Справа215/389/18
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 серпня 2021 року Тернівський районий суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі: головуючого, судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №7 в м.Кривому Розі кримінальні провадження №0000109 від 11.01.2018 року щодо кримінального правопорушення за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, українця, маючого середню-спеціальну освіту, одруженого, не працюючого, на утримані неповнолітніх дітей не маючого, з січня 2017 року перебуваючого на обліку у лікаря нарколога з приводу психічно поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів, синдром залежності, пройшов курс лікування у 2019 році, зареєстрованому та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-08.12.2017 Тернівським районним судом м. Кривого Рогу, за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки,

за ч.3 ст15, ч.3 ст.185 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3
представник потерпілого ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

Згідно обвинувального акту, ОСОБА_3 висунуто обвинувачення в тому, що, будучи раніше судимий за вчинення злочину проти власності, 08.12.2017 Тернівським районним судом м. Кривого Рогу, за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 76 КК України звільнений від покарання з іспитовим строком на 2 роки, відповідних для себе висновків не зробив, на шлях виправлення не став та маючи не зняту і не погашену в установленому законом порядку судимість, повторно скоїв новий умисний корисливий злочин проти власності, за наступних обставин.
Так, повторно, 23.12.2017 у невстановлений слідством час, але не пізніше 20 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 з метою таємного викрадення чужого майна, реалізуючи свій раніше виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, знаходячись на охоронюваній території, без застосування засобів подолання перешкод, проник до будівлі виробничого цеху РЗФ-1 ПрАТ «ПІВНГЗК» в Тернівському районі м. Кривого Рогу.
Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на таємне викрадення чужого майна, реалізуючи свій злочинний умисел, та звернення його на свою користь, впевнившись в тому, що його дії носять таємний характер, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю свідків та очевидців, ОСОБА_3 на виробничій площадці, що розташована в будівлі виробничого цеху РЗФ-1 ПрАТ «ПІВНГЗК», в Тернівському районі м. Кривого Рогу, на підлозі побачив мельні шари. Після чого, ОСОБА_3 у білий мішок, що знаходився при ньому, руками склав 11 шт. шарів мельних, марки d 100, які мають знос 20 %, кожний, загальною вагою 40 кг., вартість яких згідно судово-товарознавчої експертизи № 287 від 22.01.2018, становить - 556,94 гривень, таким чином, виконавши всі необхідні дії, направлені на таємне заволодіння чужим майном.
В той же день, приблизно о 20 годині 05 хвилин, ОСОБА_3 , утримуючи вищевказане майно, належне ПрАТ «ПІВНГЗК», направився з виробничої площадки, що розташована в будівлі виробничого цеху РЗФ-1 ПрАТ «ПІВНГЗК», в Тернівському районі м. Кривого Рогу. Однак, свій злочинний намір, спрямований на крадіжку чужого майна, ОСОБА_3 не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, не вчинивши всіх дій, які він вважав необхідними, оскільки 23.12.2017, приблизно о 20 годині 05 хвилин, був затриманий з вищевказаними шарами мельними в кількості 11 шт., працівниками охорони ТОВ «ОА «БАРС»», в будівлі виробничого цеху РЗФ-1 ПрАТ «ПІВНГЗК», в Тернівському районі м. Кривого Рогу.
Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, за ознаками незакінченого замаху, тобто вчинення особою з прямим умислом діяння, безпосередньо спрямованого на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), не доведеного до кінця з причин, що не залежали від її волі, поєднаного з проникненням у інше приміщення, вчиненого повторно.
Обвинувачений ОСОБА_6 вину свою в інкримінованому йому злочині не визнав та пояснив що, 23.12.2017 р. близько о 20.00 год. він на зупинці громадського транспорту, біля фабрики чекав знайомого ОСОБА_7 , який працює на фабриці та мав йому сприяти у працевлаштуванні для чого було потрібно зустрітися з його бригадиром для співбесіди. Оскільки ОСОБА_8 на місце зустрічі не прийшов, на телефоні дзвінки не відповідав, то він самостійно пройшов у першу секцію фабрики з наміром безпосередньо відшукати ОСОБА_9 на робочому місці, оскільки знав його місце роботи. Після перебування його на протязі 15-20 хвилин в приміщенні першої секції фабрики помітив на відстані приблизно 10 метрів на підлозі мішки та людей які бігли. Потім до нього підійшли охоронці. В мішках виявили металеві (мельні) кулі. Він мишок в руках не тримав, але працівники охорони мишок піднесли до нього. Оскільки він раніше ними затримувався то вони запідозрили його у вчинені крадіжки. Як охоронцям так і працівникам поліції він поясняв, що мішки з шарами він не брав, та фізично би не зміг їх перемістити враховуючи вагу більш ніж 40 кг. Тотожні показання він давав і на досудовому розслідуванні.

Представник потерпілої юридичної особи ОСОБА_10 , повідомила, що працює в юридичному відділу підприємства, свідком подій не була, обставини події їй відомі з отриманих нею письмових матеріалів. Про наявність або відсутність на підприємстві договорів купівлі продажу, поставки металевих куль марки «d 100» та порядок їх списання їй не відомо.

Стороною обвинувачення надано до суду докази в обґрунтування доведеності винуватості ОСОБА_3 у вчинені злочину, передбаченого ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що дати події не пам`ятає, в кінці року був присутній у якості понятого при огляді, який проводився працівниками поліції в будівлі цеху фабрики господарства у зв`язку з викраденням металевих куль. Також при огляді був присутній обвинувачений. Яка була кількість металевих куль також не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що працює на даному підприємстві, приблизно в кінці грудня 2017 року з 20.00 до 20.30 год. його, як відповідального було запрошено на дільницю працівниками охорони які здійснюють охорону корпусу фабрики, куди сторонні особи не можуть заходити. Присутній там ОСОБА_6 , пояснював що він тут вперше і більше приходить не буде. Зі слів охорони обвинуваченого зупинили в момент коли він ніс мішок, і ще два мішки знаходилися поруч з ним. Після приїзду працівників поліції було складено акт, про належність майна підприємству. Бувші у використані кулі, зберігаються у вільному доступі в приміщенні фабрики.

Допитаний повторно, після огляду речових доказів в судовому засіданні, свідок ОСОБА_12 пояснив, що коли прийшов на ремонтну площадку №1 де був зупинений ОСОБА_6 , останній знаходився з мішком, який був поруч на відстані 3-4 метри від виходу з будівлі. В ході огляду кулі дістали з мішка, вони були вживані, але після ремонту млина знову використовувалися. Працівникам поліції він надав розписку, про те, що кулі передані йому на зберігання, після чого кулі були поміщені у закріплену за ним комору на зберігання. Оглянуті судом кулі є саме тими кулями, які перебували у нього на зберіганні, та ним доставлені до суду.

Свідок ОСОБА_13 пояснив, що працює в ТОВ «БАРС», яке здійснює охорону ПрАТ «ПівГЗК». 23 грудня 2017 року приблизно о 20.00годині в ході здійснення патрулювання території разом із своїм напарником ОСОБА_14 , зайшли в приміщення цеху №1 рудозбагачувальної фабрики ПрАТ «ПівнГЗК», де побачили на відстані приблизно 10-15 метрів обвинуваченого який ніс мішок в бік виходу з приміщення. Коли його зупинили, ОСОБА_6 опустив мішок на підлогу. В мішку виявили металеві кулі про, що повідомили керівництво.

Свідок ОСОБА_14 в суді пояснив, що працює в ТОВ «БАРС» яке здійснює охорону ПрАТ «ПівГЗК» та надав тотожні показання свідка ОСОБА_13 .

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що працює водієм ТОВ «Барс» і приблизно наприкінці грудня 2017 року був запрошений у якості понятого. Після складання протоколу в приміщенні фабрики РОФ 1, у присутності затриманого, ним були оглянуті металеві шари, які знаходилися у мішку.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснив, що з ОСОБА_6 має дружні стосунки та сприяв останньому у його працевлаштуванні на фабрику для чого повідомив останнього про прибуття за місцем його роботи щоб зустрітися з майстром який після співбесіди з ОСОБА_6 мав би клопотати про його працевлаштування. Точної дати не пам`ятає, в день події, оскільки в нього розрядився мобільний телефон, він прийшов до зупинку громадського транспорту для зустрічі з ОСОБА_6 , але останнього на ній не застав. Пізніше ОСОБА_6 його повідомив, що він його чекав, але не дочекавшись самостійно прийшов до цеху, де був зупинений працівниками охорони.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 23.12.2017 та фото таблицею до нього (а.с.37-42 т.1) встановлено місце події, приміщення цеху РЗФ -1 де в схові у вигляді поглиблення в підлозі зберігаються металеві кулі. На відстані до 30 метрів від сховища знаходиться ОСОБА_3 та поруч з ним, на підлозі, знаходиться мішок білого кольору, в якому виявлені та в подальшому вилучені 11 штук металевих куль.
Постановою слідчого від 11.01.2018 р. (а.с.43,44 т.1), оглянуті та вилучені 11 штук металевих куль, визнано речовими доказами та передано на зберігання під розписку майстру дільниці РЗФ - ОСОБА_12 .
Відповідно до акта огляду технічного стану від 25.12.2017 складеного представниками ПрАТ «ПівГЗК» (а.с.50 т.1), оглянуті металеві вироби є кулями мелючими d 100, бувшими у користуванні зі зносом 20%, вагою 40 кг, які рахуються у підзвітності за механіком ділянки РЗФ -1 ОСОБА_17 .
Проведеною інвентаризацією встановлено нестачу 40 куль мелючи на загальну вартість 556,94грн.
Висновком товарознавчої експертизи №287 від 22.11.2017 а.с.56-61 т.1, за яким вартість 11 штук куль мелючи становить 556,94 грн.

Оглянутими в залі суду речового доказу, а саме білого поліетиленового мішка в якому містяться 11 металевих куль.

Захист наполягає на відсутності в матеріалах доказів на підтвердження належності викраденого майна ПрАТ «ПівнГЗК» та на недопустимості доказів отриманих в ході досудового розслідування.
Суд оцінивши докази надані стороною обвинувачення, вважає їх такими, що не підтверджують винуватість ОСОБА_6 у інкримінованому кримінальному правопорушенні.
В даному випадку суд твердження захисту щодо недоведеності належності предмету злочину (11 шарів) потерпілому до уваги не бере, оскільки відповідно до ст.185 КК України, крадіжка це таємне викрадення чужого майна, тобто є чужим для винною особи (Постанова ПВСУ від 06.01.2009 №10), але заслуговують на увагу доводи захисту щодо недопустимості доказів наданих стороною обвинувачення.
Так відповідно до статті 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Здійснення досудового розслідування до внесення відомостей до реєстру або без такого внесення не допускається і тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Огляд місця події у невідкладних випадках може бути проведений до внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, що здійснюється негайно після завершення огляду. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів даного кримінального провадження відомості про вчинене ОСОБА_3 23.12.2017 кримінальне правопорушення було внесено до ЄРДР 11.01.2017 (а.с.27, т.1), тоді як, заяву про вчинене кримінальне правопорушення було подано ОСОБА_12 23.12.2017 о 20.30, та якому відповідно до ч.2 ст.55 КПК України слідчим, який проводив огляд місця події 23.12.2017 було вручено пам`ятку про права та обов`язки.
Оскільки після огляду місця події 23.12.2017 відомості про вчинення кримінального правопорушення були внесені до ЄРДР з порушенням положень ст.214 КПК України щодо їх негайного внесення одразу після проведення огляду, тому як лише 11.01.2017 були внесені до ЄРДР, то відповідно до статей 86, 87, 89 КПК України, протокол огляду місця події від 23.12.2017 є недопустимим доказом.
Враховуючи положення ч.5 ст.101 КПК України, про те, що висновок експерта не може ґрунтуватися на доказах, які визнані судом недопустимими, а тому, висновок експерта №287 від 22.11.2017, об`єктом дослідження якого було 11 металевих куль вилучених під час огляду місця події що зафіксовано у протоколі, не може бути використаний при ухваленні обвинувального вироку оскільки ґрунтується на доказах визнаних судом недопустимими, а відтак і сам є недопустимим доказом за доктриною «отруєного дерева», яка знайшла своє відображення у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справах «Гефтен проти Німеччини» від 30 червня 2008 року та «Яременко про України» від 30 квітня 2015 року, згідно яких визнання одного доказу недопустимим має наслідком невизнання доказами всіх фактичних даних, одержаних на його підставі.
Крім того, слід відзначити, що згідно зі ст. 100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні. Речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду, тоді як в протоколі огляду місця події від 23.12.2017 р. зазначено тільки кількість куль та їх загальний діаметр, без вказівки загальної їх ваги.

Але в даному випадку встановлення ваги об`єкта посягання є тим основним критерієм за яким експерт встановлює вартість викраденого майна, за яким відрізняється адміністративне правопорушення ( ст.51 КУпАП) від кримінального правопорушення.

Оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутній протокол зважування 11 металевих куль, що свідчить на не проведення в ході досудового розслідування обов`язкової слідчої дії. При цьому в ході дослідження судом речового доказу встановлено, що поліетиленовий мішок в якому містяться 11 металевих куль не був опечатаний та підписаний, чим було порушено вимоги правил передбачених ч.5 ст.237 КПК України, та зважування проводилося самостійно представниками потерпілої сторони і данні яких було положено в основу висновку експерта, оскільки експертиза проводилась без безпосереднього огляду предмету крадіжки, що також вказує на недопустимість вище зазначених доказів в наслідок порушення правил передбачених ст.ст. 100, 237 КПК України.

Інші докази, зокрема показання свідка ОСОБА_12 узгоджуються з показаннями обвинуваченого щодо наявності кількох мішків з кулями, тоді як було виявлено, оглянуто та вилучено один мішок з кулями, тому показання свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_14 судом ставиться під сумнів, оскільки останні самі раніш вказали свідку ОСОБА_12 як керівнику, на намагання викрадення кількох мішків з кулями, тоді як виявлено в ході огляду один мішок з кулями, тому судом приймаються показання обвинуваченого ОСОБА_6 які не були під час судового розгляду спростовані прокурором на якого покладаються обов`язки по доказуванню відповідно до ст.92 КПК України.

У відповідності до вимог ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Статтею 85 КПК України визначено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачені ст.91 КПК України, і такими є зокрема винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Відповідно до ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. Сторона захисту, потерпілий, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини" від 23.02.2006 р. передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Частина 5 ст.9 КПК України передбачає, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Зокрема, суд оцінюючи всі докази за даним кримінальним провадженням в їх сукупності враховує, що практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази керуючись критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних не спростованих презумцій щодо фактів (п.53 рішення ЄС від 20.09.12 р. у справі "Федорченко та Лозенко проти України"). Також має враховуватися якість доказів, включаючи те, чи не ставлять обставини, за яких вони були отримані, під сумнів їхню надійність та точність (п.86 рішення ЄС від 11.07.13 р. у справі "Вєренцов проти України").

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчинені злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчинені злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно роз`яснень, даних у п.23 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 29.06.1990 р. "Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку" недопустимим є обвинувальний ухил при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані докази не підтверджують обвинувачення і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

У відповідності до ст.373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Керуючись ст.ст.369- 371, 373, 374, 376, 392-395КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати не винуватим по пред`явленому обвинуваченню у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст. 185 КК України і виправдати за недоведеністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Речовий доказ 11 штук куль мельних, які перебувають на зберіганні у майстра дільниці ОСОБА_12 передати у розпорядження ПАТ ПівГЗК».

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження. В разі подачі апеляційної скарги, вирок набирає законної сили одразу після прийняття апеляційним судом рішення по суті апеляційної скарги.

На вирок може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

СУДДЯ: