КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/1947/2021 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 276 КПК Доповідач: ОСОБА_2
Єдиний унікальний номер справи: 761/850/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 травня 2021 року місто Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

з участю:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19 лютого 2021 року,
ВСТАНОВИЛА:
Цією ухвалою залишено без задоволення, а фактично відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування у кримінальному провадженні № 0012899, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 грудня 2018 року, врученого ОСОБА_10 22 липня 2020 року повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 139, ч. 1 ст. 140 КК України, та про покладення обов`язку на слідчого і прокурора у цьому кримінальному провадженні вчинити дії щодо виключення із Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про дату та час повідомлення ОСОБА_10 про підозру, яке було здійснене 22 липня 2020 року.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_8 подав в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 апеляційну скаргу, в якій, вважаючи ухвалу слідчого судді незаконною, просить її скасувати і постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу захисника ОСОБА_8 та скасувати повідомлення ОСОБА_10 від 22 липня 2020 року про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 139, ч. 1 ст. 140 КК України, із зобов`язанням слідчого, прокурора у цьому кримінальному провадженні вчинити дії щодо виключення з ЄРДР відомостей про дату і час повідомлення останнього про підозру.

Зокрема, апелянт посилається на те, що органами досудового розслідування не було отримано жодного об`єктивного доказу того, що саме ОСОБА_10 не було надано медичну допомогу хворій ОСОБА_11 , в результаті чого настала смерть останньої. При цьому автор апеляції звертає увагу, що ОСОБА_10 проводив ОСОБА_11 оперативне втручання 21 листопада 2018 року, після чого останній було проведено ще шість операцій іншими лікарями, а смерть хворої настала більше ніж через місяць після хірургічного втручання ОСОБА_10 , а саме 28 грудня 2018 року.

На думку захисника, повідомлена ОСОБА_10 підозра є необґрунтованою, так як під час розгляду справи сторона обвинувачення не спростувала жодного з належних і допустимих доказів, наданих слідчому судді в обґрунтування скарги. Крім того, апелянт вважає, що зазначена кваліфікація дій ОСОБА_10 теж є суперечливою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисників, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, пояснення прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, Шевченківським УП ГУ НП у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0012899, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 грудня 2018 року за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 139, ч. 1 ст. 140 КК України.

13 січня 2021 року (скарга датована 12 січня 2021 року) захисник ОСОБА_8 звернувся в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 до Шевченківського районного суду міста Києва зі скаргою, в якій просить скасувати у кримінальному провадженні № 0012899, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 грудня 2018 року, вручене ОСОБА_10 22 липня 2020 року повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 139, ч. 1 ст. 140 КК України, із зобов`язанням слідчого та прокурора у цьому кримінальному провадженні вчинити дії щодо виключення із Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про дату та час повідомлення ОСОБА_10 про підозру про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 139, ч. 1 ст. 140 КК України.

19 лютого 2021 року ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва було залишено без задоволення, а фактично відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_8 про скасування у кримінальному провадженні № 0012899, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 грудня 2018 року, врученого ОСОБА_10 22 липня 2020 року повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 139, ч. 1 ст. 140 КК України.

Залишаючи без задоволення, а фактично відмовляючи у задоволенні вказаної скарги захисника ОСОБА_8 , поданої в порядку п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на повідомлення від 22 липня 2020 року ОСОБА_10 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 139, ч. 1 ст. 140 КК України, слідчий суддя, як вбачається з журналу судового засідання та технічного запису судового засідання, заслухав пояснення прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 та, дослідивши матеріали, які додані до скарги, прийшов до висновку про відсутність підстав для скасування у кримінальному провадженні № 0012899, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 грудня 2018 року, повідомлення ОСОБА_10 про підозру від 22 липня 2020 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 139, ч. 1 ст. 140 КК України, оскільки повідомлення про підозру було здійснено в порядку, передбаченому КПК України, а його зміст відповідає вимогам кримінального процесуального закону.

З таким рішенням слідчого судді колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 КПК України, повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором, яке має містити такі відомості як: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Як вбачається з матеріалів провадження, повідомлення ОСОБА_10 про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 139, ч. 1 ст. 140 КК України, не повністю відповідає вимогам ст. 277 КПК України.

Зокрема, зміст цієї підозри та стислий виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_10 , є неконкретними, а сама підозра у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 139, ч. 1 ст. 140 КК України, належним чином необґрунтованою.

До таких висновків колегія суддів прийшла, виходячи з того, що диспозиції статей 139 та 140 КК України є бланкетні, тобто такі, які безпосередньо лише абстрактно називають окремі ознаки складу цих кримінальних правопорушень, а для їх конкретизації відсилають (прямо чи опосередковано) до приписів інших нормативно-правових актів, у яких сформульовані конкретні правила поведінки. Таких нормативно-правових актів, в яких сформульовані конкретні правила поведінки лікаря-хірурга-онколога ОСОБА_10 , в повідомленні останньому про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 139, ч. 1 ст. 140 КК України, не приведено, а міститься лише посилання на Основи законодавства України про охорону здоров`я від 19 листопада 1992 року, зокрема, на те, що медичні працівники зобов`язані надавати медичну допомогу у повному обсязі пацієнту, який знаходиться у невідкладному стані (ч. 2 ст. 52 Основ), і сприяти охороні та зміцненню здоров`я людей, запобіганню і лікуванню захворювань, надавати своєчасну та кваліфіковану медичну, лікарську і реабілітаційну допомогу (п. «а» ч. 1 ст. 78 Основ), тобто на загальні правила поведінки медичних, фармацевтичних працівників та фахівців з реабілітації. До того ж, таке посилання в повідомленні ОСОБА_10 про підозру стосується лише ч. 2 ст. 139 КК України, а стосовно змісту повідомленої останньому підозри за ч. 1 ст. 140 КК України, то в ньому взагалі не міститься посилання на будь-який нормативно-правовий акт, що свідчить про неналежну обґрунтованість повідомленої ОСОБА_10 підозри за кожним із зазначених кримінальних правопорушень.

Слід також зауважити, що диспозиція ст. 139 КК України визначає кримінальним правопорушенням ненадання допомоги хворому медичним працівником без поважних причин. Однак, в повідомленні ОСОБА_10 про підозру за ч. 2 ст. 139 КК України навіть не згадується про те, що він без поважних причин не надав допомогу хворій ОСОБА_11 , що, в свою чергу, вказує на невідповідність змісту цієї підозри вимогам закону. При цьому в повідомленні ОСОБА_10 про підозру за зазначеною нормою закону безпосередньо не приведено того, що він не надав допомоги хворій, а вказано, що ОСОБА_10 не здійснив необхідні дії, що призвело до перитоніту, септичного шоку та, як наслідок, смерті хворої ОСОБА_11 . З цього можливо зробити висновок, що якісь дії все ж таки були здійснені ОСОБА_10 для надання допомоги хворій ОСОБА_11 , а це свідчить про неконкретність повідомленої ОСОБА_10 підозри за ч. 2 ст. 139 КК України.

Такою ж неконкретною є і повідомлена ОСОБА_10 підозра за ч. 1 ст. 140 КК України. Зокрема, ОСОБА_10 повідомлено про підозру в тому, що він «21.11.2018…не вчинив дії, які в силу виконуваної роботи зобов`язаний був вчинити, тобто не в повному обсязі, недбало, поверхнево, всупереч вимогам інтересів його професійної діяльності, допустив дефект надання медичної допомоги, виконав дію, яка виконана невірно, чим спричинив тяжкі наслідки для хворої ОСОБА_11 у виді смерті останньої ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Яку саме дію він вчинив невірно, а які дії не вчинив та який дефект надання медичної допомоги допустив під час оперативного втручання, в повідомленні про підозру не викладено.

Виходячи з того, що особа має можливість реалізувати своє право на захист та обрати лінію захисту тільки тоді, коли вона обізнана, в чому конкретно її підозрюють, то в змісті повідомлення про підозру, стислому викладі фактичних обставин кримінального правопорушення і його правовій кваліфікації мають бути приведені конкретні дані про кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, та конкретна правова кваліфікація діяння, яка має бути викладена у суворій відповідності до диспозиції норми кримінального закону, яка інкримінується підозрюваному.

До того ж, ст. 277 КПК України встановлює чіткий зміст письмового повідомлення про підозру і вказує на його імперативність, а тому відсутність у письмовому повідомленні про підозру хоча б одного із елементів, визначених в цій статті, свідчить про те, що таке повідомлення не може вважатися повідомленням про підозру в розумінні КПК України, у зв`язку з чим не може створювати будь-яких процесуальних наслідків для особи, якій воно повідомляється.

Оскільки в повідомленні ОСОБА_10 про підозру викладено не конкретно зміст повідомленої йому підозри, а стислий виклад обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_10 , не в повній мірі відповідає правовій кваліфікації інкримінованих останньому діянь, то колегія суддів вважає, що вказане повідомлення про підозру є необґрунтованим.

З урахуванням вищенаведеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , підлягає частковому задоволенню, а оскаржувана ухвала слідчого судді скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про часткове задоволення скарги захисника ОСОБА_8 та скасування у кримінальному провадженні № 0012899 від 06 грудня 2018 року повідомлення ОСОБА_10 про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 139, ч. 1 ст. 140 КК України, яке було здійснене 22 липня 2020 року. При цьому слід зазначити, що покладення обов`язку на слідчого і прокурора вчинити дії щодо виключення із Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про дату та час повідомлення особі про підозру, як то ставиться питання у скарзі захисника ОСОБА_8 , не входить до повноважень суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 276 278, 303, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 19 лютого 2021 року, якою залишено без задоволення, а фактично відмовлено у задоволенні скарги захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про скасування у кримінальному провадженні № 0012899, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 грудня 2018 року, врученого ОСОБА_10 22 липня 2020 року повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 139, ч. 1 ст. 140 КК України, та про покладення обов`язку на слідчого і прокурора у цьому кримінальному провадженні вчинити дії щодо виключення із Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про дату та час повідомлення ОСОБА_10 про підозру, яке було здійснене 22 липня 2020 року, скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_10 , в якій порушено питання про скасування повідомлення останньому про підозру від 22 липня 2020 року у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 139, ч. 1 ст. 140 КК України, із зобов`язанням слідчого і прокурора у цьому кримінальному провадженні вчинити дії щодо виключення із Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про дату та час повідомлення ОСОБА_10 про підозру від 22 липня 2020 року, задовольнити частково.
У кримінальному провадженні № 0012899, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 грудня 2018 року, скасувати повідомлення від 22 липня 2020 року ОСОБА_10 про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 139, ч. 1 ст. 140 КК України.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

___________________ __________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4