УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05.10.2020 Справа №607/14293/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

під час розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінального провадження №0001728 від 30.07.2020 року про обвинувачення:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.1 ст.357 КК України, -

В С Т А Н О В И В :
Прокурор Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб.

Як вбачається із клопотання, досудовим розслідуванням встановлено, що 27 липня 2020 року близько 23.00 год. ОСОБА_5 , та невстановлена досудовим особа перебуваючи поблизу будинку №43, по проспекту Злуки в м. Тернополі, відкрито, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, за попередньою змовою групою осіб з кишені потерпілого викрали гаманець в якому знаходились грошові кошти та банківські картки та мобільний телефон Samsung Galaxy J5, чим завдали ОСОБА_6 матеріальну шкоду сума встановлюється.

Окрім досудовим розслідуванням встановлено, що 03 серпня 2020 року, близько 00:05 години, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуваючи на дев`ятому поверсі у коморі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , таємно, шляхом взламу вхідних дверей у комору, таємно намагався викрасти ящик із інструментами, що належать ОСОБА_7 , проте не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від його волі, адже був виявлений власником комору.

Процесуальні повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0001728 від 30 липня 2020 року здійснюються групою прокурорів у складі прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , (старший групи) прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_8 та прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_9 .

Уданому кримінальному провадженні до суду скеровано обвинувальний акт стосовно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого: 15.02.2018 Тернопільським міськрайонним судом за ч.2 ст.185, ч.1 ст.309, ч.2 ст.309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі терміном на 4 роки на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання із іспитовим терміном на 3 роки, 06.10.2017 направлено в Тернопільський міськрайонний суд обвинувальний акт, 31.05.2018 направлено в Тернопільський міськрайонний суд обвинувальний акт, 26.06.2018 направлено в Тернопільський міськрайонний суд обвинувальний акт, 28.02.2019 направлено в Тернопільський міськрайонний суд обвинувальний акт.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, судимість за які знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення та перевиховання не став, а знову вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, вчинене групою осіб 27 липня 2020 року, близько 23 години 00 хвилин, ОСОБА_5 , та невстановлена досудовим розслідуванням особа, перебуваючи поблизу будинку №43 по проспекту Злуки в місті Тернополі, підбігши до потерпілого, діючи повторно умисно з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність та настання суспільно - небезпечних наслідків, усвідомлюючи, що за ним спостерігають, підбігли ззаді в подальшому ОСОБА_5 , схопив рукою за голову потерпілого ОСОБА_6 , та засуну руку у кишеню штанів потерпілого та звідки взяв мобільний телефон торговельної марки Samsung моделі Galexy J5, вартістю 3000 гривень 00 копійок, та гаманець в якому знаходилися банківські карти «ПриватБанку» сума заданої шкоди встановлюється.

У подальшому із викраденим майном ОСОБА_5 , та невстановлена досудовим розслідуванням особа з місця вчинення злочину втекли, чим заподіяли матеріальну шкоду ОСОБА_6 суму збитків встановлюється.

Таким чином, ОСОБА_5 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України (в редакції Закону України № 2617-УШ від 01.07.2020 року), -відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

Окрім того досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_10 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення умисних корисливих злочинів, судимість за які знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення та перевиховання не став, а знову вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 03 серпня 2020 року, близько 00:05 годин, у ОСОБА_5 , який перебував на дев`ятому будинку АДРЕСА_2 , виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 03 серпня 2020 року, близько 00:05 години, ОСОБА_5 , перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_2 , використовуючи невідомий предмет, віджав дерев`яні двері сушарні яка розмішена на дев`ятому поверсі вказаного будинку, в результаті чого таємно проник в середину вказаної сушарні.

Перебуваючи в сушарні, ОСОБА_5 , з метою вчинення крадіжки чужого майна, переніс із сушарні на сходову клітку, ящик із гайковими ключами різного діаметру загальною вартістю 700 гривень, які в подальшому мав намір викрасти з сушарні, однак не виконавши усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, кримінальне правопорушення не закінчив з причин, що не залежали від його волі, оскільки в процесі вчинення кримінально-протиправних дій був виявлений власником квартири та затриманий на місці вчинення.

Таким чином, ОСОБА_5 , обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України (в редакції Закону України № 2617-УШ від 01.07.2020 року), -незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинений повторно, поєднаний з проникненням у житло.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою для застосування відносно ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186, ч.3 ст15 ч.3 ст.185 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, що узгоджується із вимогами п.5 ч.2 ст. 183 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що наявність «обґрунтованої підозри» у вчиненні правопорушення передбачає «наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла-таки вчинити злочин». Так, наявна у даному клопотанні інформація доводить, що ОСОБА_5 , міг вчинити злочин, в якому підозрюється.

Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_5 , є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення.

Ризиком того, що ОСОБА_5 , може вчиняти інші кримінальні правопорушення є те, що підозрюваний раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, не має постійного джерела доходу, що свідчить про небажання останнього ставати на шлях виправлення, оскільки будучи раніше судимим, та таким що відбував покарання у місцях позбавлення волі, на шлях виправлення не став та вчинив новий злочин. Вказане свідчить про наявність ризику того, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі продовжуватиме свою злочинну діяльність, що в свою чергу вказує на його підвищену суспільну небезпеку.

2) незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні. Ризиком того, що ОСОБА_5 , може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному проваджені є те, що він, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може навмисно схиляти свідків, до зміни наданих показань чи до відмови давати показання, оскільки досудове розслідування кримінального провадження перебуває на початковому етапі, а судом показання сприймаються безпосередньо під час судового розгляду обвинувального акту.

3)переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

Ризиком того, що ОСОБА_5 , може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що він, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

Разом з тим, зазначаємо, що пунктом 58 рішення ЄСПЛ у справі «Beccievv. Moldova» від 04.10.2005 (Бекчієв проти Молдови), ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. У даному випадку ОСОБА_5 , не стійкий до спокуси вчинення нових злочинів, ніде не працює, не дорожить сімейними цінностями.

Згідно з положенням ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканність можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

В даному випадку наявні реальні ознаки суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, про який клопочемо, стосовно ОСОБА_5 , узгоджується також з правовою позицією, викладеною у рішенні Європейського суду у справі за скаргою «Москаленко проти України», де поміж іншого зазначено, що необхідність забезпечити належний хід провадження також була достатньою підставою для первісного тримання особи під вартою. Також вказано, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Європейський Суд також визнає, що, враховуючи серйозність висунутих обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує. Крім того, варто зауважити, що тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягнення цілей якого і є тримання під вартою, що визначено в рішенні Європейського суду за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії».

Вище викладене свідчить про неможливість запобігання переліченим ризикам, які передбачені ч.І ст. 177 КПК України, та забезпечення належного виконання підозрюваного процесуальних обов`язків, його належну поведінку, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Обґрунтовуючи неможливість запобігти переліченим ризикам шляхом застосуванням більш м`яких запобіжних заходів є наступне:

Застосування домашнього арешту чи застави щодо ОСОБА_5 , не є можливим, оскільки останній, зважаючи на відсутність у нього соціальних зв`язків, постійного місця роботи(джерел до існування) та його репутації не буде виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки та продовжуватиме злочинну діяльність.

Застосування особистого зобов`язання та особистої поруки щодо ОСОБА_5 , не є можливим, оскільки перебуваючи на волі, останній може ухилятися від явки до органів досудового розслідування та суду, а також вчиняти нові злочини, поведінка ОСОБА_5 , є асоціальною, він постійно вчиняє тяжкі злочини та будучи не одноразово судимим за вчинення таких, відбуваючи покарання у місцях позбавлення волі, після повернення на волю не прийняв міри щодо виправлення своєї поведінки.

Враховуючи правову позицію, викладену у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України», при формуванні клопотання з проханням обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_11 , не вбачаємо можливості застосування інших(альтернативних) запобіжних заходів, оскільки вважаємо їх такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та запобігти ризикам у кримінальному провадженні.

Крім того, просимо звернути увагу суду, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права сторін у справі, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, зважаючи на те, що метою запобіжного заходу є подальший розгляд справи судом, який повинен підтвердити або спростувати підозру, що була підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на вказане та зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, виходячи з усіх обставин провадження, вважаємо, що у кримінальному провадженні наявні підстави для обрання підозрюваному ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також необхідно врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2ст.263 КК України, відсутність у нього постійного місця роботи та/або навчання, майновий стан, з урахуванням його характеризуючих даних, віку та стану здоров`я, а також його антисоціальної поведінки, що виражається у відсутності стійкого протистояння до бажання вчиняти нові злочини.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду ОСОБА_12 від 12.08.2020 до ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Станом на даний момент вищезазначені ризики не перестали існувати, у зв`язку з чим виникла необхідність у продовжені строку запобіжного заходу обраного до ОСОБА_5 .

Враховуючи наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_5 злочинів, наявність перелічених ризиків, застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також для запобігання виникненню вищевказаних ризиків, просить клопотання задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав з підстав, що у ньому викладені, просить задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 вважає, що у клопотанні і прокурором в судовому засіданні не доведено ризики, передбачені ст.177 КПК України та подальше тримання обвинуваченого під вартою не є виправданим. Просить врахувати особу обвинуваченого, соціальні зв`язки обвинуваченого та відмовити у задоволенні клопотання прокурора і змінити раніше застосований до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав доводи свого захисника.

Дослідивши клопотання, заслухавши прокурора, обвинуваченого та його захисника, суд приходить до наступного висновку.

Вивченням особи ОСОБА_5 встановлено, що він зареєстрований та проживає у АДРЕСА_1 , з вищою освітою, непрацюючий, одружений, раніше судимий.

На думку суду, обвинувачений ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 186, ч.2 ст.185, ч.3 ст.15 ч.3 ст.185, ч.1 ст.357 КК України.

Згідно ч. 3 ст. 315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно ст. 178 КПК України обставиною, яка враховується при обранні запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, які зобов`язаний суд оцінити при постановленні ухвали є, зокрема тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до п.5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім як: 5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч.ч.1 ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Оцінивши обставини, передбачені ч.1 ст.178 КПК України, з врахуванням особи обвинуваченого ОСОБА_5 , який є раніше судимим, сімейного стану, соціальних зв`язків обвинуваченого, характеру вчинення кримінального правопорушення, тяжкості покарання, що загрожує особі у випадку визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 6 років, суд вважає, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Наведене свідчить про те, що заявлені ризики, передбачені ст. 177 КПК України, не зменшилися та те, що вказані обставини згідно ч.3 ст.199 КПК України, виправдовують подальше тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

З огляду на вищевикладені встановлені обставини у їх сукупності, суд вважає, що застосування менш суворих запобіжних заходів не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 , тому слід задовольнити клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 та відмовити у задоволенні клопотання захисника обвинуваченого.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 199, 314-317 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 про зміну раніше застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту відмовити.

Клопотання прокурора Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - продовжити до 00 год. 00 хв. 02 грудня 2020 року.

Копію ухвали направити обвинуваченому, вручити його захиснику та прокурору.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Встановити строк дії ухвали до 00 год. 00 хв. 02 грудня 2020 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду у частині продовження строку дії запобіжного заходу може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд протягом семи діб з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1