Справа № 279/2940/21
номер провадження 1-кп/279/444/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 серпня 2021 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , дистаційно обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростень по кримінальному провадженню № 0000087 по обвинуваченню ОСОБА_4 за ст.185 ч.3, 162 ч.1, ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В :
В провадженні суду перебуває вказане кримінальне провадження.
Обраний обвинуваченому ОСОБА_4 під час судового провадження запобіжний захід у виді тримання під вартою закінчує свою дію 07.08.2021 року.
Прокурором подано клопотання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Дане клопотання мотивовано необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст.177 ч.1 п.1,5 КПК України.
Обвинувачений своєї позиції щодо клопотання прокурора не висловив, айого захисник ОСОБА_5 заперечив проти клопотання прокурора, клопотав про обрання більш м`якого запобіжного заходу цілодобового домашнього арешту, мотивуючи тим, що ОСОБА_4 має постійне місце проживання та тяжку хворобу, позитивно характеризується за місцем проживання, що підозра у вчиненні кримінальних правопорушень зазначених в обвинувальному акті є необґрунтованою.
Заперечення проти клопотання прокурора захисник виклав письмово, які приєднані до матеріалів провадження.

Вислухавши думку учасників судового провадження, суд приходить до наступного.
Відповідно до вимог ч.3 ст.331 КПК України суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У відповідності до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Суд вважає, що обвинуваченому ОСОБА_4 доцільно продовжити обраний йому запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, що стали підставою для обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, на даний час ці ризики не відпали.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисних корисних злочинів, що характеризує його як особу, схильну до вчинення кримінальних правопорушень, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років позбавлення волі, що відповідно до ст.183 ч.2 п.5 КПК України дає можливість застосувати до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, не має постійного місця роботи, раніше неодноразово судимий, не припинили існувати та не зменшились ризики того, що він може ухилятися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, змінювати місце проживання, розуміючи те що може бути засуджений до реальної міри покарання, незаконно впливати на потерпілих, свідків, які судом не допитані, докази у кримінальному провадженні не досліджено, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а застосування до ОСОБА_4 менш суворого запобіжного заходу не може запобігти вказаним ризикам, та може вплинути на його явку до суду.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
У справі «Ілійков проти Болгарії» ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Посилання сторони захисту на наявність у обвинуваченого тяжкого захворювання, позитивної характеристики та постійного місця проживання, враховуючи серйозність обвинувачення (кількість злочинів, завданого збитку), можливого покарання, на думку суду, не дає підстав для обрання більш м`якого запобіжного заходу, оскільки ці обставини не можливо віднести до тих стримуючих чинників, які б мінімізували ймовірність вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на ухилення від можливого покарання чи вчинення нових кримінальних правопорушень.
За таких обставин, суд вважає, що клопотання прокурора підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 331 КПК України,
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Строк тримання обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою продовжити на 60 днів до 30.09.2021 року, включно.
Копію ухвали вручити прокурору, направити обвинуваченому, уповноваженій особі місця ув`язнення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду в п`ятиденний строк з дня її оголошення (отримання обвинуваченим копії), що не зупиняє її виконання.

Суддя : ОСОБА_1