ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 695/2560/18

09 серпня 2021 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000411 від 14.04.2018 про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піщане, Золотоніського району, Черкаської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей не має, раніше судимий: 23.08.2012 Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік; 25.07.2013 Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі , на підставі ст. 71 КК України приєднано частково не відбутий строк 1 місяць та остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 1 місяць у виправній колонії середнього рівня безпеки,
у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України,

в с т а н о в и в:
ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06.07.2017 відносно ОСОБА_3 строком на 1 рік встановлено адміністративний нагляд та ряд обмежень, що полягають у забороні виходити з будівлі за місцем проживання в період з 22 години до 06 години, у забороні з`являтися та перебувати в місцях громадського харчування, де продаються спиртні напої на розлив, забороні виїзду в особистих справах за межі Золотоніського району без дозволу Золотоніського відділу поліції, що здійснює контроль за виконанням встановлених судом правил адміністративного нагляду, а також з`являтись на реєстрацію до Золотоніського відділу поліції 4 рази на місяць. Ознайомившись 21.07.2017 з вказаною вище ухвалою, діючи умисно, розуміючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, з 24.02.2018 з метою ухилення від адміністративного нагляду, без поважних причин, самовільно без дозволу контролюючого органу Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_3 залишив своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , та переїхав проживати в м. Київ.

Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ст. 395 КК України: самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду.

Частинами 2, 3 ст. 381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

До обвинувального акта прокурором долучено клопотання про розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, у відповідності до положень ч. 1 ст. 302 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 надав письмову заяву, складену в присутності захисника ОСОБА_4 щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні. Крім того, в заяві ОСОБА_3 вказав, що його згода на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без його участі є добровільною.
Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироці суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, заяву ОСОБА_3 , складену в присутності захисника ОСОБА_4 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без його участі, відсутність сумнівів в добровільності такої позиції обвинуваченого, з урахуванням клопотання прокурора, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт підлягає розгляду в порядку, визначеному статтями 381-382 КПК України.

При цьому, у відповідності до частини 4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом», п.53 рішення ЄСПЛ у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012, таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумпцій щодо фактів. Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п.86 рішення ЄСПЛ від 11.07.2013 року у справі «Вєренцов проти України»).

Вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 395 КК України, а саме самовільне залишення місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, є доведеною поза розумним сумнівом.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно з ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями, викладеними у пунктах 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

У рішенні «Ізмайлов проти Росії» ЄСПЛ вказав, що при призначенні покарання для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистий надмірний тягар для особи.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_3 суд визнає щире каяття у вчиненні кримінального проступку та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, передбачених статтею 67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.

Суд також враховує, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, перебуваючи під адміністративним наглядом, дані про його особу, те, що раніше притягувався до кримінальної відповідальності, характеризується посередньо, на обліку лікаря нарколога та психіатра не перебуває.
Враховуючи викладене вище, суд вважає за можливе призначити ОСОБА_3 покарання у виді арешту строком на один місяць. Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням КК України та, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Керуючись ст. ст. 381-382, ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 395 КК України та призначити йому покарання у виді арешту строком на один місяць.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту набрання вироком законної сили та фактичного затримання ОСОБА_3 .

Вирок може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя: ОСОБА_1