ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/1687/19 Номер провадження 11-кп/814/448/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем з участю прокурора захисників обвинуваченихОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відеоконференції кримінальне провадження №0000174 за апеляційною скаргою прокурора Хорольського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_12 , яка брала участь у даному провадженні, на вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 21 грудня 2020 року щодо ОСОБА_10 ,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з неповною середньою освітою, не одружений, працюючий різноробочим у сільськогосподарському виробничому кооперативі "Перемога", судимий, останній раз:
10 квітня 2017 року Хорольським районним судом Полтавської області за ч. 3 ст.185, 75 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки; ухвалою цього ж суду від 15 квітня 2019 року звільнений від призначеного основного покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку,

визнаний винуватим та засуджений:

- за ч.1 ст.357 КК України на 1 рік обмеження волі ;

- за ч.2 ст.185 КК України на 3 роки обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно засуджений на 3 роки 6 місяців обмеження волі.

Відповідно до ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, з покладенням певних обов`язків, передбачених ст.76 цього Кодексу.

ОСОБА_11 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканець АДРЕСА_2 , громадянин України, з середньою освітою, не одружений, непрацюючий, судимий 09 квітня 2019 року вироком Подільського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 186, 75 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 роки,

визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст.185 КК України на 2 роки позбавлення волі.

Відповідно до ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Подільського районного суду м. Київ від 09 квітня 2019 року у виді 2 років 9 місяців позбавлення волі та остаточно засуджений на 4 роки 9 місяців позбавлення волі.

Постановлено стягнути з обвинувачених на користь держави судові витрати в розмірі 628, 04 грн в рівних частинах.

Вирішене питання про речові докази.

Згідно з вироком, ОСОБА_10 визнаний винуватим у тому, що він 01 квітня 2019 року близько 20 години, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння у будинку АДРЕСА_1 , таємно, шляхом вільного доступу, викрав належний потерпілому ОСОБА_13 офіційний документ банківську картку «Приватбанк» № НОМЕР_1 .
В подальшому, протягом 02-03 квітня 2019 року, ОСОБА_10 таємно викрав кошти ОСОБА_13 на загальну суму 4111,70 грн шляхом використання цієї банківської картки під час розрахунку за придбані товари в магазинах, а також знявши з картки готівку через банкомати у м. Хорол Полтавської області.
Крім того, 17 квітня 2019 року близько 01 години ОСОБА_10 за попередньою змовою із ОСОБА_11 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, перебуваючи на подвір`ї домогосподарства потерпілої ОСОБА_14 в АДРЕСА_2 , таємно, повторно, шляхом вільного доступу, викрали належні потерпілій металеві казан та корито загальною вартістю 576 грн.
В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду щодо ОСОБА_10 у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, а також через неправильне його звільнення від відбування покарання.

Вважає за необхідне постановити новий вирок, яким призначити ОСОБА_10 покарання за ч.1 ст.357 КК України у виді 1 року обмеження волі, за ч.2 ст.185 КК України 3 роки позбавлення волі та на підставі ч.1 ст.70 цього Кодексу, за сукупністю злочинів, остаточно засудити обвинуваченого на 3 роки позбавлення волі.

При цьому зазначає, що обвинувачений ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення до закінчення іспитового строку, призначеного вироком Хорольського районного суду Полтавської області від 10 квітня 2017 року.

Звертає увагу на особу ОСОБА_10 , який раніше притягувався до кримінальної відповідальності, на шлях виправлення не став та продовжив вчиняти умисні корисливі злочини, що свідчить про його підвищений ступінь суспільної небезпеки.

Інші учасники провадження вирок щодо ОСОБА_10 не оскаржили.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу, погодився з видом та розміром призначеного судом покарання ОСОБА_10 , але вважав помилковим застосування ст.75 КК України, міркування інших учасників провадження, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши докази, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень за наведених у вироку обставин і кваліфікація його дій за ч.1 ст.357 та ч.2 ст.185 КК України в апеляційній скарзі не оспорюються.
Покарання обвинуваченому призначене у відповідності до вимог ч.2 ст.65 та ч.2 ст.50 КК України, відповідає ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, даним про особу ОСОБА_10 , який посередньо характеризується, працює різноробочим у сільськогосподарському виробничому кооперативі "Перемога", ураховує визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, думку потерпілої ОСОБА_14 , обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, в тому числі зазначені в апеляційній скарзі прокурора, є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів і є справедливим.
Тому підстав для його посилення, про що прохає прокурор в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.
Водночас, доводи прокурора про неправильне звільнення ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком є обґрунтованими.
Згідно зі ст.409 КПК України, підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, відповідно до п.2 ч.1 ст.413 КПК України, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.
На підставі ч.1 ст.420 цього Кодексу суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.
Згідно з ч.1 ст.75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Приписами п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» визначено, що рішення суду про звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням має бути належним чином мотивоване.
Звільняючи ОСОБА_10 від відбування покарання з випробуванням, суд не врахував належним чином, як того вимагають положення ст.75 КК України, тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, кількість епізодів злочинної діяльності, конкретні обставини справи, а також дані про особу винного.
Також, місцевий суд залишив поза увагою, що ОСОБА_10 невдовзі після відбуття реального покарання за тяжкий злочин проти статевої свободи та статевої недоторканості особи, вчинив умисний корисливий злочин проти власності та був звільнений від відбування покарання з випробування з іспитовим строком.
Проте, до закінчення іспитового строку, знову вчинив умисні кримінальні правопорушення, що свідчить про те, що його виправлення неможливе без ізоляції від суспільства.
Оскільки про вчинення під час іспитового строку нових правопорушень стало відомо після винесення постанови про звільнення засудженого від покарання і це рішення не було скасоване, відсутні підстави для призначення покарання за правилами, передбаченими статтями 71, 72 КК України, про що наголосив Пленум Верховного Суду України у п.10 згаданої постанови.
Водночас, ця обставина не позбавляє суд права призначити обвинуваченому реальне покарання.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком не відповідає вимогам ст.75 КК України.
Отже, вирок суду в частині призначення покарання ОСОБА_10 підлягає скасуванню в зв`язку з неправильним звільненням обвинуваченого від відбування покарання з ухваленням в цій частині нового вироку.
Виходячи з положень ст.65 та ст.50 КК України, призначаючи ОСОБА_10 покарання, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу винного, обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та вважає за необхідне призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк, визначений судом першої інстанції.
Отже, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407 та 418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Хорольського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_12 задовольнити частково.
Вирок Хорольського районного суду Полтавської області від 21 грудня 2020 року щодо ОСОБА_10 в частині призначення покарання скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.
Призначити ОСОБА_10 покарання:
за ч.1 ст.357 КК України - 1 рік обмеження волі;
- за ч.2 ст.185 КК України - 3 роки обмеження волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно засудити ОСОБА_10 на 3 роки 6 місяців обмеження волі.
Початок строку покарання рахувати з моменту звернення вироку до виконання.
В іншій частині вирок щодо ОСОБА_10 залишити без змін.
Судове рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.
Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4