Справа № 333/2423/21
Провадження №1-кп/333/480/21
УХВАЛА
Іменем України
03 серпня 2021 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисників обвинувачених адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, кримінальне провадження № 0000153 від 23 лютого 2021 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя на розгляді знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 письмово заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , при цьому зазначив, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу останньому, не зникли, тому необхідно задовольнити клопотання.
На цей час, з урахуванням особистості обвинуваченого ОСОБА_5 , на думку прокурора, існують ризики: переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого.
Інші, більш м`які запобіжні заходи до ОСОБА_5 застосувати неможливо, оскільки як: під час особистого зобов`язання та домашнього арешту, з урахуванням відомостей про особу обвинуваченого, відсутні гарантії належного виконання умов, зазначених запобіжних заходів у добровільному порядку; особи, які заслуговують на довіру та поручаються за виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, відсутні; відсутність постійного джерела доходів унеможливлює застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді застави.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 у судовому засіданні усно заявив клопотання про заміну запобіжного заходу ОСОБА_5 з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.
Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_5 раніше не судимий в силу ст. 89 КК України. Крім того, не має на меті уникати кримінальної відповідальності, а навпаки буде сприяти суду у з`ясуванні обставин кримінального провадження. Лише тяжкість злочину, який йому інкримінується, не може бути підставою для продовження самого суворого запобіжного заходу. Крім того, обвинувачений не має наміру переховуватися від суду, ризик впливу на свідків або потерпілих відсутній, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином у обвинуваченого не має можливості, скоювати новий злочин останній не збирається. На цей час ОСОБА_5 має постійне місце мешкання у м. Запоріжжі. Крім того, раніше у судових засіданнях потерпілий ОСОБА_8 пояснював суду про те, що все відбувалося не так, як зазначено в обвинувальному акті, пояснив, що обвинувачений невинний та просив звільнити його з-під варти в залі суду.
ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника, заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що відсутні будь-які ризики.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_7 не заперечували проти зміни запобіжного заходу ОСОБА_5 на більш м`який, не пов`язаний із позбавленням волі.
Суд, розглянувши клопотання про продовження та зміну запобіжного заходу обвинуваченому, вислухавши думки прокурора, захисників та обвинувачених, вивчивши матеріали кримінального провадження, дійшов до наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частина 2 ст. 331 КПК України передбачає, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
За змістом ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винуватою, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.
Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.
Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).
Прокурор в обґрунтування свого клопотання під час судового засідання довів наявність фактів та інформації, зміст яких переконав суд у тому, що обвинувачений ОСОБА_5 міг вчинити кримінальне правопорушення, зазначене в обвинувальному акту.
Тобто, на даному етапі судового розгляду підозра ОСОБА_5 цілком обґрунтована, доводи обвинуваченого, заявлені на свій захист будуть перевірятися в ході судового розгляду у встановленому законом порядку.
Судом встановлено, що 25.02.2021 року ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя відносно ОСОБА_5 на стадії досудового розслідування було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. У подальшому, ухвалами суду строк запобіжного заходу обвинуваченому був продовжений.
Обґрунтовуючи своє рішення про продовження строку тримання під вартою, суд у своїх ухвалах зазначив про продовження існування у ОСОБА_5 ризиків, передбачених п.3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість незаконного впливу обвинуваченого на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні та можливість вчинити інше кримінальне правопорушення.
При цьому суд враховував у сукупності такі обставини: особистість обвинуваченого ОСОБА_5 (раніше не судимий), його майновий стан (офіційно не працевлаштований), має постійне місце проживання.
При вирішенні питання про доцільність зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 суд вважає, що вказані вище обставини не змінилися.
Однак, на теперішній час не знайшов свого підтвердження ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України можливість незаконного впливу на свідків та потерпілого, оскільки вплив на свідків суду не доведений, а щодо впливу на потерпілого, то ОСОБА_8 у судовому засіданні зазначав про те, що йому ніхто не погрожував, обвинувачені не винні та просив їх звільнити з-під варти в залі суду.
Однак, встановлений ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст.177 КПК України залишається. Водночас, цей ризик зменшився до того рівня, коли можливо застосувати інший запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі, у даному випадку домашній арешт.
Суд повністю погоджується з позицією сторони захисту, що згідно практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строків тримання під вартою, ґрунтується на презумпції, що з перебігом судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості обвинуваченого (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків постійного місця роботи, утриманців), поведінки обвинувачених під час розслідування злочинів (наявність або відсутність спроб ухилятися від органів влади, способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Згідно зі ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.
Отже, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є однім з факторів, який має враховувати суд при обранні та продовженні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Прокурором у даному випадку у судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів (крім тримання під вартою) не здатний досягти дієвості даного кримінального провадження, тобто не наведено жодних доводів, які б давали підстави вважати, що внаслідок застосування ОСОБА_5 запобіжного заходу, не пов`язаного з позбавленням волі, обвинувачений не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки.
Таким чином, враховуючи вказані обставини, на думку суду, клопотання захисника ОСОБА_6 про заміну запобіжного заходу на більш м`який, підлягає задоволенню. Суд вважає за можливе застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання - АДРЕСА_1 без застосування електронного засобу контролю строком по 02.10.2021 року (включно) з обов`язками, передбаченими ч. 5 ст. 194 КПК України: прибувати до судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження за першою вимогою; не відлучатися з місця проживання без дозволу судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження; повідомляти суддю, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання; утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками.
Керуючись ст.ст. 176, 177, 182, 331, 372, 395 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 відмовити.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника адвоката ОСОБА_6 задовольнити.
Застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з перебуванням останнього за адресою: АДРЕСА_1 строком по 02.10.2021 року (включно).
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 наступні обов`язки:
- прибувати до судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження за першою вимогою;
- не відлучатися з місця проживання без дозволу судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження;
- повідомляти суддю, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування з потерпілим: ОСОБА_8 та свідками: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
Обвинуваченого ОСОБА_5 звільнити з під-варти із зали суду негайно після проголошення цієї ухвали.
Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали складено та підписано 04 серпня 2021 року.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1