Єдиний унікальний номер № 285/1097/20
Провадження № 1-кп/0285/249/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 квітня 2021 року м. Новоград-Волинський
Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого- судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції з обвинуваченим у залі суду у м. Новограді-Волинському к/п № 285/1097/20 0000086) за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`яний Брід, Коростишівський район, Житомирська область, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України, -
ВСТАНОВИВ :
Старший солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за призовом під час мобілізації на особливий період, в порушення вимог ст. ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст. ст. 1, 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", ст. ст. 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, ст. ст. 1-4, 6 Дисциплінарного статуту ЗСУ, діючи з прямим умисломта з метою тимчасово ухилитися від військової служби, без дозволу відповідних командирів (начальників) та без поважних причин, 20.09.2014 року самовільно залишив територію військової частини, яка дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , та проводив час на власний розсуд до 23.11.2016 року.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, щиро розкаявся у скоєному.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 просили звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі Закону України "Про амністію у 2016 році".
Покази обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України, суд прийшов до висновку про недоцільність дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які обвинуваченим не оспорюються, зміст даної статті обвинуваченому, роз`яснено. Наведене свідчить про повну доведеність вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, встановлених судом.
Проаналізувавши всі досліджені докази в їх сукупності, суд знаходить доведеною винність обвинуваченого ОСОБА_4 та його умисні дії, які виразились у самовільному залишенні місця служби без поважних причин тривалістю понад один місяць, вчиненому військовослужбовцем (крім строкової служби), кваліфікує за ч. 3 ст. 407 КК України.
При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 не встановлено.
При обранні виду і міри покарання обвинуваченому, суд також враховує відсутність судимостей, до кримінальної відповідальності притягується вперше, вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, збитків кримінальним правопорушенням не завдано, усвідомив протиправність свого діяння, зробив для себе належні висновки.
Вказані обставини суд вважає такими, що пом`якшують покарання обвинуваченого.
Враховуючи вищевикладене, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає за доцільне призначити покарання на рівні нижньої межі, передбаченої санкцією ч. 3 ст. 407 КК України, та призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді 2 років позбавлення волі та звільнити його на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням, що є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.
В свою чергу, ст.2 Закону України "Про амністію у 2016 році" передбачено звільнити від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, що не є особливо тяжким злочином проти життя та здоров`я особи та не є діянням, передбаченим ч. ч. 2, 3 і 4 ст. 408, ст. 410, ч. ч. 2, 3 і 4 ст. 411 Кримінального кодексу України, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, отримали статус учасника бойових дій (крім осіб, зазначених у ч. 4 ст.86 КК України, ст. 4 Закону України "Про застосування амністії в Україні" та ст. 9 цього Закону).
Злочин, передбачений ч.3 ст.407 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.
Обставини, за якими ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.407 КК України, мали місце в період з 20.09.2014 року до 23.11.2016 року, тобто до набрання чинності Законом України "Про амністію у 2016 році" .
Згідно довідки про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення та захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України ОСОБА_4 в період з 29.05.2014 року по 05.09.2014 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення та захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей.
Обставини, які перешкоджають застосування до ОСОБА_4 акту амністії суд не вбачає, він є суб`єктом амністії. За таких обставин, суд приходить до висновку про звільнення ОСОБА_1 від відбування призначеного покарання за ч. 3 ст.407 КК України, на підставі статті 2 Закону України "Про амністію у 2016 році" .
Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України "Про застосування амністії в Україні" , установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
Запобіжний захід не обирався.
Арешт на майно не накладався.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Речові докази та судові витрати відсутні.
Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 375 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кам`яний Брід, Коростишівський район, Житомирська область, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 407 КК України і призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 2 Закону України "Про амністію у 2016 році" ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від вище призначеного цим вироком покарання - звільнити.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Копію вироку, після його проголошення, негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий : ОСОБА_1