У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 липня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши матеріали кримінального провадження №0000578 за апеляційною скаргою прокурора Миколаївської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27 травня 2021 року, стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Солончаки Очаківського району Миколаївської області, громадянина України, з базовою освітою, не одруженого, не працюючого, тимчасово проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого.

- обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України;

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_8
захисник ОСОБА_9

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати в частині призначення покарання з підстав невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість. Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_6 за .2 ст.121 КК України призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі. У ході апеляційного розгляду повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду змінити в частині призначення покарання. Призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України.

Короткий зміст вироку.

Вироком суду ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України та призначено йому покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі. Стягнуто з ОСОБА_6 витрати за проведення експертизи в сумі 3703 грн. 79 коп. на користь держави. Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційних скарг.

В апеляційній скарзі прокурору не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та доведеності вини обвинуваченого, вважає, що зазначений вирок суду є незаконним та підлягає скасуванню з підстав невідповідності призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

Зазначає, що ухвалюючи оскаржуваний вирок, судом не надано належної оцінки обставинам, що мають істотне значення при вирішенні питання про розмір покарання, а саме: що обвинуваченим скоєно тяжкий злочин, наслідком якого стала смерть людини, що позбавлення життя відбулося на ґрунті зловживання алкоголем та за дріб`язковим приводом. Судом не надано належну оцінку даним про особу обвинуваченого, зокрема що він характеризується негативно, ніде не працює і суспільно-корисною діяльністю не займається. Жорстокість побиття потерпілого та посткримінальна поведінка обвинуваченого, на думку прокурора, свідчить про його підвищену суспільну небезпеку.

Зауважує, що призначене ОСОБА_6 покарання, наближене до мінімального строку, передбаченого санкцією ч.2 ст.121 КК України, є таким, що хоча і не виходить за межі зазначеної частини статті Закону України про кримінальну відповідальність, проте за своїм розміром, з огляду на особу обвинуваченого, форму вини й мотиви їх вчинення, тяжкості наслідків, що настали, є явно несправедливим через м`якість, а тому вважає, що вирок підлягає скасуванню з ухваленням нового вироку у зв`язку з необхідністю застосування більш суворого покарання.

Вказує, що ухвалюючи вирок, суд всупереч аб.2 п.2 ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку не зазначив статтю (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, обмежившись лише посиланням на кваліфікацію дій обвинуваченого органом досудового розслідування.

В апеляційній скарзі обвинувачений зауважує, що судом не до кінця враховано, що він частково визнав свою вину у вчиненні злочину, тим самим сприяв розкриттю злочину та встановлення істини, щиросердно покаявся, за час проживання ніяких скарг та заяв від мешканців села не надходило, раніше не судимий та є пенсіонером, а тому на думку апелянта, суд мав можливість застосувати до нього положення ст. 69 КК України та призначити значно меншу міру покарання.

Обставини встановлені судом першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та визнано доведеним, що ОСОБА_8 , 01.10.2020 близько 18:00 годині перебував за місцем свого мешкання у квартирі АДРЕСА_2 , де разом з ОСОБА_10 , який з вересня місяця 2020 року мешкав з дозволу ОСОБА_6 у зазначеній вище квартирі, та ОСОБА_11 і ОСОБА_12 вживали спритні напої. Під час вживання алкогольних напоїв між ОСОБА_6 та ОСОБА_10 виник словесний конфлікт, в ході якого, ОСОБА_8 почав наносити удари кулаками по голові ОСОБА_10 від отриманих ударів ОСОБА_10 впав на підлогу та не чинячи опір, захищався від ударів, прикриваючи своє обличчя та тіло руками. Однак ОСОБА_6 це не зупинило і він, розуміючи протиправність своїх дій, маючи намір на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , умисно наніс ще декілька ударів ногами по голові останньому, та припинив наносити удари тільки коли ОСОБА_10 припинив захищатися, а на його обличчі появилася кров. Після цього ОСОБА_8 продовжив вживання спиртних напоїв, а 02.10.2020 близько 16:00 годині, ОСОБА_8 виявив, що ОСОБА_10 не подає ознак життя. Переконавшись, що ОСОБА_10 помер, ОСОБА_8 вирішив позбавитись тіла. Так, 03.10.2020 о 03:00 годині, ОСОБА_8 загорнув тіло ОСОБА_10 у рядно, витягнув зі своєї квартири та залишив на території двору нежитлового будинку, розташованого по АДРЕСА_3 .

04.10.2020 на території домоволодіння АДРЕСА_3 виявлено труп ОСОБА_10 , смерть якого настала внаслідок закритої черепно-мозкової травми у вигляді крововиливів під тверду мозкову оболонку в проекції середньої і задньої черепних ямок справа та м`яку мозкову оболонку по верхній поверхні в проекції тім`яної та потиличної долі правої півкулі головного мозку, яка супроводжувалась набряком, набуханням та стисненням головного мозку. При судово-медичному дослідженні трупа виявлено тілесні ушкодження у вигляді: - саден та синців в ділянці обличчя, верхніх і нижніх кінцівок;- крововиливів у м`які тканини голови з боку їх внутрішньої поверхні по центру лобної ділянки та в скроневій ділянці зліва з просочуванням лівого скроневого м`язу;- крововиливу під тверду мозкову оболонку в проекції середньої та задньої черепних ямок справа;- крововиливу під м`яку мозкову оболонку по верхній поверхні в проекції тім`яної та потиличної долі правої півкулі головного мозку.

Всі вищевказані тілесні ушкодження утворились не більше ніж за одну добу до настання смерті та є прижиттєвими, утворились від дії тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, , за ступенем тяжкості у своїй сукупності мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та перебувають у причинно-слідчому зв`язку з настанням смерті.

Тілесні пошкодження у вигляді саден в ділянці верхніх та нижніх кінцівок також утворилися в результаті дії тупого твердого предмету не виключно при падінні з положення стоячи на площину з послідуючим ударом у тупий твердий предмет з переважаючою контактуючою поверхнею (поверхня землі, підлоги) і у своїй сукупності мають ознаки легких тілесних пошкоджень та не перебувають в причинно-слідчому зв`язку з настанням смерті.

Судом зазначено, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора та обвинуваченого на підтримку вимог своїх апеляційних скарг, думку захисника, який підтримав апеляційну скаргу обвинуваченого та заперечував проти доводів апеляційної скарги прокурора, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Висновок суду, щодо доведеності винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав правильну юридичну оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчинені вказаного злочину.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочину обвинуваченим.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст. 121 КК України є правильною і апелянтами не оспорюється. А тому відповідно до вимог ст. 404 КПК України, вирок в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора, щодо невідповідності призначеного обвинуваченому ОСОБА_6 покарання внаслідок м`якості, апеляційний суд вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру . Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті (частини статті) Особливої частини КК України, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Вказуючи в апеляційній скарзі на те, що суд призначив ОСОБА_6 явно несправедливе покарання та висуваючи вимогу про призначення суворішого покарання, прокурор не наводить жодних мотивів про існування істотної диспропорції, неадекватності між визначеним судом розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке він просить призначити. Так, судом першої інстанції ОСОБА_6 призначено покарання у виді 7 років 6 місяців позбавлення волі, прокурор же просить призначити покарання у виді 8 років позбавлення волі, тобто на пів року більше, що на думку апеляційного суду особливо не відобразиться на виправленні обвинуваченого та попередженні нових злочинів.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції у відповідності до ст. 65, 66, 67 КК України з урахуванням, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, за місцем мешкання характеризується негативно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, врахував тяжкість скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, відсутність пом`якшуючих покарання обставин та обтяжуючу покарання обставину вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, визначена ч.2, 3 ст. 50 КК України, може бути досягнута при призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 міри покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років 6 місяців, належним чином вмотивувавши таке рішення у вироку.

Таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченому покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства, апеляційний суд не вбачає.

Посилання прокурора на те, що судом всупереч аб.2 п.2 ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку не зазначено статтю (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, а є лише посилання на кваліфікацію дій обвинуваченого органом досудового розслідування, апеляційний суд вважає неістотним з огляду на те, що судом відповідно до вимог ст. 374 КПК України у вироку наведено формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд. Зазначений прокурором недолік не впливає на законність та обґрунтованість рішення, а тому відсутні підстави, передбачені ст. 409 КПК України для скасування оскаржуваного вироку. Крім того, слід зауважити, що прокурор в своїй апеляційній скарзі не ставить питання про скасування вироку з цих підстав.

Враховуючи, вимоги, викладені в апеляційних скаргах як прокурора так і обвинуваченого, які не заперечували фактичні обставини, вчиненого ОСОБА_6 злочину, доведеність його винуватості та кваліфікацію дій за ч.2 ст. 121 КК України, переглянувши вирок суду першої інстанції, відповідно положень ч.1 ст. 404 КПК України, в межах апеляційних скарг, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування вироку.

Що стосується апеляційної скарги обвинуваченого, то апеляційний суд вважає неспроможними доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про необхідність призначення йому покарання з застосуванням вимог ст. 69 КК України, тобто про призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом.

Призначення покарання із застосуванням ст. 69 КК України є можливим за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного.

Під час судового розгляду не встановлено наявність обставин, які пом`якшують покарання.

Зауваження обвинуваченого про часткове визнання своєї вини у вчиненні злочину, щиросердне каяття, як на підставу для пом`якшення покарання, є неприйнятними, оскільки, зазначені обставини, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, були враховані судом першої інстанції при ухваленні вироку та призначені обвинуваченому покарання в мінімальних межах санкції статті закону за якою його визнано винним.

Будь яких обставин, пом`якшуючих покарання або позитивно характеризуючих особу обвинуваченого, які б не були предметом розгляду та аналізу суду першої інстанції, апеляційна скарга обвинуваченого не містить.

Судом у відповідності до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання додержано вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, за принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, намагання приховати злочин свідчить про високий рівень ризику вчинення ОСОБА_6 нових кримінальних правопорушень та його стійку антисоціальну поведінку, а тому призначення більш м`якого покарання, ніж те яке передбачене санкцією статті закону є неможливим.

У зв`язку з викладеним, апеляційний суд вважає, що призначене обвинуваченому покарання ґрунтується на положеннях ст. ст. 50 і 65 КК України, відповідає принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання і є необхідним для його виправлення та попередження нових злочинів, а тому вважати призначене обвинуваченому покарання явно несправедливим, апеляційний суд не вбачає.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б стали підставою для зміни або скасування вироку, апеляційним судом не встановлено, у зв`язку з чим апеляційні скарги прокурора та обвинуваченого слід залишити без задоволення, вирок суду першої інстанції, без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :
Апеляційні скарги прокурора Миколаївської окружної прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 та обвинуваченого ОСОБА_13 залишити без задоволення.

Вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 27 травня 2021 року, стосовно ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: