Справа № 279/4580/18
номер провадження 1-кп/279/71/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 травня 2021 року

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі: головуючогосудді ОСОБА_1 , з секретарем ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коростені кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001013 по обвинуваченню ОСОБА_4 за ст.185 ч.3 КК України та ОСОБА_5 за ст.185 ч.3,309 ч.2 КК України,

В С Т А Н О В И В :
В провадженні суду перебуває вказане кримінальне провадження.

Захисником ОСОБА_6 подано клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу із застави на запобіжний захід особисте зобов`язання, та про повернення застави заставодавцю, посилаючись на припинення строку дії ухвали про застосування запобіжного заходу та дії обов`язків, відсутність фактів порушення процесуальної дисципліни з боку обвинуваченого під час досудового розслідування та судового провадження, зменшення ризиків передбачених ст.177 КПК України, що обвинувачений працює, позитивно характеризується, має утриманців та хворих батьків.

Клопотання викладено письмово, приєднано до матеріалів провадження і в судовому засіданні підтримано обвинуваченим ОСОБА_4 ..

Прокурор заперечив щодо задоволення клопотання, посилаючись на те, що виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків не є підставою для зміни запобіжного заходу, строк дії застави слідчим суддею не визначався, оскільки застава є безстроковим запобіжним заходом, і КПК України не передбачає необхідності її продовження. Питання повернення застави може мати місце лише у разі припинення цього запобіжного заходу або після постановлення вироку, а у випадку повернення застави заставодавцям обвинувачений може порушувати належну процесуальну дисципліну. Просила у задоволенні клопотання відмовити.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_7 підтримали клопотання про зміну запобіжного заходу.
Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши матеріали поданого клопотання, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 22.08.2018 року до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 26.09.2018 року, з одночасним визначенням розміру застави в сумі 88100 гривень, яку було внесено заставодавцем, покладено на ОСОБА_4 ряд обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

ОСОБА_8 було внесено заставу у визначеному судом розмірі.

Частинами 1-3 ст.182 КПК України передбачено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 КПК України. Застава може бути внесена як самим підозрюваним, обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем). При застосуванні запобіжного заходу у вигляді застави підозрюваному, обвинуваченому роз`яснюються його обов`язки і наслідки їх невиконання, а заставодавцю - у вчиненні якого кримінального правопорушення підозрюється чи обвинувачується особа, передбачене законом покарання за його вчинення, обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного, обвинуваченого та його явки за викликом, а також наслідки невиконання цих обов`язків.

З викладеної норми слідує, що метою застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави є те, що у разі невиконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, внесені грошові кошти будуть стягнені в дохід держави.

Європейський суд з прав людини вказав, що принцип верховенства права є однією з основ демократичного суспільства, притаманною всім статтям Конвенції (справа «Ісмаїлов проти Росії», пункт 31).

Невід`ємним елементом зазначеного принципу, який також є однією із загальних засад кримінального провадження, є пропорційність. Зокрема, це підтверджується абзацом 3 підпунктом 2.2. пункту 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України у справі №3-рп/2012 від 25 січня 2012 року.

В силу положень ч.4 ст.202 КПК України, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Тобто, з моменту внесення застави, підозрюваний є особою відносно якої у кримінальному провадженні застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Нормами глави 18 КПК України не встановлено обмеження строку дії запобіжного заходу у вигляді застави, як альтернативи обраному запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, однак чітко визначено частиною 7 ст.194 КПК України, що після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

За змістом статей 176,182 КПК України, застава не є тимчасовим запобіжним заходом, така у відповідності до вимог закону встановлюється на час розгляду справи по суті та на час виконання обов`язків, визначених у ч.5 ст.194 КПК України, а розгляд справи судом ще не завершено.

Відповідно до ч.11 ст.182 КПК України - застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Таким чином, положення ч.11 ст.182 КПК України, підлягають застосуванню у випадку завершення кримінального провадження, за відсутності підстав для звернення застави в дохід держави.

Згідно ст.203 КПК України ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку передбаченому цим Кодексом.

У відповідності до вимог п.14 ч.1 ст.368 КПК України питання, як вчинити із заходами забезпечення кримінального провадження, вирішуються судом при ухваленні вироку за наслідками судового розгляду кримінального провадження.

Враховуючи, що у рамках даного кримінального провадження судом здійснюється судове провадження, підстави для повернення заставодавцю внесеної ним суми застави на даний час відсутні, запобіжний захід у вигляді застави ОСОБА_4 був обраний відповідно до вимог КПК України та підстав для його зміни суд не вбачає, у задоволенні клопотань про зміну запобіжного заходу обвинуваченому та повернення заставодавцю застави слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 182,194,203,369,372 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 із застави на особисте зобов`язання та про повернення заставодавцю застави - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя : ОСОБА_1