У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

розглянув у порядку письмового апеляційного провадження матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 травня 2021 року відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,
- застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16.07.2021р.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати. Постановити нову ухвалу, якою обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді відносно підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16.07.2021р. включно.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.
Захисник вважає не доведеними ризики вказані в клопотанні слідчого.

Вважає, що до підозрюваного ОСОБА_5 як до особи, яка має постійне місце проживання та позитивно характеризується може бути застосовано більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою.

______________________________________________________________
Провадження: № 11-сс/812/467 /21 Слідчий суддя: ОСОБА_6
Категорія: оскарження ухвали Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
про обрання запобіжного заходу
у вигляді тримання під вартою

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 будучи раніше неодноразово судимим за вчинення злочинів, у тому числі майнової спрямованості, на шлях виправлення не став та повторно вчинив кримінальне правопорушення, спрямоване на незаконне заволодіння транспортним засобом.
Так, 17 травня 2021 року в період часу з 6 години до 6 години 30 хвилин, ОСОБА_5 , з метою незаконного заволодіння транспортним засобом прибув до мікрорайону «Фрегат» м. Первомайська Миколаївської області. Проходячи повз будинок №10 по вул. Корабельній, в м. Первомайськ Миколаївської області, ОСОБА_5 побачив автомобіль марки ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_1 , червоного кольору, який був припаркований біля зазначеного будинку та в нього виник умисел, спрямований на незаконне заволодіння вказаним транспортним засобом.
ОСОБА_5 , реалізуючи злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив, з метою незаконного заволодіння транспортним засобом, діючи повторно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до автомобілю марки ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_1 , червоного кольору, який належить ОСОБА_7 та яким на підставі довіреності користується ОСОБА_8 , де шляхом пошкодження замка водійських дверцят, відкрив їх та проник до середини автомобілю.
Після чого, ОСОБА_5 сівши за кермо автомобілю, пошкодивши замок запалювання двигуна, шляхом з`єднання дротів, запустив двигун автомобіля та з місця вчинення правопорушення зник на вказаному автомобілі, тим самим, повторно, незаконно заволодів транспортним засобом ВАЗ 21099, державний номерний знак НОМЕР_1 , червоного кольору, чим спричинив збитків ОСОБА_8 на суму 44800 грн.
Підозрюваному ОСОБА_5 18.05.2021 року повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.
Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять недостатність застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, підтвердженим у судовому засіданні. Таким чином, застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є достатнім запобіжним заходом для запобігання ризикам.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Захисник в своїй апеляційній скарзі просив розглядати скаргу без його участі.

Прокурор в клопотання від 31.05.2021року просив розглядати апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в порядку письмового провадження.

З урахуванням положень ч. 1 ст. 406 КПК України, апеляційний суд ухвалює рішення за результатами письмового провадження.
Вивчивши матеріали, надані судом, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Згідно вимог ст. 194 КПК України, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Ці вимоги закону дотримані слідчим суддею при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу. Так, належним чином та з достатньою повнотою досліджені обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання відносно ОСОБА_9 такого запобіжного заходу як тримання під вартою.

Є правильним висновок слідчого судді про те, що надані прокурором докази, а саме протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.05.2021 року, протокол огляду місця події від 17.05.2021 року, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , довіреність на ім`я ОСОБА_10 та ОСОБА_8 від 26.03.2021 року; протокол допиту потерпілого ОСОБА_8 від 17.05.2021 року, протоколи допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 від 17.05.2021 року, протокол огляду від 18.05.2021 року; протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 18.05.2021 року; протокол пред`явлення особи для впізнання від 18.05.2021 рок
доводять наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньою для висновку про причетність підозрюваного до вищевказаного злочину.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового слідства відносно ОСОБА_5 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і апеляційним судом.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У рішенні по справі «Летелье проти Франції» від 26.06.1991р. Європейський суд з прав людини вказав, що наявність вагомих підстав підозрювати затриманого у вчиненні злочину є неодмінною умовою правомірності тримання під вартою. У рішенні по справі « W. Проти Швейцарії» вд 26.01.1993р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Відповідно до пункту 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі «Москаленко проти України» Європейський суд зазначив, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєнню іншого злочину.
Подібна орієнтаціє законодавців та правозастосувачів зістрічається в міжнародному праві. Так, у ст.5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 27.06.1980р. «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість кримінального правопорушення.
Відповідно до вимог ст.9 КПК України, суд приймає до уваги висновки викладені в рішеннях Європейського суду з прав людини, з урахуванням практики якого застосовується кримінальне процесуальне законодавство України, зокрема у рішеннях «В. проти Швейцарії» від 26.01.1993р., «Мамедова проти Росії» від 01.06.2006р., виходячи з яких наявність ризиків переховування від правосуддя оцінюється не тільки залежно від суворості можливого покарання та тяжкості злочину. Їх треба зазначати з урахуванням низки інших ре валентних факторів, які можуть або підтвердити наявність такого ризику, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою, якими є характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою.
Матеріали провадження свідчать про те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої , відповідно до вимог п.5 ч.2 ст. 183 КПК України стосовно нього може бути обраний запобіжний з ахід у вигляді тримання під вартою.

З огляду на покарання, яке загрожує підозрюваному, у разі визнання його винним за вироком суду, підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що підозрюваному ОСОБА_5 відома інформація щодо потерпілого та свідків, отже існує ризик того, що з метою подальшого уникнення відповідальності він може на них незаконно впливати

Враховуючи обставини вчиненого злочину є суттєвим ризик впливу підозрюваного ОСОБА_5 на потерпілих та свідків.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_5 раніше не одноразово судимий, був звільнений від відбування покарання з випробуванням, однак належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив злочин. що свідчить про його свідомо обраний шлях життя.
Зазначене свідчить про існування ризику вчинення інших кримінальних правопорушень.

Отже, слідчий суддя обґрунтовано вважав доведеним наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З огляду на наведене доводи захисника щодо недоведеності вказаних ризиків є необґрунтованими та не підтверджуються матеріалами провадження.

Посилання апелянта на постійне місце проживання та позитивні характеристики підозрюваного як на підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу є необгрунтованими, оскільки зазначене не зменшує суспільну небезпеку підозрюваного для суспільства.

Слідчим суддею при розгляді клопотання не було допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли вплинути на правильність прийнятого ним рішення.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 406, 407, 419,422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області 19.05.2021 року відносно ОСОБА_5 залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: