ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/5501/20 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

в режимі відеоконференції

засудженого - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 17 березня 2021 року у відношенні ОСОБА_7 про приведення вироку у відповідність,

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 17 березня 2021 року клопотання виконуючого обов`язки начальника державної установи «Темнівська виправна колонія (№100) ОСОБА_8 про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства відповідно до ст..74 КК України відносно засудженого ОСОБА_7 задоволено.
Визначено ОСОБА_7 покарання за вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 12 березня 2020 року:
-за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 2 років обмеження волі,
-за ч.2 ст.15 - ч. 2 ст. 185 КК України, з урахуванням вимог ст.68 КК України у виді 2 років позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК, ч.1 ст.72 КК України визначено ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - раніше призначене даним вироком - у виді 2 років позбавлення волі.
Остаточне покарання ОСОБА_7 за вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 12 березня 2020 року, яким відповідно до вимог ч.1 ст.71 КК України, зарахований вирок Лисичанського міського суду Луганської області від 20 грудня 2017 року визначено раніше призначене вищезазначеним вироком у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі.

Засуджений, не погоджуючись з судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій просить призначити покарання не пов`язане із позбавленням волі. Вказує, що Законом від 22.11.2018 року № 2617-VIII внесені зміни і в ч. 2 ст. 309 і в ч. 2 ст. 185 КК України, які також передбачають покарання у виді обмеження волі.
Заслухавши доповідь судді, пояснення засудженого, думку прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.

Встановлено, що вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 12 березня 2020 року ОСОБА_7 засуджений за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 20 грудня 2017 року у виді 6 місяців позбавлення волі, та остаточно призначено ОСОБА_7 остаточне покарання за сукупністю вироків у виді 2 років 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», який набрав чинності 01.07.2020, санкція ч. 1 ст. 185 КК України передбачає покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправні роботи на строк до двох років, або арешт на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до п`яти років. Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.
Частиною 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу. Висновки суду про необхідність приведення вироку у відповідність до вказаного Закону є обгрунтованими, разом з тим вирішуючи питання в порядку ст. 537 КПК України, суд мав змінити лише вид покарання за ч. 1 ст. 185 КК України з позбавлення волі на обмеження волі. Підстави для зміни міри покарання, визначеної вироком суду за ч. 1 ст. 185 КК України, відсутні. Суд, перевівши більш суворий вид покарання за цим вироком у менш суворий вид, безпідставно збільшив розмір покарання у виді обмеження волі за ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку із чим ухвалу суду в цій частині слід змінити. Безпідставними є твердження засудженого щодо внесення змін до ч. 2 ст. 185 КК України. Вищевказаним Законом України зміни до санкції ч. 2 ст. 185 КК України не вносилися та за злочин передбачено вид покарання, окрім інших, позбавлення волі до 5 років. Слід зазначити, що вирішення питання щодо можливості застосування іншого більш м`якого виду покарання як за ч. 2 ст. 185 КК України так і за ч. 2 ст. 309 КК України відноситься до повноважень суду першої інстанції під час ухвалення вироку або судів апеляційної, касаційної інстанції у випадку оскарження вироку суду. Вирок Лисичанського міського суду Луганської області від 12 березня 2020 року не був оскаржений та набрав законної сили. Вирок Лисичанського міського суду Луганської області від 20 грудня 2017 року, невідбуту частину покарання за яким суд приєднав за правилами ст. 71 КК України, також не був змінений. Таким чином, підстави для застосування до ОСОБА_7 іншого більш м`якого виду покарання, не пов`язаного із позбавленням волі, відсутні та така вимога засудженого не узгоджується з нормами КПК України. У зв`язку із викладеним апеляційні вимоги засудженого підлягають задоволенню лише в частині приведення у відповідність до Закону України № 2617-VIII від 22.11.2018 покарання, призначеного йому за ч. 1 ст. 185 КК України, тоді як інші вимоги, в тому числі і щодо зміни остаточного покарання на більш м`який є безпідставними та не можуть бути задоволені.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 408 КПК України,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 задовольнити частково.
Ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 17 березня 2021 року у відношенні ОСОБА_7 про приведення вироку у відповідність змінити.
Визначити ОСОБА_7 покарання за вироком Лисичанського міського суду Луганської області від 12 березня 2020 року за ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік; за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України з урахуванням ст. 68 КК України 2 роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК, ч.1 ст.72 КК України визначити ОСОБА_7 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим - раніше призначене даним вироком - у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Лисичанського міського суду Харківської області від 20 грудня 2017 року у виді позбавлення волі на строк 6 місяців та визначити раніше призначене вищезазначеним вироком покарання у виді позбавлення волі на строк 2 років 6 місяців.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: