КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/293/2021 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_2
Категорія: ст. ст. 170-173 КПК України
У Х В А Л А
01 березня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 04 грудня 2020 року,
особи, яка подала скаргу ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:
Не погоджуючись з прийнятим рішенням слідчого судді, ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання ОСОБА_6 про накладення арешту на об`єкт житлової нерухомості, на Ѕ частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка в рівних частках належить ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , шляхом права на її відчуження.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, про необ`єктивність судового розгляду та істотне порушення вимог КПК України.
Апелянт вважає, що існують підстави, визначені у ч. 2 ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання цивільного позивача та накладення арешту на зазначене майно, шляхом позбавлення права на його відчуження.
Також апелянт зазначає, що її визнано потерпілою в даному кримінальному провадженні та 27.11.2020 в порядку ст. 128 КПК України до кримінального провадження було долучено цивільний позов ОСОБА_6 (про відшкодування майнової і моральної шкоди завданої злочином). В зазначеному позові ОСОБА_6 просить стягнути з відповідачів майнову шкоду у сумі 1 042 083 гривень та моральну шкоду в сумі 100 000 гривень, а всього 1 142 083 гривень, яка завдана зазначеним злочином. В обґрунтування розміру матеріальної шкоди, цивільним позивачем наведено розрахунки вартості майна, яке було придбане нею за особисті кошти відповідно до Договору купівлі-продажу №25 від 02.10.2019 та №26 від 03.03.2020 та на даний час привласнені стороною, яка на думку цивільного позивача, скоїла злочини відносно неї. Оскільки особисті речі ОСОБА_6 були придбані за особисті кошти відповідно до договорів купівлі-продажу №25 від 02 жовтня 2019 року та №26 від 03 березня 2020 року, знаходяться в сторонньої особи в орендованій нею квартирі АДРЕСА_2 , цивільний позивач - ОСОБА_6 просить суд накласти арешт на об`єкт житлової нерухомості, на 1/2 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка в рівних частках належить ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , шляхом позбавлення права на його відчуження і з цією метою задовольнити її апеляційну скаргу.
Апелянт звертає увагу суду на те, що прокурор та слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві ОСОБА_9 в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду належним чином не повідомлялися, суду заяви про розгляд клопотання без їх участі не подавали, місце фактичного проживання та перебування ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ні їй, ні суду не повідомляли. Не надали вони суду і іншу інформацію, з отриманням якої у скаржника є певні складності, а саме чому слідчий, не звертався до слідчого судді із клопотанням про арешт майна.
В судове засідання власники майна та прокурор не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, клопотань про відкладення судового розгляду не подавали. Проте прокурором подано до суду клопотання про розгляд апеляційної скарги у його відсутність. Тому колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за їх відсутності, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України.
Крім того, апеляційний суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно виконувати процесуальні обов`язки.
Заслухавши доповідь судді, пояснення цивільного позивача, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
ОСОБА_6 в судовому засіданні клопотання підтримала та просила його задовольнити, при цьому в наданих суду поясненнях зазначила, що вона орендувала квартиру за адресою: АДРЕСА_3 у ПП «Юс-Центр», в особі директора ОСОБА_10 , яким завжди укладались договори оренди вказаної квартири. Але на початку травня 2000 року з`явились діти ОСОБА_10 ОСОБА_11 та Денис, які замінили замки і в грубій формі повідомили, що договори укладені не з ними як з власниками та щоб вона зверталася до суду. На її прохання повернути її речі, які залишились в квартирі, ніяк не реагували.
Такий висновок слідчого судді, як вважає колегія суддів, є правильним з огляду на наступні обставин.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.
У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
Згідно вимог ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач, де повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна.
Вказана норма також узгоджується з ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
В свою чергу, згідно з ч. 3 ст. 171 КПК України, у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено:
- розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог;
- докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.
Отже, слідчий суддя обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_6 про арешт майна.
З огляду на викладене колегія суддів, перевіривши матеріали провадження, приходить до висновку, що вони не містять достатніх та необхідних даних, які б свідчили про можливість накладення арешту на майно зазначене у клопотанні, у зв`язку з чим доводи апелянта про незаконність ухвали слідчого судді слід визнати непереконливими.
Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається
Враховуючи встановлені факти та відповідні їм правовідносини, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим її необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу потерпілої (цивільного позивача) ОСОБА_6 - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,
п о с т а н о в и л а:
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4