У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 15 грудня 2020 року про відмову в задоволенні спільного клопотання в.о. начальника Державної установи «Арбузинська виправна колонія (№ 83)» та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській райдержадміністрації Миколаївської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6 ,
засуджений
(в режимі відеоконференції) ОСОБА_5 ,
захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 15 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні спільного клопотання в.о. начальника Державної установи «Арбузинська виправна колонія (№ 83)» та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській райдержадміністрації Миколаївської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити спільне клопотання в.о. начальника Державної установи «Арбузинська виправна колонія (№ 83)» та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській райдержадміністрації Миколаївської області про його умовно-дострокове звільнення.
Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_5 вказує на те, що стягнення, які на нього накладались в період відбування покарання на території Російської Федерації, носили суто національний характер та не відображають дійсності. Натомість, на час розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання, він позитивно сприймає заходи виховного впливу, робить відповідні висновки, у період з 2017 по 2020 роки до дисциплінарної відповідальності не притягався та має 7 заохочень, добровільно приймає участь у суспільно-корисній праці з благоустрою установи, добросовісно працює, що підтверджується договором цивільно-правового характеру.
За такого, на нього можуть бути застосовані положення ст. 81 КК України, адже своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці він довів своє виправлення, що підтверджується змістом характеристики та довідки про заохочення та стягнення, а також матеріалами особової справи в цілому.
В той час як посилання суду першої інстанції на значну частину невідбутого покарання, як на підставу для відмови в умовно-достроковому звільненні, є неприпустимим, оскільки він відбув обов`язкову частину строку покарання, передбачену законом, для застосування пільги, передбаченої ст. 81 КК України.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

20.11.2020 р. до Арбузинського районного суду Миколаївської області надійшло спільне клопотання в.о. начальника Державної установи «Арбузинська виправна колонія (№ 83)» та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській райдержадміністрації Миколаївської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , в порядку ст. 81 КК України.
Врахувавши ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, те, що ОСОБА_5 фактично відбув 3/4 строку покарання, має 7 заохочень та 6 разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, стягнення за які погашені у встановленому порядку, уклав договір цивільно-правового характеру, проте не працює у зв`язку з відсутністю робочих місць, залучається до робіт з благоустрою колонії, до праці ставиться сумлінно, характеризується позитивно, те, що ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 15 квітня 2020 року йому відмовлено у задоволенні заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, як такому, що не став на шлях виправлення, суд першої інстанції дійшов висновку про нестабільність процесу виправлення засудженого та, як наслідок, про відсутність фактичних даних, які б підтверджували той факт, що мета покарання досягнута, а сам засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, а тому підстави для задоволення клопотання відсутні.

Заслухавши доповідь судді, засудженого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, зазначивши про достатність підстав для задоволення подання, дослідивши матеріали провадження та особової справи засудженого, апеляційний суд доходить наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
За змістом ст. 81 КК України, єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення особи, яка має право за законом при відбутті певної частини покарання, є досягнення однієї з цілей покарання виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.
Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 р., умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення, суд зобов`язаний перевірити сумлінну поведінку та сумлінне ставлення особи за весь період відбування нею покарання, врахувати тяжкість вчиненого злочину та особу засудженого в цілому.
Приймаючи рішення про задоволення клопотання про умовно-дострокове звільнення або відмову в такому, суд повинен його мотивувати.

Вказаних вимог закону, на думку апеляційного суду, судом першої інстанції дотримано не було.

Як вбачається з матеріалів особової справи, ОСОБА_5 засуджений 14.01.2016 р. Йошкар-Олінським міським судом Республіки Марій Ел Російської Федерації за ч. 3 ст. 30 ч. 5 ст. 228-1, ч. 3 ст. 66, ст. 64 КК Російської Федерації до 9 років 6 місяців позбавлення волі, без штрафу, без позбавлення права займати певні посади чи займатись певною діяльністю, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.
Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22.11.2016 р. вказаний вирок приведений у відповідність із законодавством України, постановлено вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України до 9 років позбавлення волі, із зарахуванням у строк відбування покарання строку перебування під вартою з 06.06.2015 р. по 14.01.2016 р., із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 30.01.2020 р., рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22.11.2016 р. відносно ОСОБА_5 змінено, постановлено визначити засудженому ОСОБА_5 покарання, що підлягає відбуванню за вироком Йошкар-Олінського міського суду Республіки Марій Ел Російської Федерації від 14.01.2016 р., за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 307 КК України у виді 8 років позбавлення волі.
На день звернення в.о. начальника Державної установи «Арбузинська виправна колонія (№ 83)» та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській райдержадміністрації Миколаївської області із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 , останній із 8 років позбавлення волі відбув більше трьох чвертей строку покарання, яке підлягає відбуванню, а відтак, до нього можуть бути застосовані положення ст. 81 КК України.

Перевіркою матеріалів особової справи встановлено і те, що за період відбування покарання ОСОБА_5 загалом має 6 стягнень, які погашені у встановленому законом порядку та 7 заохочень.
Так, перебуваючи у СІЗО та виправній колонії № 6 м. Йошкар-Олінськ Республіки Марій Ел Російської Федерації, засуджений ОСОБА_5 отримав 6 стягнень, які були на нього накладені, з урахуванням загального строку покарання, протягом короткого проміжку часу з 13.11.2015 р. до 16.06.2016 р. Вказані стягнення погашені у встановленому порядку, інших даних про притягнення ОСОБА_5 до дисциплінарної відповідальності матеріали особової справи не містять.
Після передачі ОСОБА_5 до України, для відбуття подальшого покарання, та його прибуття 03.03.2018 р. до Державної установи «Арбузинська виправна колонія (№ 83)», останній стягнень не мав, отримав 6 заохочень.

З характеристики ОСОБА_5 , наданої Державною установою «Арбузинська виправна колонія (№ 83)», вбачається, що ОСОБА_5 постійно залучався без оплати праці до робіт з благоустрою колонії, поліпшення житлово-побутових умов та допоміжних робіт із забезпечення колонії продовольством. Виконував роботи з реконструкції молитовної кімнати установи, за що 15.04.2019 р. отримав подяку. 19.08.2019 р. уклав договір цивільно-правового характеру № 296/19 та мав бути працевлаштований різноробочим, проте не залучається до роботи на виробництві через відсутність робочих місць, але в повній мірі залучається до суспільно-корисної праці. До праці ставиться сумлінно. Поставленні завдання виконує завжди добросовісно, своєю поведінкою надає позитивний приклад іншим засудженим. У взаємовідносинах з іншими засудженими безконфліктний, на критику в свою адресу реагує спокійно. Дотримується ввічливих та правомірних взаємовідносин з персоналом установи, при спілкуванні щирий, до виконання передбачених законом вимог ставиться сумлінно.
Крім того, приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу «Духовне відродження», «Підготовка до звільнення», а також «Фізкультура та спорт». В рамках реалізації програми диференційованого виховного впливу «Професія» у 2019 році закінчив Державний професійно-технічний навчальний заклад «Арбузинський навчальний центр (№ 83)» та здобув професію «Каменотес 4 розряду».

Враховуючи те, що ОСОБА_5 отримав всі стягнення на початку строку відбування покарання, перебуваючи на території іншої держави, які погашені у встановленому порядку, однак, в подальшому, прибувши для відбування покарання до виправних установ на території України мав виключно заохочення, залучався до праці, відвідував заходи виховного характеру та приймав участь у культурно-масових заходах, а відтак, апеляційний суд вважає, що вказані обставини, в розумінні ст. 81 КК України, можуть слугувати підставами для умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування невідбутої частини покарання, оскільки вони свідчать про фактичне виправлення засудженого, що підтверджується його сумлінною поведінкою і ставленням до праці в процесі відбування покарання.

Окрім того, апеляційний суд враховує й інші обставини, а саме те, що ОСОБА_5 має міцні соціальні зв`язки та підтримує їх, зокрема, шляхом листування із рідними, побаченнями та отриманням посилок протягом всього періоду відбування покарання, а також те, що засуджений ОСОБА_5 раніше не судимий.

Проте, суд першої інстанції належної правової оцінки доводам, викладеним у клопотанні в.о. начальника Державної установи «Арбузинська виправна колонія (№ 83)» та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській райдержадміністрації Миколаївської області, вказавши про те, що дані про особу засудженого ОСОБА_8 не доводять того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, при розгляді клопотання, не з`ясував належним чином всіх обставин, що підлягають з`ясуванню, не надав їм належної оцінки та не врахував положень закону, якими визначено підстави та порядок умовно-дострокового звільнення засуджених, а відтак, приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги засудженого та про необхідність скасування ухвали суду першої інстанції, з постановленням нової ухвали про задоволення спільного подання в.о. начальника Державної установи «Арбузинська виправна колонія (№ 83)» та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській райдержадміністрації Миколаївської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 409, 411, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в :

апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу Арбузинського районного суду Миколаївської області від 15 грудня 2020 року про відмову в задоволенні спільного клопотання в.о. начальника Державної установи «Арбузинська виправна колонія (№ 83)» та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській райдержадміністрації Миколаївської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 скасувати.
Постановити нову, якою задовольнити спільне клопотання в.о. начальника Державної установи «Арбузинська виправна колонія (№ 83)» та заступника голови спостережної комісії при Арбузинській райдержадміністрації Миколаївської області про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_5 .
Звільнити умовно-достроково засудженого ОСОБА_5 від подальшого відбування покарання за вироком Йошкар-Олінського міського суду Республіки Марій Ел Російської Федерації від 14 січня 2016 року, приведеного ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22 листопада 2016 року, зміненої ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 30 січня 2020 року, у відповідність із законодавством України, на строк 1 рік 8 місяців 17 днів.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3