Провадження №1-кп/127/1248/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2021 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
сторони обвинувачення: прокурора ОСОБА_3 ,
сторони захисту: обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду №13 обвинувальний акт в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000486 від 23.01.2016 року, -
ВСТАНОВИВ:
В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України.
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засідання заявив клопотання про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, в зв`язку із закінченням строків давності. Клопотання мотивоване тим, що ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.11.2015 ОСОБА_4 призначено покарання у виді 88 годин громадських робіт, який до відбування покарання не приступив без поважних на те причин. Таким чином, на даний час з моменту ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт минуло більше п`яти років. У вказаний період ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності не притягувався. Крім того, в період розгляду даної справи повністю відбув покарання у виді громадських робіт, о тому прокурор просив суд задовольнити його клопотання, а кримінальне провадження стосовно ОСОБА_4 закрити.
Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора та не заперечував, щодо його задоволення.
Заслухавши клопотання прокурора, думку обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.
Згідно ст. 285 КПК України особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч. 3 ст. 288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Згідно ч. 1 ст. 44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки у разі вчинення кримінального поступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.
Так, ОСОБА_4 був засуджений вироком Замостянського районного суду м. Вінниці від 16.02.2011 року за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді штрафу в дохід держави у розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.
Не виконавши призначене вироком суду покарання, воно було замінено ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.11.2015 року на покарання у виді 88 (вісімдесяти восьми) годин громадських робіт.
Як встановлено у судовому засіданні, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 389 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , відповідно до положень ч. 2 ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, є триваючим та розпочинається з моменту фактичної відмови від відбування покарання у виді громадських робіт.
При цьому строк давності стосовно триваючих злочинів обчислюється з дня, наступного за днем їхнього завершення за волею або всупереч волі винного (дії сторонніх осіб, якими припинено вичинювання злочину особою, затримання особи, з`явлення із зізнанням, добровільне виконання обов`язку, покладеного на особу під загрозою кримінального переслідування), або з часу настання подій, які трансформують його поведінку в незлочинну.
Незважаючи на відсутність законодавчого закріплення в ст. 49 КК України особливостей перебігу строків давності при триваючому кримінальному правопорушенні, такі особливості випливають із загального аналізу норм КПК України.
Так, системний аналіз норм КК України, дає підстави вважати, що при триваючому кримінальному правопорушенні особа вчиняє один раз певну дію і впродовж тривалого часу перебуває безперервно в протиправному стані. Тривалість перебування особи в стані неперервного вчинення правопорушення, тобто тривалість власне кримінального правопорушення, на його кваліфікацію не впливає, проте береться до уваги судом при призначенні покарання.
В ході судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_4 після вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.
Крім того, з досліджених матеріалів кримінального провадження вбачається, що перебіг давності притягнення до кримінальної відповідальності ОСОБА_4 зупинявся двічі, в зв`язку з ухиленням обвинуваченого від досудового розслідування та суду.
Зокрема, постановою прокурора від 15.05.2017 року досудове розслідування було зупинено та обвинуваченого ОСОБА_4 було оголошено в розшук. Постановою від 30.06.2017 року досудове розслідування було відновлено.
Крім того, на стадії судового розгляду ухвалою суду від 02.05.2018 року та ухвалою суду від 13.02.2020 року обвинуваченого ОСОБА_4 було оголошено в розшук та надано дозвіл на нього затримання. Ухвалою суду від 16.03.2020 року кримінальне провадження було відновлене в зв`язку з тим, що правоохоронним органам вдалося встановити місце перебування ОСОБА_4 .
Таким чином, в даному випадку строку давності притягнення до кримінальної відповідальності буде рахуватися відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України.
Згідно ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.
Отже, строк давності притягнення ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, становить п`ять років з дня його вчинення або припинення.
Також, судом враховано практику Верховного суду з даних питань. Відповідно постанови колегії Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 345/2618/16-к звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди обвинуваченого на підставі спливу строків давності.

Однак, в даному кримінальному провадженні обставини, які визначені в ч. 1 ст. 49 КК України відсутні.
Таким чином суд приходить до переконання про необхідність відмовити в задоволенні клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, відомості про який внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000486 від 23.01.2016 року, на підставі ч. 2 ст. 49 КК України та відповідно закриття кримінального провадження, оскільки воно є передчасним та необґрунтованим.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 12, 49 КК України, ст. ст. 284- 286, 288, 350, 370, 372, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання прокурора про звільнення ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000486 від 23.01.2016 року відмовити.
Копію ухвали вручити обвинуваченому і прокурору негайно після її проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати копію ухвалу в суді.
Ухвала остаточна, оскарженню не підлягає.
Суддя: ОСОБА_1