Номер провадження: 11-сс/813/1156/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.08.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваної ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ),
захисника ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 09.07.2021, якою по кримінальному провадженню №0000389 внесеного до ЄРДР 01.04.2020 відносно:

ОСОБА_7 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Добровеличківка, Добровеличківського району, Кіровоградської області, громадянки України, маючої вищу освіту, не працюючої, одруженої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої, відносно якої Печерським районним судом м. Києва розглядається обвинувальний акт за ч. 4 ст. 368 КК України, та Приморським районним судом м. Одеси за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 362 КК України,

- підозрюваної у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 362 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання,
встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом першої інстанції.
Зазначеною ухвалою слідчого судді відмовлено в задоволені клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 та застосовано відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на останню відповідних процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України строком до 07.09.2021 року, в межах строків досудового розслідування.
Мотивуючи своє рішення, слідчий суддя, врахував, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих останній кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 362, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винною у вчиненні таких кримінальних правопорушень, а також на теперішній час підозрювана ОСОБА_7 притягується до кримінальної відповідальності Печерським районним судом м. Києва за ч. 4 ст. 368 КК України, Приморським районним судом м. Одеси за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1, 3 ст. 362 КК України.
Слідчий суддя прийшов до переконання щодо необґрунтованості доводів сторони обвинувачення в частині необхідності застосування відносно ОСОБА_7 виняткової міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Застосування відносно ОСОБА_7 міри запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на останню відповідних процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, на думку слідчого судді, здатне запобігти настанню ризикам, передбаченим п.п. 1, 2, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вимоги наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи яка її подала.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_6 зазначив, що вважає оскаржувану ухвалу незаконною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав:
-слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого (ч. 3 ст. 362 КК України) та особливо тяжкого (ч. 4 ст. 190 КК України) кримінальних правопорушень, територіальній громаді м. Одеси спричинено шкоду у розмірі 693 тис. 031 грн., за попередньою змовою з групою осіб, з метою встановлення яких проводяться слідчі дії, їй загрожує покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 12 років;
- підозрювана ОСОБА_7 не має постійного мешкання у м. Одесі та підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, що свідчить про можливість переховування від органів досудового розслідування;
- в разі не застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, остання буде мати можливість переховуватись від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати, або спотворити документи, вчинити інше кримінальне правопорушення;
- слідчим суддею не враховано можливість незаконного впливу підозрюваної на свідків у кримінальному правопорушенні, іншого потерпілого, спеціалістів, експерта, підтриманню зв`язку з іншими співучасниками, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
- покладання слідчим суддею на підозрювану особистих зобов`язань не можуть запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.
Посилаючись на наведені доводи, прокурор ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням застави в розмірі 693 тис. 031 грн.
В судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, підозрювана ОСОБА_7 та її захисник ОСОБА_9 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку про таке.
Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частиною першою ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Положення ст. 178 КПК України встановлюють, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 4 ст. 194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 14.10.2010 р. у справі «Хайредінов проти України» (заява № 38717/04) (п. 29-30), національні органи влади не надали належного обґрунтування для виправдання позбавлення заявника свободи, яке відповідно вважається свавільним, оскільки не було розглянуто можливості застосування менш суворих запобіжних заходів, таких як підписка про невиїзд або застава, які могли б забезпечити доступність заявника для розслідування та судового розгляду.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей ст. 5 п. 1 п.п. с) Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
З мотивувальної частини ухвали вбачається, що слідча суддя зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону виконав та врахував їх при постановленні ухвали, дійшовши обґрунтованого висновку про можливість застосування відносно підозрюваної ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування ОСОБА_7 підозрюється у тому, що на початку січня 2020 року вона, займаючи посаду приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у невстановленому місці, вступила з ОСОБА_11 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами в попередню змову, направлену на пособництво цим особам у заволодінні чужим майном шляхом обману та несанкціонованої зміни інформації, яка оброблюється в автоматизованих системах, зберігається на носіях такої інформації, особою, яка має право доступу до неї, за попередньою змовою групою осіб, належним померлому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме квартирою АДРЕСА_3 , шляхом.
При цьому, ОСОБА_7 , з метою сприяння вчиненню злочину ОСОБА_11 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, маючи право доступу до інформації, яка оброблюється в автоматизованих системах Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, погодилась вчинити несанкціоновану зміну інформації щодо права власності на зазначену квартиру.
09.01.2020 року, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , перебуваючи в офісі за адресою: АДРЕСА_4 , маючи доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, діючи всупереч вимог ст.ст. 10, 18, 23 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, із порушенням вищевказаних норм законодавства про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, за відсутності вичерпних правових підстав незаконно здійснила дії пов`язані зі зміною інформації, яка обробляється в автоматизованій системі, а саме, на підставі заяви невстановленої особа, яка представилась мешканцем АРК Крим ОСОБА_13 , діючи згідно довіреності від 24.12.2019 бланк серія НОВ 880626 від імені Начкебія Нарі, о 08:56 прийняла рішення та несанкціоновано внесла до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості (запис) про відкриття розділу, щодо реєстрації права власності, на неіснуючий житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).
Надалі, у 16.01.2020 о 07:22 приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 , перебуваючи в офісі за адресою: АДРЕСА_4 , маючи доступ до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отримав інформацію про наявність у Начкебія Нарі фінансової заборгованості перед банківською установою та розуміючи неможливість реєстрації не неї права власності на об`єкти нерухомості, безпідставна змінила інформацію, викладену в заяві від 09.01.2020 від імені Начкебія Нарі на проведення реєстрації права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 та змінила заявницю на ОСОБА_11 , від імені якого діяла невстановлена слідством особа, яка представилась мешканцем АРК Крим ОСОБА_13 на підставі довіреності від 14.01.2020 бланк серія НОВ 880690.
Цього ж дня, 16.01.2020 о 07:22 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_5 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округ ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, за відсутності вичерпних правових підстав, незаконно здійснила дії пов`язані зі несанкціонованою зміною інформації, яка оброблюється в автоматизованій системі, а саме, несанкціоновано внесла до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості (запис) про реєстрацію права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101) за ОСОБА_11
17.01.2021 07:39 перебуваючи за адресою: АДРЕСА_5 , приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округ ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, сприяючи ОСОБА_11 та іншим невстановленим особам у заволодінні чужим майном, за відсутності вичерпних правових підстав, незаконно здійснила дії пов`язані зі зміною інформації, яка оброблюється в автоматизованій системі, а саме, о прийняла рішення №50684648 та несанкціоновано внесла до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості (запис), на підставі заяви невстановленої особа, яка представилась мешканцем АРК Крим ОСОБА_13 , діючи згідно довіреності від 14.01.2020 бланк серія НОВ 880690 від імені ОСОБА_11 , підробленого висновку від 16.01.2020 № 01210 щодо можливості використання об`єкта нерухомого майна неіснуючого житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 у якості квартири за адресою: АДРЕСА_3 та підробленого технічного паспорту від 16.01.2020 від імені ТОВ «Бюро технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна», які ТОВ «Бюро технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна» не виготовляло.
Своїми умисними діями, які виразились у несанкціонованій зміні інформації, яка оброблюється в автоматизованих системах Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 сприяла ОСОБА_11 та іншим невстановленим особам у заволодінні шляхом обману квартирою АДРЕСА_3 , яка при житті належала на праві приватної власності померлому ОСОБА_12 та відповідно до ст.ст. 335, 1277 ЦК України є відумерлою спадщиною, що повинна була перейти у власності територіальної громади м. Одеси, чим завдала Одеській міській раді майнову шкоду у розмірі 693 тис. 031 грн., що перевищує 600 неподаткових мінімумів доходів громадян та є особливо великим розміром.
Приймаючи до уваги те, що сторонами не оспорюється обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_7 підозри за вчинення злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 362 КК України, апеляційний суд приходить до висновку про те, що така підозра знайшла своє підтвердження під час розгляду клопотання слідчого.
Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Апеляційний суд вважає, що твердження прокурора про те, що ОСОБА_7 може впливати на свідків є необґрунтованим, оскільки сторона обвинувачення в судовому засіданні підтвердила, що в рамках даного кримінального провадження всі свідки допитані та їх покази зафіксовані.
Окрім того, прокурором в апеляційній скарзі безпідставно зазначено, що підозрювана ОСОБА_7 не має постійного мешкання у м. Одесі та будучи підозрюваною у вчиненні кількох кримінальних правопорушень, може переховуватись від органів досудового розслідування. В судовому засіданні підозрюваною ОСОБА_7 ( ОСОБА_8 ) та її захисником ОСОБА_9 були надані пояснення щодо укладення шлюбу, на підтвердження чого до матеріалів справи приєднана копія свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 01 липня 2021 року, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків підозрюваної.
Наявність ризику можливого переховування ОСОБА_7 від органів досудового розслідування та суду, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України наявний, з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваній у випадку подальшого доведення її вини у вчиненні інкримінованих останній кримінальних правопорушень у встановленому законом порядку, чого не може не усвідомлювати підозрювана.
Проте, враховуючи характеризуючі ОСОБА_7 матеріали, відповідно до яких остання: являється одруженою особою; має постійне місце проживання; являється особою, раніше не судимою; має вищу освіту, на думку колегії суддів, існування такого ризику (переховування від органів досудового розслідування та суду) є мінімальним.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції прокурор ОСОБА_6 підтвердив, що підозрювана ОСОБА_7 визнає підозру та з`являється на всі виклики до слідчого. Будь - яких порушень щодо покладених на підозрювану ОСОБА_7 обов`язків не встановлено.
Також апеляційний суд погоджується з висновками слідчого судді щодо відсутності в клопотанні прокурора конкретизованих відомостей в частині реальних речей та документів, які підозрювана зможе знищити, приховати або спотворити, а тому існування такого ризику є необґрунтованим.
Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_7 на теперішній час притягується до кримінальної відповідальності Печерським районним судом м. Києва та Приморським районним судом м. Одеси, не можуть бути переконливими для застосування відносно останньої найсуворішого запобіжного заходу, оскільки в рамках зазначених кримінальних проваджень не ухвалені остаточні процесуальні рішення, а факт притягнення особи до кримінальної відповідальності обґрунтування наявності наведеного ризику не має.
Також, враховуючи, що підозрювана ОСОБА_7 з`явилася до апеляційного суду для участі в апеляційному розгляді, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає, що слідчим суддею в достатній мірі враховані всі обставини справи, а застосований запобіжний захід з покладеними на підозрювану ОСОБА_7 обов`язками, передбаченими ч. 5 ст. 194 КПК України, в повній забезпечують виконання таких обов`язків.
Апеляційний суд не погоджується із доводами прокурора, та зазначає, що слідчим суддею враховані обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_7 в разі визнання винуватою, вік та стан здоров`я підозрюваної, міцність соціальних зв`язків: являється одруженою особою, має постійне місце проживання; являється особою, раніше не судимою; має вищу освіту та вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.
Доводи прокурора про наявність підстав для застосування до підозрюваної найсуворішого запобіжного заходу (тримання під вартою) апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на беззаперечних доказах.
Колегія суддів вважає, що доводи прокурора є такими, що не знайшли свого підтвердження, а вказані обставини, які знайшли своє підтвердження під час апеляційного розгляду скарги свідчать про те, що застосований запобіжний захід в повній мірі забезпечує виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та необхідність застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою недоцільно, а застосований запобіжний захід в повній мірі буде здатним запобігти підтверджених судом апеляційної інстанції ризиків.
Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.
За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_6 не підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 206, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,
ухвалив:
Апеляційну скаргу прокурора відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 09.07.2021, якою відмовлено в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_10 , яке погоджене прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_6 та відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді особистого зобов`язання строком до 07.09.2021 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді Одеського апеляційного суду:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4