Справа № 469/574/21
Провадження 1-кп/483/163/2021
ВИРОК
Іменем України

12 липня 2021 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду № 2 в м.Очакові обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000049 від 08 травня 2021 рокувідносно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 121 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника - адвоката ОСОБА_6 , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 , 07.05.2021 близько 18 години 00 хвилин (більш точного часу у ході проведення досудового розслідування не встановлено), перебуваючи за місцем свого постійного мешкання, а саме у приміщені кухні домоволодіння, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , розпочав розмову зі своєю співмешканкою ОСОБА_5 , яка прийшла додому у стані алкогольного сп`яніння. Під час їх розмови між ними виник словесний конфлікт з приводу вживання ОСОБА_5 алкогольних напоїв. У цей час між ОСОБА_3 та потерпілою ОСОБА_5 склались неприязні стосунки та у ОСОБА_3 раптово виник умисел, направлений на спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 . Реалізуючи виниклий умисел, ОСОБА_3 , розуміючи, що його діяння с незаконним та протиправним, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння у вигляді спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 , діючи умисно, цілеспрямовано наніс останній два удари кулаком своєї руки в область лівої частини обличчя та лівої тім`яної ділянки голови, від яких вона впала на підлогу та не могла чинити опору. Після чого конфлікт був припинений та ОСОБА_5 самостійно дійшла до ліжка і лягла відпочивати, де під час сну втратила свідомість та впала у кому. ОСОБА_5 , без свідомості каретою швидкої медичної допомоги, було шпиталізовано до хірургічного відділення КНП «Березанської ЦРЛ», де проведено операцію у вигляді трепанації черепу зліва сторони.

В результаті своїх протиправних та умисних дій, ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_5 , тілесні ушкодження у вигляді крововиливу над твердою оболонкою головного мозку зліва, забою головного мозку тяжкого ступеню, які ускладнились парезом окорухомого нерва зліва, які за своїм ступенем тяжкості відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення визнав повністю та не заперечував обставин вказаних в обвинувальному акті. Пояснив, що дійсно між ним та потерпілою того дня виник конфлікт, в ході якого він дав два ляпаса останній, він якого вона впала на підлогу. Піднявшись після цього, вона лягла на ліжко, яке знаходиться в приміщення кухні, де відбувався конфлікт та просила її не чіпати. Вранці побачивши, що вона лежить та здригається, він особисто викликав "швидку", яка забрала її до лікарні. У вчиненому щиро розкаявся.

Допитана в судовому засідання потерпіла ОСОБА_5 , зазначила, що того дня у неї виник конфлікт зі співмешканцем, з яким проживає протягом шести років. Він дав їй два ляпаси, після чого вона впала. Після цього, піднялася та лягла на ліжко. Винною в конфлікти вважає себе. Просила суд не позбавляти обвинуваченого волі.

На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування, стосовно фактичних обставин справи, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, сумнівів у добровільності та істинності його позиції немає; йому роз`яснено, що у такому випадку, він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Роз`яснивши учасникам судового розгляду наслідки щодо позбавлення їх права оскаржити в апеляційному порядку обставини, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та потерпылої, дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що стосуються речових доказів та характеризують особу обвинуваченого.

Аналізуючи викладене, суд знаходить доведеною вину обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, яке небезпечне для життя в момент заподіяння.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України, роз`ясненнями пунктів 1, 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами та доповненнями), а також виходить з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

У п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. При цьому, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Відповідно до п. 2 Постанови визначено, що відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК України суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення менш суворого покарання особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.

У відповідності до ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відносяться до категорії тяжкого, сукупність обставин провадження, особу винного, який в силу ст. 89 КК України судимості не має, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченого - щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину, думку потерпілої, яка просила не позбавляти обвинуваченого волі, обтяжуючих обставин не встановлено.

Ці обставини дають суду підстави вважати, що подальше виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства, тому вважає за необхідне і достатнє застосувати до нього покарання у вигляді позбавлення волі на рівні мінімальної межі, з випробуванням із встановленням іспитового строку.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 застосовано у виді тримання під вартою, який слід залишити до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов не заявлено.

Судові витрати відсутні.

Долю речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

З А С У Д И В:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 України, та призначити йому покарання у вигляді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на три роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 на період іспитового строку обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Речові докази: наволочку на подушку, яка передана до кімнати зберігання речових доказів відділення поліції № 8 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області повернути за належністю; медичну карту стаціонарного хворого № 373/108 (належним чином завірені копії) на ім`я ОСОБА_5 на 14 арк., що зберігаються у матеріалах кримінального провадження залишити у матеріалах кримінального провадження.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 у виді тримання під вартою, залишити до набрання вироком законної сили.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий