ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №953/9325/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/1958/21
Категорія: ч.2 ст.15, ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду м.Харкова судове провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 06 квітня 2021 року, -

УСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 , 1998 року народження на 60 діб, тобто до 04 червня 2021 року.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 посилається на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції. Указав, що в порушення вимог ч.3 ст.200 КПК України стороні захисту не була завчасно вручена копія клопотання прокурора, що позбавило захисника та обвинуваченого можливості підготувати відповідні заперечення. Зазначив, що клопотання прокурора не містить доказів заявлених ним ризиків, а також доказів про недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризикам. Зауважив, що ухвали суду про продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу містять однакові підстави для його продовження протягом всього періоду ув`язнення обвинуваченого, що є порушенням п.3 ст.5 Конвенції. Наголосив, що наразі судом досліджені усі докази по справі, проведено допит частини свідків, з чого, на думку захисника, вбачається, що підозра, яку було вручено ОСОБА_8 , є необґрунтованою. Також наголосив, що ОСОБА_8 раніше не судимий; має міцні соціальні зв`язки, а саме: рідного брата, двох рідних сестер, трьох племінників, яких раніше допомагав утримувати; позитивну характеристику та репутацію; є отримувачем послуг КУ «Соціальний гуртожиток для осіб з числа дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування» та має місце проживання, що на думку захисника свідчить про відсутність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду. Відзначив, що у справі відсутні потерпілі, а також відсутня завдана злочином шкода. Зазначив, що усі перелічені в ухвалі суду ризики беруть на себе поручителі, які уклали на користь підозрюваного письмове зобов`язання у якому поручаються за виконання ним покладених на нього обов`язків відповідно до ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до суду на першу вимогу. На думку захисника, вищенаведене свідчить про можливість забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_8 шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, а саме особистого зобов`язання. Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання захисника про зміну запобіжного заходу ОСОБА_8 ..

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення захисника ОСОБА_7 , який просив задовольнити апеляційну скаргу, прокурора про законність та обґрунтованість ухвали суду, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, щодо продовження існування ризиків передбачених ст.177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого переховуватися від суду, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів може вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів, передбачених ч.2 ст.15, ч.2 ст.307, ч.3 ст.307 КК України, за одне з яких може бути призначено покарання від 9 до 12 років позбавлення волі, на що обґрунтовано послався суд в своєму рішенні.

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, а саме того, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, на думку колегії суддів, у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

За таких обставин, посилання сторони захисту на недоведеності існування ризиків, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки існування ризиків в тому числі і втечі від правоохоронних органів та суду об`єктивно вбачається з відомостей, що є наявними у кримінальному провадженні.

Крім того, відповідно до матеріалів провадження обвинувачений ОСОБА_8 офіційно ніде не працює, не одружений, а також враховуючи обґрунтовані сумніви суду першої інстанції щодо фактичного місця проживання останнього, на думку колегії суддів додатково підтверджує наявність ризику переховування від суду.

Що стосується доводів захисника про відсутність доказів вчинення ОСОБА_8 інкримінованих злочинів, колегія суддів не бере до уваги, оскільки зазначені обставини, повинні бути оцінені судом при ухвалені остаточного рішення у цьому кримінальному провадженні.

Посилання сторони захисту про наявність у обвинуваченого ОСОБА_8 рідного брата, двох рідних сестер та трьох племінників, в даному конкретному випадку недостатньо свідчить про належне виконання обвинуваченим своїх процесуальних прав та обов`язків, в разі обрання щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Що стосується доводів захисника про те, що стороні захисту не була завчасно, а саме за три години, як це передбачено ч.3 ст.200 КПК України, вручена копія клопотання прокурора, то вони є необґрунтованими, оскільки норми кримінального процесуального кодексу не вимагають цього під час судового провадження про продовження строку тримання під вартою.

Слід відзначити, що сторона захисту не була позбавлена можливості заявити клопотання про надання часу для підготовки своїх заперечень щодо заявленого прокурором клопотання.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення та дійшов обґрунтованого висновку про те, що ризики встановленні під час обрання запобіжного заходу на даний час не зменшилися та продовжують існувати.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченим ОСОБА_8 його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 та відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :
Ухвалу Київського районного суду м.Харкова від 06 квітня 2021 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: