В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"08" липня 2021 р. Справа № 596/528/21

Провадження № 1-кп/596/75/2021

Гусятинський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Гусятинського районного суду Тернопільської області кримінальне провадження №0000004, внесене в ЄРДР від 01 лютого 2021 року відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, не одруженого, не судимого згідно ст. 89 КК України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:
30 січня 2021 року близько 21:00 год., у ОСОБА_4 який перебував у приміщенні житлового будинку домогосподарства АДРЕСА_1 , під час раптово виниклого конфлікту на побутовому ґрунті із своїм батьком ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виник умисел, направлений на умисне нанесення ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень.

30 січня 2021 року близько 21:00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи у житловому будинку домогосподарства АДРЕСА_1 , реалізовуючи свій злочинний умисел спрямований на умисне нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та бажаючи їх настання, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно та цілеспрямовано наніс один удар кулаком руки, в ділянку обличчя ОСОБА_6 , від чого той втратив рівновагу та впав на поверхню підлоги, після чого ОСОБА_4 , продовжив свої незаконні дії, а саме наніс численні удари кулаками рук та ногами в різні частини тіла ОСОБА_6 , значна частина із яких була спрямована в ділянку тулуба.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: закриті переломи 2, 3, 4, 5, 6, 9, 10, 12 правих ребер (переломи 5, 6 правих ребер по двох анатомічних лініях), розрив правої легені, просторі крововиливи в м`яких тканинах грудної стінки в ділянках вказаних переломів, просторий синець на правій половині грудей, що поширюється на поперекову ділянку справа та верхньо-зовнішній квадрант правої сідниці, рана на обличчі, два крововиливи в м`які тканини голови, два садна на правій вушній раковині, садно на правому плечі та садно в ділянці правого променево-зап`ястного суглоба, синець на волосистій частині голови, три синці на обличчі, синець на лівій вушній раковині, синець на правій вушній раковині, два синці в ділянці лівого променево-зап`ястного суглоба, чотири синці на лівому передпліччі, синець в ділянці лівого ліктьового суглоба, п`ять синців в ділянці правого плечового суглоба та на правому плечі, синець в ділянці правого ліктьового суглоба, синець на правому передпліччі, синець в ділянці правого променево-зап`ястного суглоба, синець на правому стегні, які призвели до настання смерті останнього.

Обвинувачений ОСОБА_4 вину в пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст. 121 КК України визнав повністю. Суду показав, що він дійсно за обставин, встановлених в обвинувальному акті під час суперечки з батьком спричинив йому тілесні ушкодження, від яких останній помер.
Суду пояснив, що 30 січня 2021 року вони з батьком ОСОБА_6 після обіду пішли в центр смт. Гримайлів, де вживали спиртні напої. Після того вони повернулись додому та продовжили вживати спиртне. Під час розпивання спиртних напоїв батько вдарив матір, а він не стримався і побив батька.
Також конфлікт мав місце і через гроші, які батько не хотів давати йому. Після бійки він сказав матері, щоб остання дала гроші і він піде з хати. Мати сказала батькові, щоб він приніс гроші, і останній пішов в іншу кімнату та приніс гроші. ОСОБА_4 взяв певну суму грошей та пішов. Зранку він повернувся додому, щоб віддати частину грошей. В кімнаті на ліжках він бачив батька та маму. 3 лютого 2021 року він дізнався про смерть батька.
Додатково показав, що батько перший його вдарив та розбив йому губу, більше тілесних ушкоджень батько йому не завдав. Через алкогольне сп`яніння він не пам`ятає скільки ударів він наніс ОСОБА_6 та в які частини голови та тіла. Удари він наносив потерпілому руками і ногами. Про те погоджується з висновками судово-медичної експертизи що кількості, важкості та локалізації тілесних ушкоджень, виявлених в ОСОБА_6 . Ці тілесні ушкодження він наніс під час сварки з потерпілим, раптово він рознервувався, сам момент нанесення ударів трапився миттєво, при цьому він не встиг всього запам`ятати. Очевидцем конфлікту була мати, крім них трьох в будинку не було нікого. Розкаюється у вчиненому. Просить його суворо не карати.

Суд, оцінивши всі зібрані та перевірені у судовому засіданні докази приходить до переконання про доведеність обвинувачення ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України.

Так, в судовому засіданні допитаний в якості свідка ОСОБА_7 показав, що проживає по сусідству з обвинуваченим. 31 січня 2021 року зранку до нього прийшов сусід і сказав, щоб він йшов рятувати ОСОБА_8 . Він зразу ж пішов до них додому і побачив, що ОСОБА_9 стояв на кухні. На ньому були видні тілесні ушкодження, він не міг сидіти і йому важко було дихати. На запитання, що трапилось? ОСОБА_6 відповів, що його побив син ОСОБА_10 .

Дружина ОСОБА_6 теж підтвердила, що її син ОСОБА_10 побив чоловіка, бо хотів грошей, а той не давав. Додатково пояснив, що обвинувачений часто конфліктував з батьками. Він зателефонував на номер «103» та викликав швидку медичну допомогу. Потерпілого транспортували в лікарню в м. Копичинці.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11 підтвердила показання свідка ОСОБА_7 , пояснивши, що 31 січня 2021 року вони приїхали з чоловіком з Тернополя і їх тесть ОСОБА_7 повідомив, що ОСОБА_4 побив свого батька ОСОБА_6 . На другий день вона прийшла до ОСОБА_12 , щоб їй допомогти. Потерпіла плакала та їй розповідала, що батько і син розпивали спиртні напої. ОСОБА_10 мав намір їхати на заробітки і хотів грошей на дорогу. Чоловік не хотів давати сину грошей, тому ОСОБА_10 його побив.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 дав показання про те, що 31 січня 2021 року біля 10-11 год ранку він їхав на автомобілі повз домогосподарство сім`ї ОСОБА_14 та побачив ОСОБА_6 , який стояв біля воріт. Він зупинився і потерпілий попросив його, щоб він викликав швидку, тому що йому погано. Він побачив, що в ОСОБА_6 обличчя було з ушкодженнями і він тримався за живіт. На його запитання про те, що сталося, потерпілий відповів, що побився з сином. Він побіг до ОСОБА_7 і останній викликав швидку.

Показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 та показання обвинуваченого ОСОБА_4 щодо часу, місця вчинення злочину та інших обставин скоєного, підтверджені іншими об`єктивними доказами, зокрема, даними протоколу огляду місця події, висновками судових експертиз.
Так, згідно даних протоколу огляду місця події від 31 січня 2021 року, під час огляду зафіксовано обстановку на місці події домогосподарстві в АДРЕСА_1 . В процесі огляду в кімнаті кухні на дерев`яному стільці виявлено рушник помірно забруднений без просікання речовиною бурого кольору. Слідів боротьби не виявлено. В спальні на підлозі вільній від килиму в напрямку до центру кімнати виявлено групу слідів речовини бурого кольору у вигляді крапель, бризок та мозків різних форм та розмірів, зосереджених на площі 70*26 см., (позн.1.), в подальшому з них здійснено зішкреб, який поміщено в паперовий конверт, підписано та опечатано.

Під стіною в куті знаходиться ліжко, на якому на момент огляду перебувала в лежачому положенні мешканка будинку ОСОБА_12 , яка за станом здоров`я самостійно не може пересуватися. В куті кімнати з правої сторони знаходиться диван, на якому на момент огляду виявлено куртку чоловічу спортивну чорного кольору помірно забруднену без пошкоджень та просікань речовини бурого кольору, яку вилучено шляхом поміщення в сейф пакет №2066915.

(а.с. 97-101, 102-104, 105).

Згідно даних протоколу огляду місця події від 02.02.2021 року, слідує, що в приміщенні моргу, що розташований в будівлі КНП «Копичинецька КРЛ» по вул. Шевченка, 106, на судово-медичному столі виявлено труп ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , з тілесними ушкодженнями на тілі та голові.

(а.с.106-107, 108-110).

Як слідує із змісту лікарського свідоцтва про смерть №9 від 03 лютого 2021 року, ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , причина смерті закрита черепно мозкова травма грудей з численними переломами ребер та розривом правої легені. (а.с.113).

Винуватість ОСОБА_4 в умисному спричиненні тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 , що спричинили смерть останнього, доводяться також даними, що містяться у висновках судово-медичних експертиз.

Так, згідно висновку судово-медичної експертизи речових доказів №77 від 19 березня 2021 року, в слідах на светрі (об. 1, 2), футболці (об. 4-6), що належали потерпілому ОСОБА_6 , знайдено кров людини; в слідах на куртці (об. 3) - крові не знайдено; на безрукавці, спортивних штанах, шапці, трусах та парі тапочок - слідів, схожих на кров, не виявлено.

Імунологічним дослідженням в слідах крові (об. 1, 2, 4-6) виявлено антиген Н ізосерологічної системи АВО.

Кров від трупа ОСОБА_6 належить до групи 0(І) з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО

Кров громадянина ОСОБА_4 належить до групи А(ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В та супутнім антигеном Н за ізосерологічною системою АВО.

Таким чином, знайдена в об`єктах №№ 1, 2, 4-6 кров могла походити від особи (осіб), якій (яким) властивий антиген Н ізосерологічної системи АВО, в тому числі і від потерпілого ОСОБА_6 . Даних про можливість походження крові від громадянина ОСОБА_4 не отримано (а.с.125-128).

Згідно висновків судово-медичних експертиз № 67 від 16 лютого 2021 року, № 68 від 17 лютого 2021 року, №70 від 12 березня 2021 року, №71 від 23 лютого 2021 року, в піднігтьовому вмісті рук ОСОБА_6 (об. 1, 2) знайдено епітеліальні клітини особи чолової генетичної статі. При серологічному дослідженні в цих об`єктах виявлено антиген Н системи АВО. Крові в піднігтьовому вмісті рук не виявлено.

З висновків експерта №№ 67, 68 відомо, що кров ОСОБА_4 належить до групи А(ІІ) з ізогемаглютиніном анти-В, кров ОСОБА_6 - до групи 0(1) з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В за ізосерологічною системою АВО.

Таким чином, виявлені в піднігтьовому вмісті рук сліди можуть походити від чоловіка (чоловіків), для крові якого (яких) властивий антиген Н системи АВО, в тому числі - ОСОБА_6 , та не належать ОСОБА_4 .

При судово-медичній експертизі речовини бурого кольору, вилученої під час огляду місця події (об.І), знайдено кров особи чоловічої генетичної статі, що підтверджується виявленням в ядрах лейкоцитів відповідного статевоспецифічного маркера. Серологічним дослідженням визначено антиген Н системи АБО.

Враховуючи отримані результати та групи крові зазначених осіб, не виключається походження виявлених слідів від ОСОБА_6 , або іншого чоловіка - носія (носіїв) антигену Н за системою АВО. Клітин, які б могли належати ОСОБА_4 , у зазначених слідах не знайдено.

(а.с.123-124, 129-130, 131-132, 133-134).

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №9 від 10.03.2021 року, при судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_6 виявлені такі травматичні зміни:

-морфологічні прояви травми грудей, а саме - закриті переломи 2, 3, 4, 5, 6, 9, 10, 12 правих ребер (переломи 5, 6 правих ребер по двох анатомічних лініях), розрив правої легені, просторі крововиливи в м`яких тканинах грудної стінки в ділянках вказаних переломів, просторий синець на правій половині грудей, що поширюється на поперекову ділянку справа та верхньо-зовнішній квадрант правої сідниці;

-рана на обличчі;

-два крововиливи в м`які тканини голови;

-два садна на правій вушній раковині, садно на правому плечі та садно в ділянці правого променево-зап`ястного суглоба;

-синець на волосистій частині голови, три синці на обличчі, синець на лівій вушній раковині, синець на правій вушній раковині, два синці в ділянці лівого променево- зап`ястного суглоба, чотири синці на лівому передпліччі, синець в ділянці лівого ліктьового суглоба, п`ять синців в ділянці правого плечового суглоба та на правому плечі, синець в ділянці правого ліктьового суглоба, синець на правому передпліччі, синець в ділянці правого променево-зап`ястного суглоба, синець на правому стегні.

Вищезазначена травма грудей супроводжувалась проявами правобічного гемопневмотораксу (скопиченням крові і повітря в правій плевральній порожнині), ателектазом легень і підшкірною емфіземою тулуба та кінцівок і в подальшому ускладнилась розвитком дихальної недостатності, що підтверджується даними проведеної судово-медичної експертизи трупа, судово-гістологічного дослідження шматочків легень вилучених із трупа та даними медичної карти (за час стаціонарного лікування гр-ну Лігу ОСОБА_15 було проведено оперативне втручання - дренування правої плевральної порожнини по Бюлау).

Всі виявлені ушкодження утворилися прижиттєво (на що вказують наявність синців, крововиливів в ділянках переломів ребер, розвиток правостороннього гемопневмотораксу, мікроскопічно - вогнища шокової реакції в печінці), за 2-3 доби до настання смерті, не виключено в час, вказаний у постанові (30.01.2021 року), що підтверджується забарвленням синців (синьо-багряне, місцями із зеленуватим відтінком по краях), їх нечіткими контурами, забарвленням крововиливів в м`яких тканинах в місцях ушкоджень (темно-червоне), властивостями вкриваючих садна кірочок (червоно-коричневі, розташовані дещо вище рівня шкіри), відсутністю виразних ознак загоєння в місцях переломів ребер і розриву правої легені та наявністю початкових ознак загоєння рани на обличчі, мікроскопічно встановленими реактивними змінами в місцях ушкоджень (крововиливи, деструкція м`язових волокон в товщі м`яких тканин правої половини грудей з проявами тканинної, слабо вираженої клітинної реакції). Протягом цього часу ОСОБА_6 міг виконувати самостійні дії (пересуватись, кликати на допомогу, тощо), що також підтверджується даними медичної карти.

Виявлені на трупі гр-на ОСОБА_6 ушкодження, з огляду на їх види (синці, садна, переломи кісток, розрив правої легені, крововиливи) та властивості рани на обличчі, численність, характер переломів ребер (по кількох анатомічних лініях, місцеві та віддалені), розташування ушкоджень на різноманітних ділянках та поверхнях тіла вказують на неодноразову дію тупих предметів, індивідуальні особливості травмуючих поверхонь яких у властивостях цих ушкоджень не відобразились. Утворення ушкоджень внаслідок нанесення ударів кулаками рук та ногами не виключається.

Смерть гр-на ОСОБА_6 настала від закритої травми грудей з численними переломами правих ребер та розривом правої легені, що супроводжувалась явищами правостороннього гемопневмотораксу та привела до розвитку ателектазу легень і гострої дихальної недостатності.

Викладений висновок стосовно причини смерті підтверджується виявленими при експертизі трупа гр-на ОСОБА_16 ушкодженнями, наявністю дрібних бульбашок повітря в підшкірній клітковині тулуба та кінцівок, виявленням крові в правій плевральній порожнині, ателектазу легень та бульозної емфіземи правої легені, зміщення органів середостіння вліво; клінічними даними, відображеними у медичній карті (явища підшкірної емфіземи, тахікардія, підвищення артеріального тиску, зниження сатурації, задишка, синюшність шкірних покровів, виявлення повітря під час дренування правої плевральної порожнини) та даними мікроскопічного дослідження шматочків внутрішніх органів і тканин (нерівномірне повітренаповнення правої легені: дистелектази, ділянки неповних ателектазів, вогнища хронічної емфіземи, булли, вогнищева пневмонія правої легені, вогнищева пневмонія з ділянками абсцедування в лівій легені).

Згідно даних медичної карти смерть ОСОБА_6 настала ІНФОРМАЦІЯ_4 о 06 годині 00 хвилин.

Заподіяна гр-ну ОСОБА_6 травма грудей з явищами правостроннього гемопневмотораксу, що привела до розвитку гострої дихальної недостатності за ознакою небезпеки для життя належить до тяжких тілесних ушкоджень. Рана на обличчі за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень відноситься до легких з короткочасним розладом здоров`я. Садна, синці та крововиливи в м`які тканини голови за ступенем тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до легких.

Утворення всіх виявлених на трупі гр-на ОСОБА_6 тілесних ушкоджень в комплексі при простому одноразовому падінні «з висоти власного росту на площину» неможливе, про що свідчить розташування ушкоджень на різних анатомічних поверхнях та частинах тіла.

Між отриманою травмою грудей та настанням смерті ОСОБА_6 існує прямий причинно-наслідковий зв`язок. Всі інші виявлені на тілі ушкодження у причинно- наслідковому зв`язку з настанням смерті не перебувають.

Судово-медичний експерт не оцінює тілесні ушкодження як такі, що виникли внаслідок боротьби чи самооборони, а лише вирішує питання про можливість їх виникнення за тих чи інших конкретних повідомлених обставин.

(а.с.115-120, 121-122).

Винуватість ОСОБА_4 в умисному спричиненні тяжких тілесних ушкоджень, що спричинило смерть потерпілого доводиться також даними протоколу слідчого експерименту від 10 березня 2021 року.

Так, згідно даних протоколу слідчого експерименту від 10 березня 2021 року, проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , начальника ВКЗ СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_17 , статиста ОСОБА_18 , у присутності понятих ОСОБА_11 , ОСОБА_19 , підозрюваний ОСОБА_4 докладно розповів учасникам слідчої дії про обставини спричинення потерпілому ОСОБА_6 тяжких тілесних ушкоджень та відтворив зазначені події на місці в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Зокрема, ОСОБА_4 розповів, що «..під час спільного вживання алкогольних напоїв, між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , зав`язалася словесна суперечка, причиною якої стало те, що ОСОБА_4 , хотів, щоб ОСОБА_6 дав йому готівкові кошти, для того щоб він поїхав в м. Чернівці на роботу, а ОСОБА_6 відмовлявся дати йому грошові кошти. Далі в ході словесної суперечки між ними зав`язалася шарпанина. Під час якої вони перемістилися у житлову кімнату, ОСОБА_4 зловивши ОСОБА_6 руками в ділянці шиї, повалив останнього на поверхню підлоги, після чого наніс йому один удар кулаком правої руки в бокову ділянку грудної клітки. Далі після нанесення вказаного удару рукою, ОСОБА_4 почав наносити удари ногою в бокову ділянку грудної клітки ОСОБА_6 . Загалом він продовжував наносити удари ногою близько п`яти хвилин, про те ОСОБА_4 не пригадує в правий чи лівий бік грудної клітки ОСОБА_6 , він наносив удари, а також не пригадує чи намагався ОСОБА_6 прикритися від ударів які наносить ОСОБА_4 . Причиною того що ОСОБА_4 в повній мірі не пригадує як відбувалися вказані події являється те, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння, а також пройшов значний проміжок часу. Далі ОСОБА_4 припинив наносити удари та ОСОБА_6 підвівся та приніс банку із грошовими коштами та дав їх ОСОБА_4 . Далі ОСОБА_4 взав частину грошових коштів із банки, а ОСОБА_6 почав говорити до нього, щоб той віддав їх, внаслідок чого між ними знову зав`язалася шарпанина, під час якої ОСОБА_4 знову повалив ОСОБА_6 на поверхню підлоги та наніс йому, ще один удар кулаком руки в бокову ділянку грудної клітки, після чого пішов із будинку. На наступний день у ранкову пору доби ОСОБА_4 повернувся у будинок та віддав матері частину грошових коштів із тих, що він взяв, а собі залишив приблизно 4 тисячі гривень, після чого він пішов на зупинку громадського транспорту та поїхав в м. Чернівці.
В середині житлового будинку ОСОБА_4 , продовжив розповідати, а також за допомогою статиста показував як він наносив удари. Так, « ОСОБА_4 правою рукою зловив ОСОБА_6 , за верхній одяг у верхній ділянці грудної клітки та потягнувши на себе змусив ОСОБА_6 піднятися із крісла (Фото №1). ОСОБА_6 в свою чергу в цей момент також правою рукою зловив ОСОБА_4 за верхній одяг у ділянці грудної клітки (Фото №2). Після того як ОСОБА_6 підвівся із крісла, він відпустив верхній одяг ОСОБА_4 та долонею правої руки наніс один боковий удар в ліву половину обличчя ОСОБА_4 (Фото №3). Після вказаного удару ОСОБА_4 відпустив ОСОБА_6 та відійшов в сторону. Далі вони перейшли у житлову кімнату , оскільки їх покликала ОСОБА_12 ..Далі у житловій кімнаті між ними продовжився вищевказаний словесний конфлікт, який переріс у шарпанину. .. ОСОБА_4 правою рукою обхватив ОСОБА_6 ззаду в ділянці шиї, а лівою рукою зловив за плече та повалив його на поверхню підлоги (Фото №4). Після цього ОСОБА_4 наніс ОСОБА_6 один удар кулаком правої руки, в праву половину грудної клітки (Фото №5). Після вказаного удару ОСОБА_6 перевернувся на інший бік спиною до ОСОБА_4 , частково обличчям до підлоги та руками прикривав голову (Фото №6). Далі ОСОБА_4 розпочав наносити удари правою ногою в бокову ділянку грудної клітки ОСОБА_6 (Фото №7,8). Загалом ОСОБА_4 наніс ОСОБА_6 близько 4 ударів ногою та декілька ударів кулаком, точної кількості нанесених ударів ОСОБА_4 не пригадує, а також він не пригадує в праву чи ліву половину тулуба він наносив удари, єдине він пам`ятає, що весь час наносив удари в одне і теж місце. …Потім він знову в такий самий спосіб повалив ОСОБА_6 на поверхню підлоги, при цьому він впав приблизно в таке саме положення як і раніше, після чого ОСОБА_4 , наніс приблизно три удари ногою по тулубу ОСОБА_6 . В цей момент ОСОБА_12 знаходилася на ліжку та, щось кричала до них. Загалом вищевказаний конфлікт тривав близько 3-х хвилин, а удари по тілу ОСОБА_6 наносив в близько 5-ти хвилин».
(а.с.142-145, 146-149).

Як слідує із відеозапису проведення слідчого експерименту, ОСОБА_4 показання щодо обставин нанесення тяжких тілесних ушкоджень давав добровільно та невимушено в присутності захисника адвоката ОСОБА_5 , понятих, інших учасників слідчої дії. Будь-якого тиску зі сторони працівників поліції на нього не було.

(а.с.150).

Крім наведених доказів, винність обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України доводиться протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 31 січня 2021 року, згідно якого ОСОБА_6 усно заявив, що 30 січня 2021 року близько 21 год. 30 хв. по місцю спільного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 завдав йому тілесні ушкодження. (а.с. 96).

Також в судовому засіданні прокурор надав як доказ на підтвердження винуватості ОСОБА_4 протокол допиту потерпілої ОСОБА_12 від 25 березня 2021 року, яка на момент розгляду справи в суді померла, що підтверджується довідкою Петриківського геріатричного закладу від 06.07.2021 року.

Як слідує із змісту даних протоколу, під час допиту потерпіла на досудовому розслідуванні показала, що «проживала разом із своїм чоловіком ОСОБА_6 та сином ОСОБА_4 . На протязі тривалого періоду часу вони проживали в основному за рахунок її пенсії а також пенсії чоловіка. Син ОСОБА_20 ніде не працював, а фактично проживав за їх рахунок, лише іноді ходив ка підробітки, по селищу.
19 січня 2021 вона перенесла мікроінсульт, від госпіталізації відмовилася. Після того як в перенесла мікроінсульт, фактично була частково паралізована, у зв`язку із чим не могла ходити, а весь час лежала, або сиділа на ліжку у житловій кімнаті будинку. За нею доглядав чоловік ОСОБА_6 . Її син ОСОБА_4 , а також чоловік ОСОБА_6 протягом тривалого часу постійно зловживали алкогольними напоями. Під час спільного вживання алкоголю, між чоловіком та сином, доволі часто виникали словесні суперечки, які іноді переростали в шарпанину та бійку.
Пенсію вона постійно забирала та ховала від свого чоловіка та сина, а коли необхідно було придбати продукти харчування, ліки або інші речі давала їм необхідну суму грошових коштів. Гроші вона тримала у скляній банці, яку ховала у своє будинку. Чоловіку було відомо місце, де зберігались гроші..
30.01.2021 року у післяобідню пору, чоловік та син пішли в центр в смт Гримайлів, щоб придбати продукти та ліки, трохи згодом повернулися додому. Далі близько 17:00 син вийшов із дому та кудись пішов, повернувся близько 21:00 год., при цьому він перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння, це було помітно по його зовнішньому вигляду, поведінці та розмові. В цей час у будинку була вона та її чоловік. Коли син увійшов додому він почав говорити до них, щоб дали йому грошові кошти в сумі 5000 гривень для того, щоб він поїхав в м. Чернівці. На прохання сина, чоловік, який в той момент був тверезим, відповів йому, що грошових коштів йому ніхто давати не буде, а також сказав йому, щоб він сам собі заробив грошові кошти. В результаті чого між чоловіком та сином зав`язалася словесна суперечка, яка в подальшому переросла у шарпанину. Під час того як син із чоловіком шарпалися, син наніс один удар кулаком правої руки чоловікову в обличчя, в наслідок чого чоловік впав на поверхню підлоги. Далі син розпочав наносити хаотичні удари в різні частини тіла чоловіка..це відбувалося дуже швидко. .. більшість ударів були спрямовані в ділянку грудної клітки, та голову. Син наносив удари як кулаками рук та ногами, при цьому більшість ударів були нанесені ногами. Скільки саме син наніс ударів, ..не може сказати, ..але наніс більше п`яти ударів ногою та приблизно близько трьох ударів кулаками рук. Син побив мого чоловіка приблизно о 21 годині 40 хвилин, загалом він наносив удари по тілу мого чоловіка приблизно 5 хвилин.
Коли син бив чоловіка вона в цей момент лежала на ліжку, та кричала до нього, щоб він зупинився. Далі вона крикнула до нього, щоб він зупинився та взяв гроші в тій сумі, яка йому була необхідна та пішов із дому. Після її слів син перестав наносити удари, вона сказала йому де він може взяти грошові кошти, що він фактично і зробив після чого пішов із будинку.
Приблизно через 20 хвилин після того як син вийшов із будинку, чоловік підвівся із поверхні підлоги, та на його обличчі була помітна кров, а також почервоніння, окрім цього він дуже тяжко дихав та скаржився на сильну біль у ділянці грудної клітки. Далі чоловік ліг на ліжко та через деякий час вони заснули.
31 січня 2021 року в ранковий час, ..коли на дворі світало, та вона і чоловік ще спали, у будинок зайшов син, який підійшов до неї та віддав частину грошових коштів, яку він поклав біля ліжка, після чого попрощався та пішов із дому.
Далі через деякий час чоловік прокинувся, …та говорив, що він відчуває дуже сильний біль у ділянці грудної клітки та що йому тяжко дихати. Далі він вийшов із будинку, для того щоб покликати на допомогу. Приблизно о 11:00 год., до них додому прийшов ОСОБА_21 , який оглянувши чоловіка викликав бригаду швидкої допомоги, після приїзду якої чоловіка госпіталізували в лікарню, де він помер ІНФОРМАЦІЯ_4 ».
(а.с.151-153).

Суд приходить до висновку про належність та допустимість як доказу даних протоколу допиту потерпілої ОСОБА_12 від 25 березня 2021 року, а також показань свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_11 яким ОСОБА_6 , ОСОБА_12 за життя розповідали про обставини спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень обвинуваченим, з наступних підстав.

Положеннями ст. 23 КПК України визначено, що суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, з диспозиції вказаної статті вбачається, що суд має право визнати допустимими докази, які не були ним безпосередньо досліджені, лише у виключних випадках, передбачених процесуальним законом.

Згідно з п. 7 ч. 2 ст. 97 КПК України суд має право визнати допустимим доказом показання з чужих слів незалежно від можливості допитати особу, яка надала первинні пояснення, у виняткових випадках, якщо такі показання є допустимим доказом згідно з іншими правилами допустимості доказів. При прийнятті цього рішення суд, зокрема, зобов`язаний враховувати можливість допиту особи, яка надала первинні пояснення, або причини неможливості такого допиту.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 97 КПК України визначено, що суд має право визнати неможливим допит особи, зокрема, якщо вона відсутня під час судового засідання внаслідок смерті або через тяжку фізичну чи психічну хворобу.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, на час судового розгляду ОСОБА_12 померла, а тому її показання не могли безпосередньо сприйматися та досліджуватися в судовому засіданні.

За таких обставин, суд вважає доцільним покласти в основу вироку дані протоколу допиту потерпілої ОСОБА_12 від 25 березня 2021 року, а також показання свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , яким покійні ОСОБА_6 , ОСОБА_12 за життя розповідали про обставини спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень обвинуваченим. Також зазначені докази повністю узгоджуються з доказами, які судом досліджувались безпосередньо та з дотриманням норм процесуального закону.

Судом встановлено, що досліджені в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому злочину, доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні.

Порушень процесуального порядку при збиранні органом досудового розслідування доказів та їх відкритті судом не виявлено, відсутні підстави для визнання доказів недопустимими.
Така правова позиція висловлена колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду в постанові від 10 вересня 2020 року в справі№ 766/19891/17.
В своїх рішеннях «Ірландія проти Сполучного Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів, суд як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

У рішенні «Перес проти Франції» від 12.02.2004 Суд вказав, що дія статті 6 Конвенції (право на справедливий суд) полягає і в тому, щоб серед іншого зобов`язати суд провести належне дослідження зауважень, доводів і доказів, представлених сторонами по справі, неупереджено вирішуючи питання про їх належність до справи.

Судом також перевірялись показання обвинуваченого ОСОБА_4 , який чітко не пояснив щодо кількості нанесених ним ударів ОСОБА_6 , механізму та локалізації тілесних ушкоджень, оскільки перебував у стані алкогольного сп`яніння. Суд визнає показання обвинуваченого правдивими в цій частині, оскільки вони узгоджуються з зібраними доказами в справі та не суперечать їм.

Так, факт перебування обвинуваченого ОСОБА_4 в стані алкогольного сп`яніння крім самого обвинуваченого підтверджено показаннями потерпілої ОСОБА_12 , що містяться в протоколі допиту потерпілої від 25 березня 2021 року, яка повідомила, що її син був в стані сильного алкогольного сп`яніння, а також протоколом слідчого експерименту від 10 березня 2021 року, в ході якого ОСОБА_4 пояснював, що того дня вжив не менше 650 гр. горілки.

Згідно акту огляду №303 спеціальної медичної комісії КНП «Тернопільський обласний медичний центр соціально-небезпечних захворювань» ТОР від 17 лютого 2021 року, у ОСОБА_4 виявлено розлади психіки та поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності. З описової частини висновку слідує, що обвинувачений психологічно схильний до вживання алкоголю, алкоголь вживає періодично. Толерантність до спиртного висока 1 літр горілки. (а.с.154).

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи №62 від 16 лютого 2021 року, в період інкримінованого йому кримінального правопорушення ОСОБА_4 тимчасовими розладами психічної діяльності не страждав, а страждає на розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю, що не досягають рівня психозу чи вираженого недоумства, тому він може усвідомлювати свої дії та керувати ними. За теперішнього часу страждає на розлади психіки і поведінки внаслідок вживання алкоголю, що не досягають рівня психозу чи вираженого недоумства, тому він може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує. ОСОБА_4 в емоційному стані, який би суттєво впливав на його свідомість не перебував. Дії його носили послідовний, цілеспрямований характер без ознак звуження свідомості, без характерної післяафективної фізичної та психічної астенії, був здатний до мобілізації своїх дій. Під час скоєння злочину в стані фізіологічного афекту не перебував.(а.с.155-156).

Надаючи оцінку сукупності досліджених доказів з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, суд виходить з того, що досліджені судом докази в своїй сукупності та взаємозв`язку доводять як сам факт спричинення тілесних ушкоджень, в тому числі тяжких, у час, в місці та за обставин, які потягли за собою настання смерті ОСОБА_6 так і той факт, що такі тілесні ушкодження були умисно спричинені саме ОСОБА_4 .

За нормативним визначенням, умисне тяжке тілесне ушкодження (стаття 121 КК) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідками, а з суб`єктивної сторони умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжку шкоду здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (стаття 24 КК).

За встановлених судом фактичних обставин, між обвинуваченим та потерпілим виникли неприязні відносини, під час конфлікту обвинувачений руками та ногами умисно наніс численні удари в область обличчя, тулуба потерпілого. Наведене в сукупності свідчить про те, що ОСОБА_4 бажав спричинити ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження, та його умислом не охоплювалося спричинення смерті потерпілому. Обвинувачений усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх дій і передбачав (не міг не передбачати), що внаслідок такої поведінки буде заподіяно шкоду здоров`ю потерпілому. Водночас він не конкретизував у своїй свідомості, яку ж саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично заподіяно ним потерпілому.

Що стосується смерті потерпілого, то в її настанні присутня лише необережна форма вини, бо хоча обвинувачений і не бажав її настання і навіть свідомо не допускав її, але повинен був і міг передбачити, що внаслідок його злочинних дій може настати і такий наслідок, як смерть потерпілого.

При цьому суд також враховує кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку обвинуваченого та потерпілого, що передувала події, їх стосунки.

Як встановлено, ОСОБА_4 в емоційному стані, який би суттєво впливав на його свідомість не перебував. Дії його носили послідовний, цілеспрямований характер без ознак звуження свідомості, без характерної післяафективної фізичної та психічної астенії, був здатний до мобілізації своїх дій. Під час скоєння злочину в стані фізіологічного афекту не перебував, що підтверджується даними висновку судово-психіатричної експертизи № 62 від 16.02.2021 року. (а.с.155-156).

Таким чином, суд доходить висновку, що досліджені судом докази у своїй сукупності та взаємозв`язку поза всяким розумним сумнівом достатньо доводять винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення в межах обвинувачення, яке було підтримане прокурором, і суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 2 ст. 121 КК України, як такі що виразилися в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом враховується особа обвинуваченого, зокрема, те, що ОСОБА_4 не вперше притягується до кримінальної відповідальності, по місцю проживання характеризується посередньо, попри працездатний вік не працює, зловживає спиртними напоями. (а.с.154, 155-156, 157-158, 159).

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченого суд визнає вчинення злочину особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння, щодо особи похилого віку.

Судом враховується те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненому.

Суд вважає недоведеною обставиною, на яку посилається захист, а саме, що протиправні дії обвинуваченого були спровоковані поведінкою потерпілого, який бив матір та дії якого носили системний характер. Як встановлено, зазначена обставина, крім показань обвинуваченого, не доводиться жодними дослідженими доказами в справі.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд виходить з наступних міркувань.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Також суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, в рішенні в справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Відповідно до правових позицій, викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також з урахуванням ступеню тяжкості, обставин злочину, його наслідків і даних про особу.

Призначене покарання має відповідати характеру протиправного діяння, його небезпечності, даним, що всебічно характеризують особу винного й відображають його посткримінальну поведінку, як прояв ставлення до скоєного. Адже така співмірність є критерієм справедливості кримінальної відповідальності.

З врахуванням ступеню тяжкості та обставин вчиненого кримінального правопорушення, обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, особи винного суд приходить до висновку, що покарання у виді позбавлення волі в межах строку, визначеного в санкції ч. 2 ст. 121 КК України, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Вирішуючи питання щодо можливості призначення обвинуваченому ОСОБА_4 більш м`якого покарання, ніж передбачено санкцією ч. 2 ст. 121 КК України, тобто на підставі ст. 69 КК України, суд виходить з того, що незважаючи на наявність обставини, що пом`якшує покарання обвинуваченому, ця обставина істотно не знижує ступінь тяжкості вчиненого злочину, приймаючи до уваги те, що обвинувачений вчинив тяжкий умисний злочин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, щодо особи похилого віку, внаслідок якого потерпілий загинув, життя якого згідно Конституції України є найвищою соціальною цінністю і невід`ємним правом людини. Характер дій ОСОБА_4 , кількість спричинених тілесних ушкоджень вказує на його підвищену суспільну небезпечність. Також судом враховується особа обвинуваченого, який посередньо характеризується за місцем проживання, не вперше притягується до кримінальної відповідальності, зловживає спиртними напоями.

З врахуванням наведеного суд вважає необґрунтованою позицію сторони захисту про доцільність застосування при призначенні покарання обвинуваченому ст. 69 КК України, оскільки відсутні підстави для застосування зазначеної норми закону.

Враховуючи обраний вид покарання ОСОБА_4 , наявність ризику можливість обвинуваченого ухилитись від відбування призначеного судом покарання, приймаючи до уваги обставини, визначені ст. 178 КПК України, суд вважає обґрунтованим заявлене клопотання прокурором про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому. Слід продовжити обраний стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 60 днів.
На підставі ст.72 КК України в строк призначеного судом покарання ОСОБА_4 зарахувати термін його попереднього ув`язнення з 5 лютого 2021 року (з дня взяття під варту) по дату набрання даним вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Відповідно до положень ч.4 ст. 174 КПК України, слід скасувати арешт майна, застосований ухвалою слідчого судді.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до положень ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим в пред`явленому йому обвинуваченні за ч.2 ст.121 Кримінального кодексу України і призначити йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

Продовжити строк дії запобіжного заходу, застосованого до обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, але не більше ніж на 60 днів, до 6 вересня 2021 року.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту взяття під варту, тобто з 5 лютого 2021 року.

На підставі ст.72 КК України в строк призначеного судом покарання ОСОБА_4 зарахувати термін його попереднього ув`язнення з 5 лютого 2021 року (з дня взяття під варту) по дату набрання даним вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Гусятинського районного суду Тернопільської області від 04 лютого 2021 року (№596/117/21).

Речові докази: одяг, в якому на момент поступлення в лікувальний заклад був одягнений ОСОБА_6 (безрукавку темно- синього кольору з кожухом чорного кольору із етикеткою з лівої сторони «EXCEL», футболку без рукавів темного кольору із вставками білого, червоного і жовтого кольорів, тапочки темного кольору, трикотажну шапку чорного кольору, кольорові труси, спортивні штани темно-синього кольору, в`язаний светр темно- зеленого кольору в ділянці шиї з замочком, камуфляжну куртку «Хакі» з капюшоном та кожухом сірого кольору), що знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів СУ ГУНП в Тернопільській області знищити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Гусятинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим з часу отримання ним його копії.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя Гусятинського районного суду ОСОБА_1