Дата документу 22.04.2021 Справа № 311/1187/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/411/21 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 311/1187/21 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 02 квітня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стосовно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Кам`янка-Дніпровська Запорізької області, українця, маючого вищу освіту, перебуває на посаді старшого майстра служби експлуатації Кам`янсько-Дніпровського управління АТ «Запоріжгаз», розведеного, має на утриманні двох малолітніх дітей, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.368 КК України,

застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту без застосування технічних засобів контролю, з забороною покидати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , строком на 60 днів, тобто до 30 травня 2021 року включно.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 , обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Згідно зі змістом судового рішення, досудовим розслідуванням встановлено, що перебуваючи на посаді старшого майстра Кам`янсько-Дніпровського управління АТ «Запоріжгаз», відповідно до наказу голови правління АТ «Запоріжгаз» № 238-п від 22.12.2019, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи службовою особою в силу виконання функцій організаційно-розпорядчого характеру, 09.03.2021, близько 14.00 годині, знаходячись поблизу домоволодіння АДРЕСА_3 , діючи з корисливих мотивів, з прямим умислом, направленим на вимагання та отримання неправомірної вигоди, за вирішення питання щодо перепланування вуличного газопроводу біля будинку за вказаною адресою, висловив до ОСОБА_9 усні вимоги передати йому грошову винагороду в сумі 15000 гривень.

У подальшому, 31.03.2021, о 13 годині 03 хвилини, з метою реалізації свого злочинного умислу, діючи з корисливих мотивів, з метою отримання неправомірної вигоди, поєднаної з вимаганням, ОСОБА_7 , будучи службовою особою, знаходячись на території домоволодіння АДРЕСА_3 , одержав від ОСОБА_9 обумовлену неправомірну вигоду в розмірі 15000 гривень за проведення робіт з перепланування вуличного газопроводу, при цьому дозвільні документи на проведення робіт та проектна документація оформлені не були.

Після одержання неправомірної вигоди ОСОБА_7 затриманий уповноваженими співробітниками правоохоронного органу в порядку ст.208 КПК України, у зв`язку із чим його злочинна діяльність була припинена.

Таким чином, ОСОБА_7 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, що кваліфікується, як: одержання службовою особою неправомірної вигоди для себе за невчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням службового становища, поєднане з вимаганням неправомірної вигоди.

Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним вищезазначеного кримінального правопорушення, враховуючи доведеність обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, тяжкість покарання яке йому загрожує у разі визнання винним, віку, даних про його особу, соціальну характеристику, погоджуючись з наявністю достатніх підстав вважати, що існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя вважав можливим в даному конкретному випадку, зважаючи на характеризуючи дані про особу підозрюваного, застосувати до останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки такий запобіжний захід забезпечить належну його процесуальну поведінку та є достатньою гарантією для запобігання встановленому ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Апелянт вважає, що під час розгляду клопотання стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3 ч.1 ст.177 КПК України також доведено існування обґрунтованої підозри у вчиненні саме ОСОБА_7 тяжкого кримінального правопорушення. Посилання суду на дані, що характеризують особу підозрюваного, не виключають можливість застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи тяжкість вчиненого корупційного злочину, тяжкість покарання за цей злочин, поведінку підозрюваного після вчинення злочину. Погоджуючись з існуванням лише одного із заявлених ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя не навів належних і достатніх мотивів необґрунтованості існування інших ризиків. На думку прокурора, обраний до підозрюваного запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, не в змозі запобігти запобігти настанню ризиків та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

На підставі викладеного просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, взявши його під варту в залі суду.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; прокурора, який підтримав апеляційну скаргу; підозрюваного, який заперечував проти задоволення скарги прокурора; перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційних скарг, колегія суддів доходить наступних висновків.

Згідно зі ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів.

У відповідності до ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

За вимогами ст.110, ч.1 ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. На переконання колегії суддів ухвала слідчого судді в цілому відповідає вищезгаданим вимогам.

Згідно ст.135 КПК України передбачено, що застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення; 2) потреби досудового розслідування виправдовують ступінь втручання у права і свободи особи; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у справах «К.Г. проти Німеччини», «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому тлумачення поняття «обґрунтованість» буде залежати від усіх обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства»).

Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з необхідністю на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства».

Колегія суддів вважає, що під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого злочину.

Відповідно до положень ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом.

Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканість.

В оскаржуваній ухвалі слідчим суддею при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України, враховано наявність обґрунтованої підозри, а також оцінено сукупність обставин, які враховуються при обранні обмежувальних заходів.

Слідчий суддя погодився із обґрунтованістю підозри та з існуванням лише одного із заявлених ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме, передбаченого п.1 вказаної статті переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

При цьому, слідчий суддя зазначив, що ризики, передбачені п.п.3, 5 ч.1 ст.177 КПК України не знайшли свого підтвердження та мають характер припущень.

Зважаючи на обставини, встановлені у судовому засіданні, зокрема, вагомості наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкості покарання, відомостей про його особу, який раніше не судимий, має постійне місце проживання та реєстрації, місце роботи, має стійкі соціальні зв`язки, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, обставини досудового розслідування, беручи до уваги мету і підстави застосування запобіжних заходів, що передбачені ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку про доцільність застосування до підозрюваного запобіжного заходу менш суворого, ніж тримання під вартою (про який клопотав слідчий), у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, що може забезпечити дотримання підозрюваним процесуальних обов`язків під час досудового розслідування.

На час звернення до слідчого судді, сторона обвинувачення у своєму клопотанні про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно ОСОБА_7 не довела обставини, які безперечно виправдовують обмеження права підозрюваного на свободу.

З такими висновками слідчого судді, колегія суддів повністю погоджується і вважає їх обґрунтованими і такими, що узгоджуються з вимогами кримінального процесуального закону, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Апеляційний суд вважає, що перелічені обставини, які були встановлені під час досудового розслідування та дослідженні слідчим суддею свідчать про безпідставність тверджень прокурора про незаконність і необґрунтованість ухвали слідчого судді, оскільки суддя врахував усі обставини, з якими закон пов`язує можливість обмеження свободи особи, адекватно оцінив ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженні, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Разом з тим, під час апеляційного розгляду, стороною захисту надано відповідь заступника начальника ВП №1 Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області щодо відсутності порушень гр. ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що рішення слідчого суді є законним та обґрунтованим.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Василівського районного суду Запорізької області від 02 квітня 2021 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, стосовно ОСОБА_7 , застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3