Справа № 645/1892/21
Провадження № 1-кп/645/500/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 квітня 2021 року м. Харків
Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
при секретарі судових засідань ОСОБА_2
ОСОБА_3 , 06 березня 2021 року, приблизно о 01 год. 00 хв., прибув за адресою: АДРЕСА_3 з метою з`ясування відносин з колишньою знайомою ОСОБА_4 та дізнавшись, шо останньої не має вдома, став очікувати її біля вказаного будинку. Коли ОСОБА_4 о 01 год. 30 хв. 06 березня 2021 року разом із співмешканцем свої матері ОСОБА_5 підійшла до п`ятого під`їзду вказаного будинку, ОСОБА_3 підійшов до них та став розмовляти, під час розмови, на підґрунті особистих неприязних відносин між ОСОБА_3 та його знайомою ОСОБА_4 виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_5 зробив зауваження ОСОБА_3 , після чого в останнього виник протиправний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Реалізуючи свій протиправний намір на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність своїй дій, настання наслідків та бажаючи діяти саме таким чином, ОСОБА_3 стоячи обличчям до ОСОБА_5 , умисно наніс один удар кулаком правої руки в область голови ОСОБА_5 , а саме в ділянку лівого підборіддя. Від вказаного удару ОСОБА_5 впав на асфальт, а ОСОБА_3 нахилився над ним та діючи умисно, наніс не менше десяти ударів кулаками обох рук та стопами ніг в область голови потерпілого ОСОБА_5 . Так, своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 умисно спричинив ОСОБА_5 , згідно висновку судово-медичної експертизи №09/417-С/2021 від 16.03.2021 року тілесні ушкодження у вигляді: «забійної рани на голові, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше трьох тижнів (21 дня) відповідно до п.п.2.3.1 «а», п.2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затвердженого наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року; синці на голові та ногах по ступеню тяжкості це легкі тілесні ушкодження відповідно до п.2.3.2 «б», п.2.3.5 «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995 року»
Всі вищенаведені обставини не оспорюються учасниками судового провадження.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Прокурор звернувся з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без її участі.
До обвинувального акту відносно ОСОБА_3 долучена письмова заява обвинуваченого, що складена у присутності захисника ОСОБА_6 , відповідно до якої ОСОБА_3 беззаперечно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованому йому кримінальному проступку, передбаченому ч. 2 ст. 125 КК України, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини, згоден на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та без його участі.
Потерпілий ОСОБА_5 також надав відповідну заяву, в якій зазначив, що не заперечує проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні та за відсутності всіх учасників справи.
Згідно ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалось.
Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 у відповідності до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 у відповідності до ст. 67 КК України судом не встановлено.
Вивченням в ході судового розгляду даних особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не засуджений (довідка УІАЗ ГУНП в Харківській області від 10.03.2021 року), однак, Ухвалою Ленінського районного суду м.Харкова від 30 липня 2019 року (справа 642/5101/19, провадження №1кп/642/722/19) закрито провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч.1 ст. 122 КК України у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення, як вбачається з повідомлення КЗОЗ «Обласний наркологічний диспансер» від 22.03.2021 року №2259, ОСОБА_3 наобліку в наркологічному диспансері не перебуває, згідно повідомлення КЗОЗ «Харківський міський психоневрологічний диспансер №3» від 17.03.2021 року №2171, ОСОБА_3 впродовж останніх п`яти років за медичною допомогою до КЗОЗ «ХМПНД №3» не звертався.
Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання" з послідуючими її змінами, суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.
Судом, враховуються вимоги ч. 2 ст. 61 Конституції України про те, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.
Призначаючи ОСОБА_3 покарання, суд виходить з положень ст. 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження вчинення нових правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, яке, за змістом ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, наслідки вчиненого кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшує покарання, особу обвинуваченого, дані про особу обвинуваченого, відношення обвинуваченого до скоєного кримінального правопорушення, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також попередження вчинення нових правопорушень, суд вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень призначити покарання у виді громадських робіт.
Таке покарання на думку суду буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень. Так, санкція КК України передбачає покарання у вигляді штрафу, але оскільки обвинувачений не працевлаштований, суд не призначає йому вказаний вид покарання.
Призначення такого покарання відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.
Цивільний позов не заявлено, процесуальні витрати у справі відсутні.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 374, 382 КПК України, суд
ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ,визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді 150 (сто п`ятдесят) годин громадських робіт.
Відповідно до ч. 4 ст.382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.
На вирок учасниками кримінального провадження до Харківського апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м.Харкова протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, ухваленого за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга з урахуванням особливостей, передбачених ст.394 КПК України.
Вирок суду, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя