КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглядаючи у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 16 червня 2021 року, апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах особи, відносно якої вирішується питання про екстрадицію ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2021 року, відносно
ОСОБА_6 ( ОСОБА_7 ), який народився
ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Москва, Російської Федерації, громадянина Російської Федерації,

розшукується компетентними органами Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації,

за участі: прокурора захисника особи, відносно якої вирішується питання про екстрадицію перекладача ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 ,
ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою залишено без задоволення скаргу адвоката ОСОБА_10 , в інтересах ОСОБА_6 , на постанову начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 від 25 січня 2021 року про видачу (екстрадицію) ОСОБА_6 до Російської Федерації.

Не погоджуючись з таким рішенням, захисник ОСОБА_5 , яка діє в інтересах особи, відносно якої вирішується питання про екстрадицію ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу захисника ОСОБА_10 , скасувати постанову прокурора від 25 січня 2021 року про видачу (екстрадицію) ОСОБА_6 до Російської Федерації.
Апелянт вважає оскаржувану ухвалу незаконною та необґрунтованою, через істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Зазначає, що ОСОБА_6 подано заяву про визнання біженцем 29 грудня 2020 року, шляхом направлення її цінним листом із описом вкладення на адресу Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області.
В результаті розгляду такої заяви 11 лютого 2021 року ДМС України видало ОСОБА_6 довідку про звернення особи за захистом, дію якої б пролонговано до 03 бересня 2021 року включно.

Окрім того, 03 березня 2021 року начальником Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області прийнято наказ № 70, згідно із яким прийнято в оформлення документи для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту г-на РФ ОСОБА_6 .
У порушення вимог ч. 4 ст. 590 КПК України, слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_6 у Російській Федерації загрожує небезпека через політичні переконання, про що неодноразово наголошував захисник

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та особи, відносно якої вирішується питання про екстрадицію, які підтримали апеляційну скаргу, пояснення прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити в силі ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

20 листопада 2020 року о 20 год. 20 хв. під час оформлення пасажирів рейсу №FRX458 сполученням «Стамбул-Київ» працівниками Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України виявлено та затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 ( ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_2 , який нібито значиться в міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації (шахрайство).
Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 21 листопада 2020 року відносно ОСОБА_6 застосовано тимчасовий арешт на 40 діб.
Офісом Генерального прокурора отримано запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_6 ( ОСОБА_12 ).
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 грудня 2020 року до громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 ( ОСОБА_12 ) застосовано екстрадиційний арешт до 12 лютого 2021 року включно.
25 січня 2021 року начальником Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 прийнято постанову про видачу (екстрадицію) ОСОБА_6 ( ОСОБА_12 ) до Російської Федерації.
Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови від 25.01.2021, громадянин Російської Федерації ОСОБА_6 ( ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 , розшукується за вчинення злочинів, передбачених ч. 4 ст. 159 (шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене організованою групою, що завдало значної шкоди потерпілому - 5 злочини), ч. 4 ст. 159 (шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене організованою групою, що завдало значної шкоди потерпілому, в великих розмірах 57 злочинів), ч. 4 ст. 159 (шахрайство, тобто заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене організованою групою, що завдало значної шкоди потерпілому, в особливо великих розмірах - 33 злочини) КК Російської Федерації.
Органом досудового розслідування 16 грудня 2019 року винесено постанову про притягнення ОСОБА_6 як обвинуваченого у вчиненні злочинів та того ж дня оголошено його розшук. Остаточне обвинувачення ОСОБА_6 пред`явлено 06.07.2020.
Постановою судді Нікулинського районного суду м. Москва від 16 червня 2020 року відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Ракша ОСОБА_13 ( ОСОБА_12 ) розшукується за вчинення злочинів, які у порівнянні з законодавством України про кримінальну відповідальність відповідають: ч. 4 ст. 190 (заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману (шахрайство), вчинене в особливо великих розмірах, організованою групою) КК України, строк покарання за які передбачено понад 1 рік позбавлення волі та відповідно є екстрадиційним злочином.
Строк давності притягнення ОСОБА_6 до відповідальності за вчинення ним злочинних діянь, відповідно до ст. 49 КК України, не закінчився.

Запити інших держав про видачу ОСОБА_6 не надходили.

09 лютого 2021 року захисник ОСОБА_10 , в інтересах ОСОБА_6 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва зі скаргою про скасування постанови начальника департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 від 25 січня 2021 року про видачу (екстрадицію) ОСОБА_6 ( ОСОБА_12 ), громадянина Російської Федерації.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2021 року скаргу захисника ОСОБА_10 , в інтересах ОСОБА_6 залишено без задоволення, з тих підстав, що стороною захисту не доведено наявності передбачених законом підстав, які унеможливлюють його видачу до РФ, оскільки на момент винесення оскаржуваної постанови 25 січня 2021 року, у начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 не було відомостей про те, що ОСОБА_6 звертався до ДМС із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Разом з тим, на думку колегії суддів, таке рішення слідчого судді не відповідає вимогам закону, з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.
Відповідно до ст. 587 КПК України екстрадиційна перевірка обставин, що можуть перешкоджати видачі особи, проводиться центральним органом України або за його дорученням чи зверненням відповідною обласною прокуратурою. Екстрадиційна перевірка здійснюється протягом шістдесяти днів. Цей строк може бути продовжено відповідним центральним органом України. Матеріали екстрадиційної перевірки разом із висновком щодо такої перевірки надсилаються відповідному центральному органу України.

У відповідності до приписів статті 590 КПК України рішення про видачу особи (екстрадицію) не може бути прийнято, якщо така особа подала заяву про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, чи скористалася відповідно до законодавства правом на оскарження рішення щодо зазначених статусів, до остаточного розгляду заяви, у порядку, встановленому законодавством України. Інформація про подання особою зазначених заяв або оскарження відповідних рішень не надається іноземній державі, що надіслала запит.
В силу положень ч. 1 ст. 5 Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту" особа, яка з наміром бути визнаною біженцем в Україні або особою, яка потребує додаткового захисту, перетнула державний кордон України в порядку, встановленому законодавством України, повинна протягом п`яти робочих днів звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.
В порушення вказаних процесуальних норм слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_6 подано заяву про визнання біженцем 29 грудня 2020 року, шляхом направлення її рекомендованим листом із описом вкладення на адресу Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області (23-33).
В результаті розгляду такої заяви 11 лютого 2021 року ДМС України видано ОСОБА_6 довідку про звернення особи за захистом в Україні № 012283 (а.с. 113-114), дію якої пролонговано до 03 бересня 2021 року включно.
Окрім того, відповідно до наказу начальника Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області ОСОБА_14 № 70 від 03 березня 2021 року, документи для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту громадянина Російської Федерації ОСОБА_6 , прийнято до оформлення (а.с. 99).
Враховуючи викладене, на думку колегії суддів оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, оскільки слідчим суддею не враховано наведенні обставини, а саме факт звернення громадянина ОСОБА_6 із заявою про визнання його особою, яка потребує додаткового захисту (ч. 4 ст. 590 КПК України) та не скасовано постанову прокурора від 25 січня 2021 року про видачу (екстрадицію) ОСОБА_6 до Російської Федерації, з урахування наявних для цього підстав.
Відповідно до вимог ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є: неповнота судового розгляду; невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження; істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 412 КПК України, істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

В даному випадку слідчим суддею допущено істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, а саме ч. 4 ст. 590 КПК України, що, в свою чергу, є підставою для скасування оскаржуваної ухвали і постановлення нової ухвали, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до переконання про необхідність скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2021 року, як незаконну, що постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, та вважає за необхідне в даному випадку постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу захисника ОСОБА_10 , скасувати постанову прокурора від 25 січня 2021 року про видачу (екстрадицію) ОСОБА_6 до Російської Федерації.
Керуючись ст. ст. 309, 376, 404, 405, 407, 409, 412, 422, 590 КПК України, колегія суддів
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скарга захисника ОСОБА_5 , яка діє в інтересах особи, відносно якої вирішується питання про екстрадицію ОСОБА_6 , - задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29 березня 2021 року, якою залишено без задоволення скаргу адвоката ОСОБА_10 , в інтересах ОСОБА_6 , на постанову начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 від 25 січня 2021 року про видачу (екстрадицію) ОСОБА_6 до Російської Федерації, - скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою скаргу адвоката ОСОБА_10 , в інтересах ОСОБА_6 , - задовольнити.
Скасувати постанову начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора ОСОБА_11 від 25 січня 2021 року про видачу (екстрадицію) ОСОБА_6 до Російської Федерації.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:
ОСОБА_15 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Єдиний унікальний № 761/5213/21 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_16
Провадження № 11сс/824/2617/2021 Доповідач ОСОБА_15
Категорія ст.591 КПК