Провадження №: 1-кп/752/1251/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2021 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

провівши у закритому судовому засіданні в м. Києві судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003669, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новошепеличі, Чорнобильського району, Київської області, громадянина України, не працюючого, зареєстроване місце проживання, за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

26.11.1999 року Харківським районним судом м. Києва за ч.1 ст.117; ч.1 ст. 118 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, від відбування якого 02.07.2002 року звільнений умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 1 місяць 28 днів;

18.04.2008 року Фастівським районним судом Київської області за ч.2 ст. 152; ч.2 ст. 153 КК України, з застосуванням ст.ст. 69,70 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки 1 місяць;

19.08.2011 року Тиврівським районним судом Вінницької області за ч.2 ст. 153 КК України, з застосуванням ст. 71 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 6 років 6 місяців, від відбування якого звільнений 25.05.2016 року по відбуттю строку,

обвинуваченого за ч.2 ст. 152 КК України (КК в редакції Закону України № 2295-УІ від 01.06.2010 року), ч.2 ст. 152; ч. 3 ст.15, ч.2 ст. 152 КК України,

з участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ;

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_6 08.05.2017 року, будучи особою, яка раніше вчинила злочини, передбачені статтею 153 КК України, маючи умисел на вчинення зґвалтування, направився до вул. Промислової у м. Києві, де спостерігав за оточуючою обстановкою, підшукуючи жінок, які самотньо проходили вказаною вулицею. Приблизно о 17:30 год., ОСОБА_6 , знаходячись неподалік будинку № 2 по вул. Промисловій у м. Києві, помітив раніше незнайому ОСОБА_8 , яка слідувала стежкою вздовж Столичного Шосе по вул. Промисловій у м. Києві. У цей час в ОСОБА_6 виник злочинний умисел на вчинення зґвалтування ОСОБА_8 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення зґвалтування, ОСОБА_6 , користуючись відсутністю поруч сторонніх осіб, наздогнав ОСОБА_8 , після чого використовуючи перевагу у фізичній силі, застосовуючи фізичне насильство, схопив її руками за шию, та здушуючи шию руками, силоміць перемістив останню зі стежки до зелених насаджень (кущів).
Після цього, в лісових насадженнях ОСОБА_6 , повторно, будучи особою, яка раніше вчинила злочини, передбачені статтею 153 КК України, погрожуючи потерпілій фізичним насильством, подолав її волю до опору, роздягнув останню та проти волі потерпілої здійснив з ОСОБА_8 статевий акт природним способом, тобто вступив з ОСОБА_8 у статеві зносини із застосуванням фізичного насильства та погрози його застосування. Задовольнивши свою статеву пристрасть ОСОБА_6 , з місця вчинення злочину втік.
Таким чином, ОСОБА_6 суд визнає винним за ч. 2 ст. 152 КК України в редакції Закону № 2295-VI від 01.06.2010, тобто у зґвалтуванні, - статевих зносинах із застосуванням фізичного насильства, погрози його застосування, вчиненому повторно, вчиненому особою, яка раніше вчинила злочини, передбачені статтею 153 КК України.

Крім того, 11.07.2019 року, ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше вчинила злочини, передбачені статтею 153 КК України, продовжуючи злочинну діяльність, маючи умисел на повторне вчинення зґвалтування, направився до вул. Промислової у м. Києві, де спостерігав за оточуючою обстановкою, підшукуючи жінок, які самотньо проходили вказаною вулицею у нічний час. Приблизно о 24.00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи на території будівництва ЖК «Світлопарк», що знаходилося за адресою: м. Київ, Наддніпрянське шосе, 2-А, помітив раніше незнайому ОСОБА_11 , яка йшла по стежці вздовж Столичного Шосе по вул. Промисловій у м. Києві. В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення зґвалтування ОСОБА_11 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на зґвалтування, ОСОБА_6 , користуючись відсутністю сторонніх осіб, в той час, коли потерпіла знаходилась на неосвітленій ділянці стежки, підбіг до останньої ззаду, використовуючи перевагу у фізичній силі, застосовуючи фізичне насильство, схопив ОСОБА_11 передпліччям своєї лівої руки за шию, в подальшому здушуючи шию та обличчя руками, почав силоміць переміщувати ОСОБА_11 в глибину зелених насаджень (кущів та дерев), спричинивши у результаті вказаних насильницьких дій тілесні ушкодження у вигляді синців на верхній повіці правого ока, в правій підочній ділянці, на червоній каймі нижньої губи, на переднє-зовнішній поверхні правого колінного суглобу; саден на правій підочній ділянці, на спинці носа зліва, на кінчику носа зліва, на слизовій оболонці нижньої губи відповідно до 4-го зубу нижньої щелепи зліва; крововиливу на слизовій оболонці верхньої губи відповідно до 3- го зуба верхньої щелепи, що відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Після цього, в лісових насадженнях ОСОБА_6 повторно, будучи особою, яка раніше вчинила злочини, передбачені статтею 153 КК України, погрожуючи потерпілій застосуванням насильства, подолав її волю до опору, примусив роздягнутися, та проти волі ОСОБА_11 здійснив з останньою орогенітальний статевий акт, тобто вчинив дії, пов`язані із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій, без добровільної згоди потерпілої особи.
Задовольнивши статеву пристрасть, ОСОБА_6 дозволив потерпілій вдягнутися, вивів на стежку, та близько 01:28 год. 12.07.2019 з місця вчинення кримінального правопорушення втік.
Таким чином, ОСОБА_6 суд визнає винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України, - вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтуванні), вчиненому повторно, вчиненому особою, яка раніше вчинила злочини, передбачені статтею 153 КК України,

Крім того, 04.06.2020 року ОСОБА_6 , діючи повторно, будучи особою, яка раніше вчинила злочини, передбачені статтею 153 КК України, продовжуючи злочинну діяльність, маючи умисел на вчинення зґвалтування, направився до шляхопроводу на перехресті вул. Академіка Заболотного та вул. Дніпровське Шосе, де спостерігав за оточуючою обстановкою, підшукуючи жінок, які самотньо проходили вказаною вулицею.
При цьому, ОСОБА_6 заздалегідь для полегшення вчинення зґвалтування та подолання опору потерпілих, підшукав тканинний ремінь чорного кольору, який вирішив використовувати під час нападу на жінок, зокрема здавлювати вказаним ременем шию для подолання опору потерпілих.
Того ж дня, приблизно о 21:30 год., ОСОБА_6 , перебуваючи поруч з шляхопроводом на перехресті вул. Академіка Заболотного та вул. Дніпровське Шосе, між ТРЦ «Арт Молл», що по вул. Академіка Заболотного, 37, та ТРЦ «Атмосфера», що по вул. Столичне Шосе, 103, помітив раніше незнайому ОСОБА_9 , яка піднімалася східцями, що ведуть на міст. В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на зґвалтування ОСОБА_9 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , діючи умисно, повторно, з метою вчинення зґвалтування, користуючись відсутністю поруч сторонніх осіб та перехожих, наздогнав ОСОБА_9 , після чого, використовуючи перевагу у фізичній силі, застосовуючи фізичне насильство, накинув на шию ОСОБА_9 тканинний ремінь чорного кольору, який мав при собі, після чого, здушуючи шию ременем, почав тягнути ОСОБА_9 до низу східців з ціллю її переміщення в безлюдне місце з метою зґвалтування. У свою чергу ОСОБА_9 вчинила опір та намагалася вирватися. З метою подолання опору ОСОБА_6 намагався завдати потерпілій удари по голові та схопив останню рукою за волосся, продовживши тягнути до низу по східцям. Проте ОСОБА_9 здійснила різкий ривок голови в інший бік, в результаті чого ОСОБА_6 вирвав у неї жмут волосся з тім`яної ділянки голови, але їй вдалося вирватися.
Не подолавши опір потерпілої, ОСОБА_6 зістрибнув зі сходинок мосту через поруччя вниз та з місця злочину втік, не довівши до кінця злочинні дії, спрямовані на зґвалтування, з причин, що не залежали від його волі, та не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.
Таким чином, ОСОБА_6 суд визнає винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 152 КК України, - незакінчений замах на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним або оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтуванні), вчиненому повторно, вчиненому особою, яка раніше вчинила злочини, передбачені статтею 153 КК України.

Крім того, 06.06.2020 року, в денний час доби, ОСОБА_6 , повторно, будучи особою, яка раніше вчинила злочини, передбачені статтею 153 КК України, продовжуючи злочинну діяльність, маючи умисел на вчинення зґвалтування, направився до надземного пішохідного переходу (пішохідного мосту) через Столичне Шосе в напрямку зупинки громадського транспорту «с. Конча Заспа», по вул. Столичне Шосе у м. Києві, де спостерігав за оточуючою обстановкою, підшукуючи жінок, які самотньо проходили вказаною вулицею.
При цьому, ОСОБА_6 заздалегідь, для полегшення вчинення зґвалтування та подолання опору потерпілих, підшукав тканинний ремінь чорного кольору, який вирішив використовувати під час нападу на жінок, зокрема здавлювати вказаним ременем шию, для подолання опору потерпілих.
Того ж дня, приблизно о 12:50 год., ОСОБА_6 , спускаючись по сходах надземного пішохідного переходу (пішохідного мосту) через Столичне Шосе в напрямку зупинки громадського транспорту «с. Конча Заспа», по вул. Столичне Шосе у м. Києві, помітив незнайому ОСОБА_10 , яка також спускалася по сходах, оминувши його під час руху. В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на вчинення зґвалтування ОСОБА_10 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на зґвалтування ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , користуючись відсутністю сторонніх осіб та враховуючи власну перевагу у фізичній силі, діючи повторно, з метою вчинення зґвалтування, наздогнав потерпілу на сходах, накинув на шию тканинний ремінь та, здушуючи шию ременем, силоміць повів ОСОБА_10 з надземного переходу до лісової зони, погрожуючи у разі вчинення опору застосуванням насильства. При цьому, під час руху вглиб лісових насаджень у ОСОБА_10 з кишені одягу випав мобільний телефон та рюкзак з особистими речами.
Провівши потерпілу вглиб лісу, ОСОБА_6 , погрожуючи застосуванням насильства та застосовуючи фізичне насильство, поклав потерпілу на живіт, викрутив назад руки, після чого зв`язав руки і ноги потерпілої мотузкою та запхав в рот потерпілої хустку, щоб унеможливити спроби покликати на допомогу.
Надалі, залишивши потерпілу ОСОБА_10 зв`язаною, ОСОБА_6 направився до місця, де випали речі потерпілої, щоб їх забрати, наказавши потерпілій не рухатися.
У свою чергу ОСОБА_10 , скориставшись відсутністю ОСОБА_6 , витягнула з мотузки ногу, якою вона була зв`язана, піднялася і вибігла до проїжджої частини вул. Столичне Шосе у м. Києві, де зупинила проїжджаючий автомобіль та викликала працівників поліції.
У зв`язку з втечею потерпілої, ОСОБА_6 не довів до кінця злочинні дії, спрямовані на зґвалтування, з причин, що не залежали від його волі, та не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.
Таким чином, ОСОБА_6 суд визнає винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 152 КК України - незакінченому замаху на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним або оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтуванні), вчиненому повторно, вчиненому особою, яка раніше вчинила злочини, передбачені статтею 153 КК України.

Крім того, 27.06.2020 року ОСОБА_6 , діючи повторно, будучи особою, яка раніше вчинила злочини, передбачені статтею 153 КК України, продовжуючи злочинну діяльність, маючи умисел на вчинення зґвалтування, направився до перехрестя вул. Кіквідзе на вул. Саперно-Слобідську у м. Києві, де спостерігав за оточуючою обстановкою, підшукуючи жінок, які самотньо проходили вказаною вулицею.
27.06.2020 року, приблизно о 12:00 год., ОСОБА_6 , перебуваючи на з`їзді з вул. Кіквідзе на вул. Саперно-Слобідську у м. Києві, помітив раніше незнайому потерпілу ОСОБА_12 . В цей час у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на зґвалтування ОСОБА_12 ,
Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 , діючи повторно, з метою вчинення зґвалтування, користуючись відсутністю сторонніх осіб, підбіг до ОСОБА_12 ззаду, після чого, використовуючи перевагу у фізичній силі, застосовуючи фізичне насильство, схопив ОСОБА_12 передпліччям своєї правої руки за шию, в подальшому здушуючи шию рукою та закриваючи лівою рукою рот і ніс, щоб потерпіла не могла кричати, силоміць почав переміщати ОСОБА_12 в глибину зелених насаджень (кущів) з метою вчинення зґвалтування.
При цьому, потерпіла ОСОБА_12 вчинила опір та кричала, тому ОСОБА_6 , перемістивши потерпілу ОСОБА_12 до дерев, що розташовані внизу на узбіччі дороги, злякавшись, що його дії можуть бути помічені сторонніми особами, залишив потерпілу та швидко зник в глибині лісопосадки.
У зв`язку з викладеним, не подолавши опір потерпілої, ОСОБА_6 не довів до кінця злочинні дії, спрямовані на зґвалтування, з причин, що не залежали від його волі, та не вчинив усіх дій, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця.
Таким чином, ОСОБА_6 , суд визнає винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 152 КК України, - незакінченому замаху на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із вагінальним, анальним або оральним проникненням в тіло іншої особи з використанням геніталій без добровільної згоди потерпілої особи (зґвалтуванні), вчиненому повторно, вчиненому особою, яка раніше вчинила злочини, передбачені статтею 153 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 в категоричній формі заперечував свою винність та причетність до вчинення злочинів в яких обвинувачується. Користуючись своїм правом, від дачі показань відмовився. Цивільний позов потерпілої не визнав.
Незважаючи на позицію обвинуваченого, щодо категоричного заперечення своєї винності, суд вважає, що стороною обвинувачення надано достатньо належних, допустимих та безсумнівно переконливих доказів, що підтверджують винність обвинуваченого у вчинені злочинів поза розумним сумнівом, в обсязі обвинувачення, який суд вважає доведеним.

Зокрема, по епізоду обвинувачення за ч. 2 ст. 152 КК України в редакції Закону № 2295-VI від 01.06.2010, тобто у зґвалтуванні потерпілої ОСОБА_8 , винність обвинуваченого підтверджується наступними доказами:

Так, допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_8 в своїх показаннях відмітила, що 08.05.2017 року приблизно о 16.00 годин поверталася додому на вул. Промислову, де проживала. Була в навушниках. Ззаду підбіг чоловік, схопив за шию, почав душити та потягнув через пустир до лісосмуги. Почала з ним говорити, спитала, чому саме на неї напав, на що відповів, що раніше її бачив, у нього є дівчина. Коли дійшли до лісосмуги, почав її роздягати, на що почала пручатися. Чоловік сказав не роби цього, а то «вирублю» і усе зроблю. Поклав її на землю та перебуваючи ззаду здійснив статевий акт, при цьому використовував презерватив, оскільки коли тягнув її, просила про це. Завершивши, запитав, чи буде на нього ображатися, на що відповіла, що так. Він пішов, а вона повернулася додому. Повідомила поліцію. Перебувала в лікарні, однак пошкоджень не було виявлено. В обвинуваченому впізнає по голосу та підборіддю особу, яка її зґвалтувала. Провадження на певний час закривали, оскільки її було психологічно важко ходити на слідчі дії та згадувати про події Потім обвинуваченого затримали. На досудовому розслідуванні по голосу впізнавала обвинуваченого і на даний час на сто відсотків впізнає ОСОБА_6 як нападника і в цьому не сумнівається.
Додатково винність обвинуваченого у вчиненні даного злочину підтверджується:
протоколами огляду місця події, в яких, наряду з іншим зафіксовано, що від потерпілої було отримано зрізи нігтьових пластин; вона передала одяг та нижню білизну; взято у потерпілої мазки лікарем-гінекологом; в квартирі АДРЕСА_2 вилучено мобільні телефони; добровільно видано нижню білизну громадянином ОСОБА_13 та вилучено зразки букального епітелію (т.1 а.с. 117-137);
як видно з протоколу пред`явлення особи для впізнання, потерпіла ОСОБА_8 , яка перебувала поза візуальним спостереженням, серед інших осіб, які зачитували певний текст, зміст якого долучено до протоколу, по голосу впізнала саме ОСОБА_6 , як особу, яка її зґвалтувала (т.1 а.с.138-143).
про обставини вчинення щодо неї кримінального правопорушення, потерпіла ОСОБА_8 детально розповіла та показала під час проведення слідчого експерименту, про що зазначено у протоколі (т.1 а.с. 144-147).

По епізоду вчинення злочину передбаченого ч. 2 ст. 152 КК України, відносно потерпілої ОСОБА_11 , винність обвинуваченого підтверджуєть наступними доказами.

Потерпіла ОСОБА_11 в своїх показаннях відмітила, що 11.07.2019 року пізно вночі поверталася додому в районі станції метро «Видубичі». Йшла поряд з будівництвом, стежкою через лісовий масив. Слухала музика та на телефоні був включений ліхтар. Десь на середині стежки помітила чоловіка, який ішов назустріч і в світлі ліхтаря бачила його обличчя. З чоловіком розминулися і через короткий проміжок часу, хтось напав ззаду, схопив за шию, здушив. Чоловік сказав щоб не кричала, на що вона погодилася. Спочатку подумала, що нападник хоче її пограбувати, однак чоловік сказав, що хоче з нею мати статевий контакт, і щоб ішла вперед. Повідомила, що загубила навушники, і за його вимогою виключила телефон. Почала запитувати, для чого він це робить, навіть підняла камінь щоб захиститися, однак це його розлютило. Зайшли до дерев, неподалік була дорога і було чути шум автомобілів. Чоловік поставив вимогу, щоб роздяглася, а коли відмовилася, сказав. що зробить це силоміць. Зав`язав її очі, постави на коліна і робив спробу вчинити оральний статевий акт, та проник в неї, на що повідомила, що не вміє. Почали розмовляти, чоловік сказав, що мав дівчину, яка його покинула. Потім чоловік намагався анально проникнути в неї, однак не зміг. Вивів її, залишив і втік. Під час досудового розслідування впізнала у ґвалтівнику саме ОСОБА_6 і на даний час в обвинуваченому впізнає його без сумнівів. Нападником був саме обвинувачений, з яким розминулася і бачила його обличчя, оскільки позаду нікого не було. Обвинувачений насильно робив спроби статевого акту, на обличчі були подряпини від гілля, коли її тягнув та штовхав. Погрожував насильством, коли не хотіла роздягатися. Перед впізнанням, фото обвинуваченого її не показували. Брали зразки з ротової порожнини, однак по суті обвинувачений не здійснив з нею статевий акт. Впізнає в обвинуваченому нападника без сумнівів.
Додатково винність обвинуваченого у вчиненні даного злочину підтверджується:
висновком експерта № 042-1785-2019, згідно якого у ОСОБА_11 мали місце наступні тілесні ушкодження:
а) синці - на верхній повіці правого ока, в правій підочній ділянці, на червоній каймі нижньої губи, на переднє-зовнішній поверхні правого колінного суглобу;
б) садна-правій підочній ділянці, на спинці носа зліва, на кінчику носа зліва, на слизовій оболонці нижньої губи відповідно до 4-го зубу нижньої щелепи зліва;
в) крововилив - на слизовій оболонці верхньої губи відповідно до 3-го зубу верхньої щелепи зліва.
Характер та морфологічні властивості, виявлених ушкоджень, свідчать про те, що вони утворилися від щонайменш 9-ти кратної дії тупого(тупих) предмету(предметів), характерні властивості якого (яких) в ушкодженнях не відобразилися, за давністю можуть відповідати терміну вказаному в ухвалі, тобто 12.07.2019 року.
Кожне з вказаних в п. а) - в) тілесних ушкоджень відноситься до легкого тілесного ушкодження.
При проведенні судово-імунологічного дослідження в мазках і на тампонах з вмістом ротової порожнини гр.. ОСОБА_11 сперма морфологічним методом не виявлена (т.1 а.с.157-162);
протоколами огляду місця події, в яких зафіксовано зокрема: огляд ділянки на АДРЕСА_3 ; надання потерпілою ОСОБА_11 одягу (т.1 а.с.163-169; 171-175);
як видно з змісту протоколу пред`явлення особи для впізнання, потерпіла ОСОБА_11 , серед інших осіб впізнала саме ОСОБА_6 , як особу, яка вчинила щодо неї дії сексуального характеру без її добровільної згоди (т.1 а.с.176-179), (відеозапис зазначеної слідчої дії був відтворений та безпосередньо переглянутий судом);
про обставини вчинення щодо неї кримінального правопорушення, потерпіла ОСОБА_11 детально розповіла та показала під час проведення слідчого експерименту, про що відображено у протоколі (т.1 а.с. 180-184).

по епізоду обвинувачення за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 152 КК України, - незакінченому замаху на зґвалтування потерпілої ОСОБА_9 винність обвинуваченого підтверджується наступними доказами:

Так, потерпіла ОСОБА_9 відмітила, що 04.06.2020 року приблизно о 21.30 годин поверталася додому з роботи. Це було на вул. Заболотного, переходила дорогу під мостом. В правій руці тримала телефон, та помітила, що хтось біжить. Коли повернулася побачила чоловіка ростом приблизно 175 см., в зелених штанах з кишенею на нозі, флісова кофта, чорна маска на обличчі та бейсболка. Чоловік почав розмотувати ремінець і зрозуміла, що хоче її наздогнати. Почала тікати. Однак чоловік її наздогнав та накинув петлю, однак вона попала на обличчя а не на шию. Чоловік почав стискати петлю, вона пручалася, кричала. Чоловік схопив її за голову і хотів вдарити головою в поручень. Вона змогла розвернутися і він ніби повис у неї на спині та впав. Вона помітила його очі, а він почав кричати «що злякалася». Вона вирвалася, втекла і викликала поліцію. В обвинуваченому чітко та без будь яких сумнівів впізнає нападника. Раніше також впізнала обвинуваченого по росту, очах та голосу. Переконана, що у обвинуваченого була спроба зґвалтувати її, а може і вбити, оскільки там, де це сталося, неподалік ліс, лісосмуга, тобто усі умови для цього. В категоричній формі стверджує, що саме обвинувачений вчинив на неї напад.
Додатково винність обвинуваченого у вчиненні даного злочину підтверджується:
протоколами огляду місця події, в яких відображено зокрема: огляд ділянки під естакадою мосту за адресою: АДРЕСА_3 , під час якого було виявлено сліди боротьби та залишки вирваного волосся потерпілої ОСОБА_9 (т.1 а.с.188-192).
як видно з змісту протоколу пред`явлення особи для впізнання, потерпіла ОСОБА_9 , серед інших осіб за формою очей, вух,голови, за ходою та голосом впізнала саме ОСОБА_6 , як особу, який вчинив спробу її зґвалтувати (т.1 а.с.193-197), (відеозапис зазначеної слідчої дії був відтворений та безпосередньо переглянутий судом);
про обставини вчинення щодо неї кримінального правопорушення, потерпіла ОСОБА_9 детально розповіла та показала під час проведення слідчого експерименту, про що відображено у протоколі (т.1 а.с. 198-205).

по епізоду обвинувачення за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 152 КК України, - незакінченому замаху на зґвалтування потерпілої ОСОБА_10 винність обвинуваченого підтверджується наступними доказами:

Так, потерпіла ОСОБА_10 в своїх показаннях відмітила, що 06.06.2020 року зустрічалася з подругою та приблизно о 13.00 год. переходила на зупинку на Столичному шосе. Перед нею йшов чоловік одягнений в чорну куртку, штани кольору хакі, та маскою на обличчі. Обійшла чоловіка зліва. Чоловік накинув її на шию ремінь та стиснув, від чого почала втрачати свідомість. Фактично прийшла до тями, коли уже була в лісі. Чоловік тримав її за ремінь, який був на шиї і знаходився ззаду. Сказав не обертатися, не кричати і не битися. Пішли по лісу. Чоловік йшов ззаду і тримав за ремінь на шиї. Казав, «не переживай «зайчик» усе буде добре». Вона йому сказала, що загубила телефон і особисті речі. Також казала, щоб забирав усе, але щоб віддав сім-карту з телефону, бо буде телефонувати наречений який перебуває в тюрмі, просила не вбивати, на що чоловік сказав що зґвалтує її. Поклав животом на землю, сів зверху на поясницю, зв`язав руки, ноги, потім їх разом, та закрив рот хусткою. Чоловік сказав, що у неї є вибір, або зґвалтує, а потім піде за її речами, або навпаки. Сказала, щоб пішов і забрав її речі, що він і зробив. Її вдалося частково звільнити зв`язані руки і ноги, вибігла на проїжджу частину, зупинила авто, викликали поліцію. В обвинуваченому по голосу та статурі впізнає нападника, який хотів її зґвалтувати. Під час досудового розслідування при впізнанні, серед інших чоловіків, по голосу, коли вони вимовляли « не бійся зайка », впізнала саме обвинуваченого. Після події була в травмпункті, де у неї виявили пошкодження на шиї, лиці та зап`ястях. З собаками, коли шукали місце події, знайшли її телефон. У зв`язку з подією отримала психологічний стрес, до цього часу відчуває страх, переляк, виникли проблеми з підшуканням роботи, отримувала сеанси у психолога, в зв`язку з чим просить стягнути з обвинуваченого на її користь моральну шкоду, про що зазначила в позовній заяві. В категоричній формі запевняє, що в обвинуваченому на даний час впізнає особу, яка мала намір її зґвалтувати, сумнівів у неї немає.
Допитаний в ході судового засідання свідок ОСОБА_14 в своїх показаннях відмітив, що повертався додому з тренування та на автомобілі рухався в бік м. Києва. Неподалік спортивної бази «Динамо», біля новобудов, помітив, що на дорогу вибігла дівчина, яка махала руками. Зупинився. Дівчина, яка назвалася ОСОБА_15 , була дуже схвильована, казала, що на неї напав невідомий чоловік, потрібна допомога. Викликали поліцію, яку очікували разом, він ще допоміг зняти у неї з шиї якусь пов`язку, та частково у неї були зв`язані руки. Дівчина пояснювала, що поверталася додому. Ззаду напав чоловік, потягнув до лісу, не давав можливості на нього дивитися, зв`язав, однак її вдалося визволитися.
Додатково винність обвинуваченого у вчиненні даного злочину підтверджується:
протоколом огляду місця події з фото таблицями, в якому відображено про огляд ділянки місцевості розташованої по Старообухівському шосе, під час якого було виявлено та вилучено: жіночий черевик, обв`язаний залишками капронової мотузки; дві мотузки схожі на ручки сумки; жіночий черевик сірого кольору (ідентичний першому); тканина, схожа на хустку; мобільний телефон з чохлом, та інші речі (т.1 а.с.211-224);
як видно з змісту протоколу пред`явлення особи для впізнання, потерпіла ОСОБА_10 , серед інших осіб за рисами обличчя, зростом, зачіскою та голосом впізнала саме ОСОБА_6 , як особу, який вчинив спробу її зґвалтувати (т.1 а.с.241-245), (відеозапис зазначеної слідчої дії був відтворений та безпосередньо переглянутий судом);
про обставини вчинення щодо неї кримінального правопорушення, потерпіла ОСОБА_10 детально розповіла та показала під час проведення слідчого експерименту, про що відображено у протоколі (т.1 а.с. 246-249) (відеозапис зазначеної слідчої дії був відтворений та безпосередньо переглянутий судом);
згідно висновку експертизи № 10-1482, від 14.07.2020 року, встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка букального епітелію потерпілої ОСОБА_10 та свідка ОСОБА_14 . Крім того, під час проведення експертизи, експертом було досліджено мотузку, резинку, шарф, на предмет виявлення клітин з ядрами. Генетичні ознаки (ДНК-профілі) клітин з ядрами на резинці, шарфі збігаються між собою та збігаються з генетичними ознаками (ДНК-профілем) зразка букального епітелію потерпілої ОСОБА_10 , і не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію свідка ОСОБА_14 (т.2 а.с.5-24);
згідно висновку експертизи № 10-1779 від 14.07.2020 року, встановлено генетичні ознаки (ДНК-профіль) зразка букального епітелію ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.2 а.с.28-35);
як відображено у висновку експерта № 10-1795, від 14.07.2020 року, генетичні ознаки (ДНК-профілі) клітин з ядрами на резинці (в постанові слідчого мотузка чорного кольору) (об`єкт № 5) та на шарфу (в постанові слідчого платок сіро-коричневого кольору) (об`єкти №№ 8,12) збігаються між собою не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_6 і належать особі жіночої генетичної статі.
Генетичні ознаки клітин з ядрами на мотузці (об`єкт № 4) є змішаними, можуть бути придатними для ідентифікації тільки по домінуючому ДНК- профілю який не збігається з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_6 і належить особі жіночої генетичної статі.
Походження вищевказаних клітин на резинці (в постанові слідчого мотузка чорного кольору) (об`єкт № 5), на шарфу (в постанові слідчого платок сіро-коричневого кольору) (об`єкти №№ 8,12), на мотузці (об`єкт № 4) від ОСОБА_6 виключається.
Генетичні ознаки клітин з ядрами на мотузці (об`єкт № 3) є змішаними, можуть бути придатними для ідентифікації тільки по домінуючому ДНК- профілю, який збігається з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_6 (т.2 а.с.39-44);

по епізоду обвинувачення за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 152 КК України, - незакінченому замаху на зґвалтування потерпілої ОСОБА_12 винність обвинуваченого підтверджується наступними доказами:

Так, як видно з протоколу огляду місця події від 07.06.2020 року на земельній ділянці біля з`їзду з вул. Кіквідзе на вул. Саперно-Слобідську в м. Києві було виявлено мобільний телефон марки «Самсунг», який, як відображено у протоколі огляду речей, був оглянутий та в подальшому повернутий на зберігання ОСОБА_12 (т.2 а.с. 62-70);
про обставини вчинення щодо неї кримінального правопорушення, потерпіла ОСОБА_12 детально розповіла та показала під час проведення слідчого експерименту, про що зазначено у протоколі та відображено на фото в додаток до нього (т.2 а.с. 71-81);
як видно з змісту протоколу пред`явлення особи для впізнання, потерпіла ОСОБА_12 , серед інших осіб за зростом, формою вух, рисами обличчя, розрізом очей та голосом впізнала саме ОСОБА_6 , як особу, який вчинив спробу її зґвалтувати (т.2 а.с.82-85), (відеозапис зазначеної слідчої дії був відтворений та безпосередньо переглянутий судом).

Крім системного аналізу доказів по кожному, відокремленому епізоду вчинення злочинів, винність обвинуваченого також додатково підтверджується іншими доказами, які прямо та опосередковано підтверджують причетність обвинуваченого до вчинення всіх злочинів, у вчинені яких суд визнає його винним.

Так, під час досудового розслідування кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , відповідно до клопотань, у слідчого судді були отримані дозволи на тимчасовий доступ до речей та документів, а також тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, та здійснено такий доступ, про що зазначено у протоколах, а також проведено аналіз технічної інформації, про що складено довідки (т.3 а.с. 1-151, т.4 а.с.1-107).
Як видно з протоколу, слідчий провівши огляд інформації викладений у вигляді довідки про абонентський номер НОМЕР_1 , належність якого значиться за ОСОБА_6 , відмітив про перебування обвинуваченого на місці вчинення злочинів, тобто саме в той час та в тих місцях, де було вчинено замах на зґвалтування ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 (т.4 а.с.108-129).
Під час досудового розслідування, відповідно до ухвали слідчого судді, було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_6 , зокрема в квартирі АДРЕСА_4 , під час якого, як відмічено у протоколі, було виявлено та вилучено мобільний телефон «Нокіа», записна книжка, чоловічі кросівки, стартові пакети, сім картки, рюкзак чорного кольору, гаманець (т.1 а.с. 229-236).
Предмети, які були виявлені та вилучені під час проведення вищезазначеного обшуку, були оглянуті слідчим, про що було складено протокол в якому, наряду з іншим відмічено, що при поміщенні сім карток до мобільного телефону, на екрані з`явилися надписи «номер вашого мобільного» НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 ; НОМЕР_3 . Крім того, у протоколі відмічено про огляд телефону «Нокіа», в який поміщалися виявлені під час обшуку сім-картки «Водафоне» та «Київстар», та на екрані з`явилися надписи «номер вашого мобільного» НОМЕР_4 ; НОМЕР_5 . Також оглядався гаманець жіночий, в якому було виявлено студентський квиток на ОСОБА_16 , та читацький квиток на ОСОБА_17 (т.1 а.с.237-240).

Згідно висновку судово-психіатричної експертизи № 149 від 10.11.2020 року, у періоди часу, до яких відносяться діяння, в скоєнні яких підозрюється ОСОБА_6 він не виявляв ознак будь-якого психічного розладу, виявляв ознаки акцентуації особистісних рис.
У періоди часу, до яких відносяться діяння, в скоєнні яких він підозрюється, ОСОБА_6 за своїм психічним станом міг усвідомлювати свої дії та керувати ними.
В теперішній час ОСОБА_6 не виявляє ознак будь-якого психічного розладу, а виявляє ознаки акцентуації особистісних рис і за своїм психічним станом застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.
В теперішній час ОСОБА_6 не виявляє ознак хронічного алкоголізму та наркоманії і застосування лікування від хронічного алкоголізму та наркоманії не потребує.
Характер правопорушень, у яких ОСОБА_6 на даний час підозрюється, виключає наявність у нього в періоди, які досліджуються, будь-яких значно виражених емоційних станів, у тому числі і стану фізіологічного афекту.
До психологічних особливостей ОСОБА_6 відносяться: достатній рівень інтелектуального розвитку, у сфері особистості: стенічність, активність поведінки, екстравертованість, малотовариськість з недовірливим відношенням до оточуючих, психічна ригідність (негнучкість), застряганя на значущих переживаннях та інформації, егоцентризм, позитивне самосприйняття, демонстративність, невисокий рівень домагань та ціннісних орієнтирів.
У ОСОБА_6 не виявляється індивідуально-психологічних особливостей, які суттєво вплинули на його поведінку у період правопорушень, у яких він на даний час підозрюється (т.2 а.с.212-217).
Вищезазначені, досліджені безпосередньо судом докази, суд вважає належними, допустимими та в сукупності достатніми для визнання обвинуваченого винуватим, у вчиненні злочинів поза розумним сумнівом. Як встановлено в ході судового розгляду, у потерпілих, які по суті прямо вказали на обвинуваченого, як особу яка вчинила злочини щодо них, не було підстав обмовляти обвинуваченого, а стороною захисту в розпорядження суду не надано доказів, які би могли свідчити про зворотне.
Вище зазначені показання потерпілих суд бере до уваги, вважаючи їх правдивими, та такими, що узгоджуються з іншими доказами наданими прокурором та які, в сукупності з іншими доказами, повністю підтверджують винність обвинуваченого у вчиненні злочинів поза розумним сумнівом.

З приводу доводів захисника, щодо необхідності виправдання обвинуваченого в зв`язку з недоведеністю обвинувачення, оскільки надані стороною обвинувачення докази є неналежними та недопустимими, то суд відмічає наступне.

Так, захисник ставить під сумнів правдивість показань потерпілої ОСОБА_8 , щодо застосування до неї погроз та насильства, крім того, щодо ознак, за якими вона впізнала обвинуваченого, що по суті виключає факт зґвалтування як такого, оскільки відсутні достатні та переконливі докази з цього приводу.
Зазначені доводи захисту суд до уваги не бере та відкидає, беручи до уваги ґрунтовні та детальні показання самої потерпілої, які вона надала суду та які повністю викривають обвинуваченого у вчинені злочину, та які узгоджуються з іншими доказами.
Більше того, суд не може погодитися з доводами захисника на предмет невідповідності вимогам КПК України впізнань проведених під час досудового розслідування з участю потерпілих, оскільки, таких порушень судом не було встановлено, а впізнання з потерпілими проведено з дотриманням вимог процесуального законодавства, та вони до початку проведення зазначеної слідчої дії були допитані в т.ч. щодо зовнішнього вигляду нападника та під час впізнання вказали саме на ОСОБА_6 , як особу яка вчинила напади, про що відображено в протоколах та чітко видно на переглянутих судом відеозаписах. Враховуючи викладене, немає підстав визнавати недопустимим доказом протоколи впізнання.
Більше того, як видно з наданих в розпорядження суду протоколів, пред`явлення осіб для впізнання потерпілим ОСОБА_8 (т.1.а.с.138-143), ОСОБА_9 (т.1а.с.193-197), ОСОБА_10 (т.1 а.с. 241-245), здійснювалося з участю захисника ОСОБА_7 , і у нього, на час проведення зазначених слідчих дій, з приводу їх проведення зауважень не було, оскільки в протоколах про це не відмічено.
Щодо доводів захисника з приводу того, що у його підзахисного, який фактично був затриманий, шляхом обману, під приводом коронавірусу 13.07.2020 року було отримано біологічні зразки, які в подальшому були дослідженні експертом, та вимоги захисника в зв`язку з цим, визнати зазначені процесуальну дію такою, що проведена з порушенням вимог процесуального законодавства, а висновок експерта недопустимим доказом, то суд відмічає наступне.
В дійсності, як видно з наданих стороною обвинувачення матеріалів, 13.07.2020 року прокурором було винесено постанову про відібрання слідчим групи слідчих зразків букального епітелію у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для проведення експертизи. Цього ж числа, як видно з протоколу, ст. слідчий ОСОБА_18 в приміщенні Голосіївського УП ГУНП в м. Києві, в присутності понятих, із застосуванням ватної палички відібрав у ОСОБА_6 зразки букального епітелію. Зауважень та скарг, як відмічено у протоколі не надходило, з приводу чого є також підпис ОСОБА_6 та понятих, що дає підстави прийти до висновку, що обвинувачений на той час погодився добровільно надати такі зразки.
В подальшому, зазначений зразок букального епітелію був використаний при проведенні експертизи, в тому числі мотузки, яка була знайдена під час огляду місця події після вчинення злочину щодо потерпілої ОСОБА_10 ,та, як відображено у висновку експерта № 10-1795, від 14.07.2020 року, генетичні ознаки клітин з ядрами на мотузці (об`єкт № 3) є змішаними, можуть бути придатними для ідентифікації тільки по домінуючому ДНК- профілю, який збігається з генетичними ознаками зразка букального епітелію ОСОБА_6 (т.2 а.с.39-44).
З приводу проведення вищезазначеної процесуальної дії, під час судового засідання, на вимогу захисника було допитано слідчого ОСОБА_18 , який повідомив, що в дійсності розслідував кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 . На момент відібрання зразків букального епітелію, ОСОБА_6 не затримувався згідно ст. 208 КПК України. Будучи запрошеним у райвідділ, добровільно з`явився та погодився надати зразки, після того як йому повідомили, що перевіряється на причетність до вчинення кримінальних правопорушень. З цього приводу було складено протокол з участю понятих.
Так, відповідно до вимог ст. 245 КПК України, відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 КПК України. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.
Як видно, у зазначеній статті є лише посилання на відібрання біологічних зразків у особи, з його згоди, без визначення процесуального статусу цієї особи як підозрюваного, свідка, потерпілого, а вимоги статті 241 КПК України, яка регулює освідування особи та в якій визначено перелік кола таких осіб і до якої відсилає стаття 245 КПК України, застосовуються лише в частині щодо правил, за якими проводиться отримання зразків для експертизи.
З огляду на викладене, немає підстав вважати, що отримання у ОСОБА_6 зразків для експертизи, про що відмічено у протоколі, отримані з порушенням вимог процесуального законодавства, а тому висновок експерта, № 10-1795, від 14.07.2020 року, є, як вважає суд, допустимим доказом.
Суд також вважає за необхідне відмітити, що під час судового розгляду захисник звернувся до суду з клопотанням про долучення доказів, зокрема ДВД-диску з записом трьох аудіо записів та одного запису, на яких, як відмічає адвокат, по суті було зафіксовано саме факти затримання ОСОБА_6 13.07.2020 року та доставляння в Голосіївське УП, без складання процесуальних документів.
Під час з`ясування у адвоката обставин отримання вказаних записів, останній повідомив суд, що записи, які він надає суду під час судового розгляду, були у його розпорядженні на час відкриття матеріалів та зберігалися в телефоні, однак він про них згадав пізніше та і не було можливості їх відтворити, оскільки це потребувало значного часу для пошуку, а провів дії по їх відшуканню та відкриттю лише в ході судового розгляду, коли йому вдалося їх відкрити та відтворити.
Враховуючи вищезазначені обставини, оскільки сторона кримінального провадження, зокрема захисник, не здійснила стороні обвинувачення відкриття матеріалів, які були у його розпорядженні, суд, згідно вимог ст. 290 КПК України, не допускає відомості, які містяться в них, як докази. А тому, з вищезазначених підстав, суд не бере та відкидає доводи захисту, та не бере до уваги надані ним матеріали.
Підсумовуючи та аналізуючи результати судового розгляду кримінального провадження в цілому, та безпосередньо досліджені судом докази в їх сукупності, беручи до уваги як ключові показання потерпілих, які прямо вказали на обвинуваченого, як особу яка вчинила щодо них злочини, та надані стороною обвинувачення документи складені під час досудового розслідування в т. ч. з участю потерпілих, протоколи слідчих дій, висновки експертів, суд прийшов до категоричного висновку про доведеність винності обвинуваченого поза розумним сумнівом у вчиненні злочинів передбачених ч.2 ст. 152 КК України (КК в редакції Закону України № 2295-УІ від 01.06.2010 року), ч.2 ст. 152; ч. 3 ст.15 ч.2 ст. 152 КК України.
При призначенні покарання, суд враховує тяжкість та вчинених злочинів, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного, який раніше неодноразово судимий, в т.ч. за аналогічні злочини.
Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Ураховуючи обставини вчинення та суспільну небезпеку злочинів, наслідки які настали в результаті їх вчинення, особу обвинуваченого, позицію сторони обвинувачення та одної з потерпілих, висловлені в судових дебатах, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання, за сукупністю злочинів, у виді позбавлення волі. Лише таке покарання, як вважає суд, є необхідним і буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу, залишити без змін.

Відповідно до вимог ст. 72 КК України, у строк покарання ОСОБА_6 зарахувати попереднє ув`язнення, починаючи з 15.07.2020 року (дати застосування запобіжного заходу згідно ухвали Голосіївського районного суду м. Києва (т.1 а.с. 84).

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на експерта.
Що стосується цивільного позову потерпілої ОСОБА_10 , то суд прийшов до висновку, що він підлягає частковому задоволенню, в частині відшкодування лише моральної шкоди.
Так, в обґрунтування позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди, потерпіла в розпорядження суду взагалі не надала доказів того, що в результаті дій обвинуваченого її було завдано матеріальну шкоду в сумі 1200 грн., а тому в цій частині позов не підлягає задоволенню.
Що стосується відшкодування моральної шкоди, яку потерпіла оцінює в розмірі 100 тисяч гривень, то в цій частині позов підлягає задоволенню.
Як вважає суд, в результаті злочинних дій обвинуваченого потерпілій було завдано моральну шкоду, яка полягає у завданні її фізичного болю та моральних страждань, перенесення психологічного стресу. В зв`язку з злочинними діями обвинуваченого щодо неї, вона тривалий час вимушена була проводити заходи лікування та психологічної реабілітації, що продовжується по даний час, вона постійно живе в стресовому стані. Враховуючи викладене, цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_10 моральну шкоду в розмірі сто тисяч гривень. В частині відшкодування матеріальної шкоди, в задоволенні позовної заяви відмовити.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим та призначити покарання:
за ч.2 ст. 152 КК України (КК в редакції Закону України № 2295-УІ від 01.06.2010 року) у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років;
за ч.2 ст. 152 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років;
за ч. 3 ст.15 ч.2 ст. 152 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.
На підставі ст. 70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточне покарання ОСОБА_6 визначити у виді позбавлення волі на строк 10 (десять) років.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, до вступу вироку в законну силу, залишити без змін.

Строк покарання ОСОБА_6 рахувати з 22.06.2021 року, зарахувавши, відповідно до вимог ст. 72 КК України, у строк покарання попереднє ув`язнення, починаючи з 15.07.2020 року (дати застосування запобіжного заходу згідно ухвали Голосіївського районного суду м. Києва) по по 21.06.2021 року, включно, з розрахунку день за день.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_10 , задовольнити частково. Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь потерпілої ОСОБА_10 , - 100 000 (сто тисяч) грн. моральної шкоди.

В частині відшкодування матеріальної шкоди, в задоволенні позовної заяви потерпілої відмовити.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів, зокрема:
22874,52 грн. витрат на проведення експертизи № 10-11482 (т.2 а.с.226);
2451,75 грн. витрати на проведення експертизи № 10-1795 (т.2 а.с.227);
3569,28 грн. витрати на проведення експертизи № 10-1/429 (т.2 а.с.228);
3569,28 грн. витрати на проведення експертизи № 10-1/431 (т.2 а.с.229);
3569,28 грн. витрати на проведення експертизи № 10-1/430 (т.2 а.с.230);
2474 грн. витрати на проведення експертизи № 10-1/425 (т.2 а.с.231);
1484,40 грн. витрати на проведення експертизи № 10-1/427 (т.2 а.с.232);
2974,40 грн. витрати на проведення експертизи № 10-1/426 (т.2 а.с.233);
3569,28 грн. витрати на проведення експертизи № 10-1/770 (т.2 а.с.234);
3853,09 грн. витрати на проведення експертизи № 10-1386 (т.2 а.с.235);
4522,99 грн. витрати на проведення експертизи № 10-1389 (т.2 а.с.236);
4582,72 грн. витрати на проведення експертизи № 10-1385 (т.2 а.с.237);
4210,02 грн. витрати на проведення експертизи № 10-1390 (т.2 а.с.238);
3856,99 грн. витрати на проведення експертизи № 10-1779 (т.2 а.с.239).
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1