ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/2715/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" липня 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі
головуючого слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю
представника заявника ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 22.08.2019 року по кримінальному провадженню № 0005725 від 31.07.2019 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України,
В С Т А Н О В И В:
У липні 2021 року заявник ОСОБА_4 звернулась до слідчого судді із клопотанням про скасування арешту та інші заборони, що вжиті ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 22.08.2019. В обґрунтування клопотання заявник посилалась на те, що у провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0005725 від 31.07.2019, за ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України, у якому ОСОБА_4 , визнана потерпілою. Заявою про вчинення особами кримінального правопорушення, що була зареєстрована Дарницьким УП ГУНП у м. Києві 30.07.2019 та на підставі якої було відкрите дане кримінальне провадження, заявником було повідомлено про вчинення особами кримінального правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 190, ч.ч. 3,4 ст. 358, ч.1 ст. 365-2 Кримінального кодексу України та/або іншими статтями, які мають бути встановлені під час досудового розслідування.Так, ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва, ОСОБА_5 , від 22.08.2019 було задоволено клопотання ОСОБА_4 про накладення арешту на майно за матеріалами вищевказаного кримінального провадження, а саме накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 000 із забороною на її відчуження. Також накладено інші заборони. У той же час, для захисту своїх порушених прав та інтересів, заявником було подано відповідну позовну заяву до Дарницького районного суду м. Києва, та ухвалою суду від 17.09.2019 було відкрите провадженні у справі №753/15818/19 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 , державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання недійсним договору позики і договору іпотеки та визнати незаконним і скасувати рішення.
Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 березня 2021 року, залишеного постановою Київського апеляційного суду від 08.06.2021 без змін, позовні вимоги було задоволено у повному обсязі, а саме:
Визнано недійсним договір позики грошових коштів, укладений 19.12.2018 між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .
Визнано недійсним договір іпотеки, укладений 19.12.2018 між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 , зареєстрований в реєстрі за № 124.
Скасовано рішення державного реєстратора-приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 за ОСОБА_6 , індексний номер 47796477 від 16.07.2019, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, номер запису про право власності 32408687.
Відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 повністю.
Тобто, вищевказаним рішенням, права та інтереси ОСОБА_4 , у тому числі право власності на квартиру АДРЕСА_1 , було відновлено.
У зв`язку із чим, для повного виконання вищевказаного рішення суду та відновлення становища, що існувало до порушення прав ОСОБА_4 , необхідно здійснити відповідні зміни у реєстрі, але існування арешту та заборони відчуження на вищевказану квартиру, позбавляють можливості реєстратору здійснити таки зміни.
Тобто, оскільки цивільний позов ОСОБА_4 задоволений у повному обсязі, але для повного виконання рішення суду та відновлення становища, що існувало до порушення прав ОСОБА_4 , у тому числі скасування перереєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 з ОСОБА_4 на ОСОБА_6 , необхідно здійснити відповідні зміни у реєстрі, але існування арешту та заборони відчуження на вищевказану квартиру, позбавляють можливості реєстратору здійснити таки зміни.
Отже, на даний час, необхідність у продовженні арешту та заборони, що вжиті ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 22.08.2019 відпала.
Враховуючи, що підставою для накладення арешту слугувала потреба запобігання подальшого відчуження майна, та те, що станом на сьогодні такої потреби немає, арешт майна може бути скасовано.
У судовому засіданні представник заявника клопотання підтримав посилавшись на викладені у ньому підстави.
Слідчий у судове засідання не з`явився, проте надіслав на адресу суду письмові пояснення, у який слідчий не заперечував проти задоволення клопотання, посилався на минування потреби.
Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя встановив такі обставини.
У провадженні слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0005725 від 31.07.2019, за ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України, за заявою ОСОБА_4 з приводу того, що група осіб шахрахрайським шляхом зад оволоділи квартирою за адресою: АДРЕСА_2 .
В рамках вказаного кримінального провадження ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 22.08.2019 за клопотанням ОСОБА_4 накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 000 із забороною на її відчуження. Також накладено інші заборони.
Вказаний арешт накладено слідчим суддею з метою забезпечення збереження речового доказу та недопущення подальшого відчуження майна, що може ускладнити його повернення законному власнику, оскільки при накладенні арешту слідчим суддею встановлено, що майно на яке просила накласти арешт ОСОБА_4 відвідало критеріям речових доказів, визначеним ст. 98 КПК України, та було предметом злочинного посягання.
Також зі змісту вказаної ухвали вбачається, що постановою слідчого Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві винесено постанову про визнання АДРЕСА_1 речовим доказом відповідно до ст. 98 КПК України у кримінальному провадженні №0005725 від 31.07.2019, за ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України.
Відповідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно із ч. 10 ст. 170 КПК України не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Речовими доказами згідно ч. 1 ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Отже, майно, яке за обґрунтованої підозри органу досудового розслідування, має одну або декілька ознак, наведених у ст. 98 КПК, може набути статусу речового доказу за рішенням слідчого, яке відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК приймається у формі постанови і з наведенням мотивів такого рішення.
Статтею 174 КПК України встановлено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Слідчий суддя враховує ту обставину, що на даний момент в кримінальному провадженні №0005725 від 31.07.2019 здійснюється досудове розслідування, вказане майно є речовим доказом у кримінальному провадженні та за твердженням заявника на даний час в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна не відпала потреба.
Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 Кримінального процесуального кодексу України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Слідчий суддя вважає обґрунтованими та такими, що повністю відповідають вимогам кримінального процесуального закону України, мотиви, які стали підставою для задоволення клопотання та застосування такого обмежувального заходу як арешт майна. Жодних об`єктивних даних, які б спростовували чи ставили під сумнів доводи ухвали про накладення арешту на вищевказане майно, в судовому засіданні встановлено не було. Не було надано заявником і належних доказів, які б свідчили про те, що на даний час потреба в застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як накладення арешту відпала.
Слід зауважити, що на даному етапі провадження слідчий суддя не має процесуальних повноважень вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення.
Враховуючи викладене, слідчий суддя не знаходить достатніх підстав для задоволення клопотання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва від 22.08.2019 в рамках кримінального провадження №0005725, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 31.07.2019, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
З урахуванням вищевикладеного дане клопотання підлягає відмові узадоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 174, 303, 305-307 309 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 22.08.2019 року по кримінальному провадженню № 0005725 від 31.07.2019 за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: