В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"01" червня 2021 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0009845, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.11.2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, з вищою освітою, який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 17.07.2019 року Оболонським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України,
УСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що 29.11.2019 року о 20 годині 30 хвилин ОСОБА_5 перебував в приміщенні торгового залу магазину «Зара», який розташований за адресою: м. Київ, пр. Ватутіна, буд. 2-Т, де у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи з корисливих мотивів, з метою власного протиправного збагачення, шляхом вільного доступу ОСОБА_5 узяв з торгових полиць магазину товар, який належить ТОВ «Зара Україна», а саме - взуття жіноче (артикул: 6416/001/040/37) вартістю 1279 грн. 20 коп.
В подальшому ОСОБА_5 , впевнившись, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та його дії залишаються таємними для сторонніх осіб з числа персоналу магазину та покупців, усвідомлюючи, що вихід з магазину обладнано сигнальними рамками системи «антикрадіжка», бажаючи приховати свої злочинні дії, сховав вказане взуття, а саме - одну пару жіночих черевиків чорного кольору з підошвою білого кольору, розмір 37 (арт. 6416/001/040/37), вартістю 1279 грн. 20 копійок, до сумки чорного кольору, з якою прийшов до магазину, та направився до виходу з приміщення магазину «Зара», при цьому виконавши усі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, проте злочин не було закінчено з причин, що не залежали від його волі, оскільки на виході спрацювали сигнальні рамки системи «антикрадіжка» та ОСОБА_5 був зупинений працівниками охорони магазину.
Таким чином, ОСОБА_5 виконав усі дії, які він вважав необхідними для доведення злочину до кінця, однак не зміг довести свій злочинний умисел до кінця з причин, що не залежали від його волі.

Суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні провину визнав повністю. Зокрема, підтвердив суду, що 29.11.2019 року у вечірній час він зайшов до магазину «Зара» звідки намагався викрасти жіноче взуття, проте на виході спрацювали сигнальні рамки системи «антикрадіжка» та ОСОБА_5 був зупинений працівниками охорони магазину. Щиро розкаявся.
Отже, обвинувачений ОСОБА_5 винуватість у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, визнав повністю, дав суду показання, які відповідають інкримінованим йому фактичним обставинам кримінального правопорушення, щиро розкаявся у вчиненому і просив суворо його не карати. При цьому також зазначив, що з доказами, зібраними у кримінальному провадженні, згоден повністю, фактичні обставини справи не оспорював.

Дані обвинуваченим ОСОБА_5 показання не викликають у суду сумніву щодо їх правдивості та добровільності.

За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини справи та кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст обставин справи, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, а тому суд, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_5 , а також матеріалів, що стосуються вирішення питання про долю речових доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження. Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснені судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Винуватість ОСОБА_5 ,який не оспорював фактичні обставини справи, у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, знайшла повне підтвердження під час судового розгляду.
Суд встановив, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Обираючи покарання ОСОБА_5 суд враховує вимоги ст. 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, межі санкції ч. 1 ст. 185 КК України, особливості призначення покарання за незакінчене кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 68 КК України, особу винуватого, який був раніше судимий, має постійне місце проживання та реєстрацію, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 суд визнає щире каяття, що передбачено п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України.
Обставин, які обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, обвинувальний акт не мітить.
Беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючих обставин, які б були зазначені в обвинувальному акті, враховуючи його критичне ставлення до вчиненого та усвідомлення власної протиправної поведінки, відсутність тяжких наслідків від вчиненого, наявність минулої судимості за вчинення кримінального правопорушення у за ч. 2 ст. 309 КК України, враховуючи позицію прокурора щодо призначення покарання у виді штрафу, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, з метою його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання у виді штрафу, в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, який набрав чинності 1 липня 2020 року.
Такого висновку суд дійшов, заслухавши обвинуваченого, який визнав свою провину повністю, негативно оцінив свою злочинну поведінку, жодного злочину після 2019 року не вчинював, що свідчить про переорієнтацію обвинуваченого, який дійсно засуджує свій вчинок та готовий нести відповідальність.
На думку суду, призначене обвинуваченому покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України є необхідним і достатнім для його виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів.
Відповідно до ч. 3 ст. 78 КК України у разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими в статтях 71, 72 цього Кодексу.
Згідно ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.
Відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.
Суд враховує, що ОСОБА_5 раніше судимий вироком Оболонського районного суду міста Києва від 17.07.2019 року за ч. 2 ст. 309 КК Українидо 3 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, скоїв кримінальний проступок 29.11.2019 року, тобто в період іспитового строку.
Враховуючи наведене, ОСОБА_5 має бути призначене покарання із застосуванням положень ст. ст. 71, 72 КК України.

Запобіжний захід застосований до обвинуваченого ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 02.12.2019 року закінчився, підстав для його обрання суд не вбачає.
Питання щодо речових доказів вирішити у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні. Цивільний позов не заявлений.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368- 376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 (одна тисяча триста шістдесят) грн.
На підставі ч. 1 ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків, з урахуванням невідбутої частини покарання за вироком Оболонського районного суду міста Києва від 17.07.2019 року за ч. 2 ст. 309 КК України, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки та штрафу в розмірі 80 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1360 (одна тисяча триста шістдесят) грн, який виконувати самостійно.
Речові докази:

- одну пару жіночих черевиків чорного кольору з підошвою білого кольору (розмір 37, арт.6416/001/040/37), передану на відповідальне зберігання представнику ТОВ «Зара Україна», - залишити у володінні власника;

- CD-R диск з відеозаписом з камер відеоспостереження залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_6