ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/737/21 Справа № 216/1220/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 листопада 2020 року щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рога Дніпропетровської області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, працює в Приватному акціонерному товаристві «АрселорМіттал Кривий Ріг» на посаді різника горячого металу 4 розряду, Сортопрокатний цех № 2, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, утриманців не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні № 0000312,-

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

в режимі відеоконференції:
захисника ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_5
В С Т А Н О В И Л А:
За вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 листопада 2020 року ОСОБА_5 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та призначено йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання, якщо він протягом іспитового строку, встановленого судом в 1 рік, не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 76 КК України.

Уточнений цивільний позов потерпілої юридичної особи - приватного акціонерного товариства «Електроград» до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, задоволений та стягнуто з ОСОБА_5 на користь приватного акціонерного товариства «Електроград», матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення злочину, у розмірі 46379,71 грн (сорок шість тисяч триста сімдесят дев`ять гривень сімдесят одну копійку).

Долю речових доказів вирішено.
За цим вироком ОСОБА_9 визнано винуватим за наступних обставин.

31.01.2018 близько 18:30 годин, діючи умисно, з корисливих мотивів щодо незаконного збагачення за рахунок чужого майна, переслідуючи корисливу мету збагатитись, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, переліз через паркан, тим самим проник на територію Приватного акціонерного товариства «Електроград», що розташований по вул. Прорізній, буд. 93 в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, де скориставшись відсутністю свідків та очевидців, та переконавшись в тому, що його дії носять таємний характер, діючи з прямим умислом шляхом зламу замка вхідних дверей проник до приміщення цеху № 2, звідки таємно намагався викрасти майно, що належить ПАТ «Електроград», а саме: мідні шини розмірами 10х40 в кількості 7 шт. загальною вартістю 18 504,97 грн; мідні шини розмірами 12,50х30 в кількості 11 шт. загальною вартістю 27 188,01 грн. та мідні шини розмірами 5х50 ШМТ в кількості 6 шт. загальною вартістю 10 697,76 грн. Всього на суму 56 390,74 грн., які він поклав біля паркану вказаного підприємства. Виконавши всі дії, які ОСОБА_5 вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, намагався зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення, однак не досяг бажаного результату з причин, що не залежали від його волі, так як був викритий охоронцями ПАТ «Електроград» та з місця вчинення кримінального правопорушення зник. Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 потерпілому ПАТ «Електроград» могла бути спричинена майнова шкода у вигляді матеріальних збитків у розмірі 56 390 грн. 74 копійок. Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями вчинив закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у інше сховище, тобто злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.

В апеляції:

- обвинувачений просить вирок в частині задоволення цивільного позову скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок, яким в позовних вимогах ПрАТ Електроград до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування обвинувачений вказує на те, що суд першої інстанції взагалі не встановив сам факт наявності будь-якої шкоди, завданої потерпілому, в чому саме вона полягає та не зазначив жодного доказу, який би її підтверджував, а тим більше наявність причинного зв`язку між його протиправною поведінкою та вказаною шкодою. При визначенні розміру матеріальної шкоди місцевий суд не навів у вироку відповідні мотиви прийнятого рішення про задоволення цивільного позову, не перевірив обґрунтованість заявлених вимог та не навів відповідних розрахунків сум, що підлягають стягненню. Вказує, що бухгалтерська довідка № 146 від 12.02.2018 року не є доказом завдання будь-якої шкоди, а тому є недопустимим доказом по справі.
Вислухавши обвинуваченого та його захисника, які кожен окремо підтримали вимоги та доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти вимог апеляції обвинуваченого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.
Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.
Щодо доводів апеляції обвинуваченого на неналежне мотивування і обґрунтування рішення про задоволення в повному обсязі цивільного позову позивача ПАТ Електроград, є слушними з огляду на таке.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно зі ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
За ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.
За правилами, встановленими ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі, що встановлено ст. 1192 ЦК України.
Проте при задоволенні в повному обсязі цивільного позову потерпілого ПАТ Електроград про стягнення з обвинуваченого 46379грн., судом першої інстанції повною мірою зазначених вимог закону не дотримано.
У вироку судом не наведено розрахунку стягнення загалом такої суми, із яких збитків такий розмір складається, доказів, які підтверджують наявність пошкодження, їх розмір, вартість цих збитків.
За обставинами злочину встановленими судом, обвинуваченому інкримінується тільки злам замка вхідних дверей.
При цьому, суд посилається у вироку на позов, де зазначено ще пошкодження двох металопластикових дверей та частину колючого дроту, проте судом не з`ясовано наявність обставин їх пошкодження, вартість цих пошкоджень, та не наведено докази на підтвердження цих вимог.
Наведені судом покази свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 не є достатніми для підтвердження і доведеності зазначених вище позовних вимог потерпілого. Окрім того, за показами свідка ОСОБА_11 слідує, що були пошкоджені металопластикові двері, а саме врізний замок.
З долученої до цивільного позову копії довідки вих. від 12.02.2018 року за № 1140 вбачається, що ПАТ Електроград були куплені товарно-матеріальні цінності на загальну суму 47984,62 грн., що підтверджується копіями рахунків, однак належним чином засвідчені копії рахунків, товарно-експертних висновків, чи експертиз, матеріали провадження не містять.
Наведені обставини судом першої інстанції не з`ясовано.
При визначенні розміру матеріальної шкоди в оскаржуваному вироку не наведено достатніх і належних мотивів прийнятого рішення про задоволення цивільного позову, не перевірено обґрунтованість заявлених вимог, не наведено розрахунків сум, що підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_5 та не встановлено реальну вартість втраченого майна на момент розгляду справи, а тому таке рішення не можна вважати обґрунтованим та вмотивованим.
Отже, вирішуючи цивільний позов у кримінальному провадженні, суд допустив неповноту судового розгляду, яка не може бути усунена під час апеляційного розгляду.
Відповідно до ст. 22 КПК України, змагальна побудова кримінального процесу обумовлює те, що суд, який є об`єктивним та неупередженим у досліджені доказів та не виступає на стороні обвинувачення або захисту, з власної ініціативи не має права самостійно поповнювати доказову базу у кримінальному провадженні.
За вимогами ч. 3 ст. 404 КПК України, за відсутності клопотань учасників провадження, колегія суддів позбавлена можливості дослідити докази, які не досліджувались судом першої інстанції та надати їм належну оцінку.
Відповідно до ч. 1 ст. 409 КПК України, до підстав для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції належить істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Згідно зі ст. 412 КПК України, істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1ст. 7 цього Кодексу.
Приймаючи до уваги той факт, що чинним КПК України до переліку істотних порушень кримінального процесуального закону, передбачених ст. 412 КПК України, та підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції не входять зазначені порушення, виходячи з загальних засад кримінального провадження, а саме з вимог п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України, враховуючи те, що учасники провадження питання про дослідження доказів у кримінальному провадженні не порушують, чим позбавляють можливості суд апеляційної інстанції ухвалити своє рішення, колегія суддів вважає, що вирок суду підлягає скасуванню в частині вирішення цивільного позову з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
Таким чином, беручи до уваги неможливість самостійного вирішення апеляційною інстанцією цивільного позову, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування вироку в частині вирішення цивільного позову, призначивши новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити частково.
Вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 листопада 2020 року року щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, у кримінальному провадженні № 0000312 скасувати в частині вирішення цивільного позову та призначити новий розгляд справи в порядку цивільного судочинства.
В іншій частині вирок залиши без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4