріальної, не вчинялась.
Згідно вимог ч. 1 ст. 159 КПК України, тимчасовий доступ до речей і документів полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі речі і документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та вилучити їх (здійснити їх виїмку).
Тимчасовий доступ до речей і документів це один із видів забезпечення кримінального провадження і відповідно до ч. 2 ст. 159 КПК України здійснюється на підставі ухвали слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів.
В частині 6 ст. 163 КПК України зазначено, що слідчий суддя, суд постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, якщо сторона кримінального провадження, крім обставин, передбачених частиною п`ятою цієї статті, доведе можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.Доступ особи до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, здійснюється в порядку, визначеному законом.
Таким чином у матеріалах кримінального провадження містяться документи, що свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що вказані документи мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, тому під час досудового розслідування необхідно отримати тимчасовий доступ та дозвіл на вилучення документів, що містять відомості, які становлять таємницю вчинення нотаріальних дій, тому є всі підстави для задоволення клопотання.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 159, 160, 163, 164 КПК України, слідчий суддя,-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання задовольнити.
Строк дії ухвали не може перевищувати одного місяця з дня її постановлення.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1