Справа № 336/803/21
Провадження № 1-кп/336/409/2021
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі колегії суддів - головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 , розглянув у судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу ОСОБА_7 в виді тримання під вартою в кримінальному провадженні відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України.
В судовому засіданні, прокурором заявлене клопотання, яке надійшло через канцелярію суду, про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» строком на 60 днів, яке обґрунтоване тим, що під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених пунктами 1,3 частини 1 статті 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме, ОСОБА_7 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого. Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, а саме ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а тому, усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення і невідворотного покарання, обвинувачений ОСОБА_7 з урахуванням встановлених обставин, може переховуватися від суду. ОСОБА_7 , будучи раніше засудженою особою, у якої судимість не знята та не погашена, усвідомлюючи, що він вчинив особливо тяжкий злочин пов`язаний з позбавленням життя особи, може переховуватись від суду, щоб уникнути покарання. Крім того, ОСОБА_7 не одружений, дітей не має та не має стійких соціальних зв`язків, що вказує на те, що останній може у будь-який момент залишити територію Запорізької області та переховуватись від суду, чим перешкоджатиме судовому розгляду кримінального провадження. Також прокурор посилається на те, що обвинувачений ОСОБА_7 з метою уникнення відповідальності може незаконно впливати на потерпілу та свідків, провокувати у них бажання відмовлятися від наданих свідчень, тим самим перешкодити кримінальному провадженню, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 проти клопотання прокурора заперечував, заявив про недоведеність ризиків передбачених ст. 177 КПК України та просив замінити обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт, посилаючись на те, що саме такий запобіжний захід забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого, на утриманні якого знаходиться мати похилого віку, що дала свою письмову згоду на перебування в належній їй на праві власності квартирі обвинуваченого на час домашнього арешту.
ОСОБА_7 проти клопотання прокурора заперечував, просив клопотання його захисника задовольнити.
Суд, розглянувши клопотання прокурора, захисника, заслухавши думку сторін, дійшов наступного висновку.
Обвинуваченому ОСОБА_7 під час досудового розслідування обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжувався. Востаннє обвинуваченому продовжено строк дії обраного запобіжного заходу включно до 11.06.2021 ухвалою Шевченківського районного суду від 13.04.2021.
Згідно з положеннями ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
При продовженні строку дії запобіжного заходу мають бути встановлені достатні підстави вважати, що існує хоча б один з передбачених ст. 177 КПК України ризиків, на які вказує прокурор, чи може запобігти існуючим ризикам застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам.
При вирішенні питання продовження строку дії запобіжного заходу або його зміни під час судового розгляду підлягає встановленню існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого та можливість запобігання ризикам у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, а оцінка доведеності винуватості особи є передчасною.
Згідно зі ст. 178 КПК України, суд при вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу зобов`язаний врахувати ризики неправомірної процесуальної поведінки, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого правопорушення, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого, наявність у нього родини та утриманців, його репутацію тощо.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, у цьому випадку обвинувачений, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.
На користь реального існування ризиків визначених прокурором слід віднести ті обставини, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого п.13 ч.2 ст.115 КК України, був раніше засуджений за ч.1 ст.115 КК України, судимість не знята та не погашена, а, відтак, усвідомлює, що за злочин, у вчиненні якого він обвинувачується, передбачено покарання у виді довічного позбавлення волі, що свідчить про високу ступінь ймовірності, що він може вдатися до вчинків, які перешкоджатимуть судовому розгляду, або створять загрозу суспеільству через високу ймовірність вчинення нових злочинів.
Про реальність таких ризиків свідчить поведінка, яку ОСОБА_7 продемонстрував під час допиту свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9 в суді, вдавшись в позапроцесуальне з`ясування з ними стосунків з приводу їх пояснень суду, не реагуючи при цьому на зауваження суду про недопустимість порушення порядку в суді, з додержанням якого йому судом забезпечується його право на захист, в тому числі ставити питання свідкам, давати свої пояснення і зауваження з приводу їх пояснень, скористатися яким з додержанням процесуального порядку ОСОБА_7 не побажав.
Суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. Як неодноразово підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
На переконання суду, наявні достатні підстави вважати, що, знаходячись на волі, усвідомлюючи суворість можливого покарання, ОСОБА_7 може переховуватись від суду, та вчинити інші кримінальні правопорушення, в тому числі і щодо потерпілої та свідків в цьому кримінальному провадженні, що є ризиками, передбаченим п. п.1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст.184 КПК України, доведено наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, є всі підстави вважати, що ОСОБА_7 , знаходячись на свободі, матиме реальну можливість незаконного впливу на не допитаних судом свідків у кримінальному провадженні.
За таких обставин, обрання ОСОБА_10 іншого запобіжного заходу, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, що визначені прокурором у клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи мету застосування запобіжних заходів, доведеність всіх обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, розцінюючи зазначені ризики як реальні та такі, що виправдовують обмеження свободи фізичної особи, суд вважає за необхідне продовжити відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою, з урахуванням узгодженого з захистом графіку подальшого судового розгляду, строком на 60 днів, оскільки інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.
Задовольняючи клопотання прокурора, суд, враховуючи також сімейний стан і стан здоров`я ОСОБА_7 , який не одружений, офіційно не працевлаштований, є особою з інвалідністю третьої групи, не є непрацездатним, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не має, проживає з матір`ю, яка хоча і є особою похилого віку, але даних про її знаходження на утриманні ОСОБА_7 суду не надавалось, виходить із необхідності уникнення ризиків, визначених статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України, із ступеня тяжкості інкримінованого обвинуваченому злочину, а також приймаючи до уваги ту обставину, що ризики, за наявності яких судом було обрано і продовжено обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на даний час не відпали.
Оскільки обставини по справі з часу останнього продовження строку дії запобіжного заходу не змінились, а ризики, передбачені статтею 177 Кримінального процесуального кодексу України не зменшились, то це унеможливлює застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, на підставі чого суд доходить висновку про необхідність продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 дію раніше обраного запобіжного заходу строком на 60 діб і відмовити стороні захисту в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт.
Керуючись статтями 177, 178, 197, 315, 372, 392 Кримінального процесуального кодексу України, суд -
УХВАЛИЛА:
Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з 00-00 години 10.06.2021 до 24-00 години 08.08.2021 включно.

Тримати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» на час дії запобіжного заходу.

Строк дії ухвали до 24-00 години 08 серпня 2021 включно.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту - відмовити.

Копію ухвали суду надіслати Державній установі «Запорізький слідчий ізолятор», вручити обвинуваченому, захисникові обвинуваченого та прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом семи діб з дня її ухвалення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3