Справа №:755/4188/21
Провадження №: 1-кс/755/2578/21
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" червня 2021 р. м. Київ

Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2

розглянувши в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої службової особи щодо скасування повідомлення про підозру ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, у кримінальному провадженні за № 0000652 від 03.03.2021 року, за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_3 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва зі скаргою на бездіяльність уповноваженої службової особи щодо скасування повідомлення про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, у кримінальному провадженні за № 0000652 від 03.03.2021 року.

Скарга мотивована тим, що 04.03.2021 рокуОСОБА_3 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України. Вважає, що повідомлення про підозру є необґрунтованим, оскільки вихідні дані у повідомленні про підозру взяті зі слів малолітньої особи, яка відповідальність за свої дії і висловлювання не несе, а також ці дані не відповідають початковим поясненням малолітньої особи, які є в матеріалах кримінального провадження. Також при внесенні відомостей до Єдиного реєстру досудового розслідування, орган досудового розслідування не вірно кваліфікував кримінальне правопорушення та у змісті повідомлення про підозру відсутні жодні обставини та обґрунтування, які переконали б об`єктивного спостерігача в можливості причетності ОСОБА_3 до вчиненого, надуманого органом досудового розслідування інкримінованого злочину за ч. 2 ст. 156 КК України. Крім того, ОСОБА_3 в скарзі посилається на те, що суб`єкт складання повідомлення про підозру від 04.03.2021 року є не належним, оскільки Дніпровське УП ГУНП у м. Києві не є юридичною особою. Також ставить під сумнів повноваження органів прокуратури, зокрема Дніпровської окружної прокуратури м. Києва (Київська місцева прокуратура №4), прокурор якої погоджувала повідомлення про підозру. У зв`язку з наведеним, заявник просить слідчого суддю вказане повідомлення про підозру від 04.03.2021 року скасувати, та зобов`язати уповноважену особу Дніпровського УП ГУНП у м. Києві внести відомості щодо скасування повідомлення про підозру.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 скаргу підтримали з підстав, викладених у ній, просили її задовольнити.

Також, захисник в судовому засіданні подав клопотання про направлення даної скарги до Київського апеляційного суду для вирішення питання про направлення кримінального провадження до Печерського районного суду м. Києва посилаючись на те, що Дніпровське УП ГУНП у м. Києві не є юридичною особою, а є лише підрозділом в складі юридичної особи ГУ НП м. Києва, та Дніпровська окружна прокуратура м. Києва також не є юридичною особою, а входить до складу Київської міської прокуратури, територіальна підсудність якої належить виключно до Печерського районного суду м. Києва.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги посилаючись на обґрунтованість та законність оголошеної ОСОБА_3 підозри. Вивчивши доводи скарги, дослідивши надані до скарги докази, заслухавши думку учасників, слідчий суддя встановив наступне.

Пунктом 10 ч.1 ст.303 КПК України передбачено, що під час досудового розслідування можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів кримінального провадження вбачається, що 03.03.2021 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 156 КК України (кримінальне провадження №0000652).

04.03.2021 року у вказаному кримінальному провадженні слідчим за погодженням з прокурором повідомлено про підозру ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадках: затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; обрання до особи одного з передбачених цим Кодексом запобіжних заходів; наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення. Особливості повідомлення про підозру окремій категорії осіб визначаються главою 37 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч.1 ст.277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням з прокурором. Повідомлення має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

За змістом ст.278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складання слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений КПК України, для вручення повідомлень. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

При розгляді даної скарги слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішенні «К.Г. проти Німеччини», Європейський суд з прав людини зазначає, «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи пред`явлення обвинувачення.

Із огляду на вищезазначене, підозра є певним етапом обвинувачення, оскільки під час підозри висувається припущення про можливе скоєння особою кримінального правопорушення, а відтак має відповідати загальним вимогам, які характеризують зміст обвинувачення, зокрема і вимозі дотримання порядку здійснення повідомлення про підозру. Враховуючи, що підозра є припущенням про вчинення конкретною особою кримінального правопорушення, то існування підозри нерозривно пов`язане із наявністю підозрюваного.

Згідно ч.1 ст.42 КПК України підозрюваним є 1) особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, 2) особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення та 3) особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Таким чином, аналіз змісту положень ч.1 ст.42 КПК України дозволяє зробити висновок, що підозра (кримінальне переслідування у формі підозри) починається з моменту, коли особі повідомлено про підозру або ця особа затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення.

У той же час передумовою наявності обґрунтованості підозри та підстав для застосування запобіжного заходу є здійснення відповідного письмового повідомлення особі про підозру у вчиненні нею кримінального правопорушення, яке має бути здійснено належною уповноваженою особою у порядку, передбаченому законом.

У повідомленні про підозру ОСОБА_3 від 04.03.2021 року належним чином вказано зміст підозри та правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_3 , із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Таким чином, оскаржуване повідомлення про підозру викладене згідно вимог ст.277 КПК України.

Крім того, на думку слідчого судді, як матеріалами скарги, так і у судовому засіданні, підозрюваним та захисником не доведено, що повідомлення про підозру є незаконним та необґрунтованим.

Разом з тим, з матеріалів доданих до скарги вбачається, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_3 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується: витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні № 0000652 від 03.03.2021 року, поясненнями ОСОБА_6 від 03.03.2021 року, протоколами огляду від 10.03.2021 року, 15.03.2021 року, протоколами допитів малолітньої потерпілої та свідків від 03.03.2021 року, 04.03.2021 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання від 04.03.2021 року.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи із вище зазначеного слідчий, прокурор зобов`язані здійснювати повідомлення про підозру належним чином в порядку ст.278 КПК України.

Згідно з п.18 ч.1 ст.3 КПК України до повноважень слідчого судді належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні під час проведення досудового розслідування в кримінальному провадженні.

Статтею 9 КПК України закріплений обов`язок суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади під час кримінального провадження неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Стаття 24 КПК України гарантує кожному право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого, в порядку, передбаченого КПК України.

Положення ч.2 ст.8 КПК зобов`язують суди, прокуратуру, органи досудового розслідування під час здійснення кримінального провадження застосовувати принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (надалі Суд), який діє на основі Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі Конвенція), що стала частиною національного законодавства.

Принцип верховенства права передбачає, що особа повинна бути захищена від свавілля суб`єктів владних повноважень, тобто втручання суб`єктів владних повноважень має бути піддано ефективному судовому контролю.

Стаття 13 Конвенції встановлює, що кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

У відповідності до вимог ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що скарга не підлягає задоволенню, оскільки оскаржуване повідомлення про підозру підписане та вручене уповноваженою особою, відповідно до ст.ст. 277, 278 КПК України є законним, вмотивованим та відповідає вимогам ст.277 КПК України.

Крім того, не може бути підставою для скасування підозри твердження заявника про недопустимість зібраних доказів, оскільки слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Щодо тверджень захисника щодо невірної кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 156 КК України, то вони підлягають перевірці під час досудового розслідування органом досудового розслідування та в подальшому судом. З приводу клопотання захисника ОСОБА_5 про направлення даної скарги до Київського апеляційного суду для вирішення питання про направлення кримінального провадження до Печерського районного суду м. Києва, слід зазначити таке. Відповідно до ч. 1 ст. 32 КПК України кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення. У разі якщо було вчинено кілька кримінальних правопорушень, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено більш тяжке правопорушення, а якщо вони були однаковими за тяжкістю, - суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено останнє за часом кримінальне правопорушення. Якщо місце вчинення кримінального правопорушення встановити неможливо, кримінальне провадження здійснюється судом, у межах територіальної юрисдикції якого закінчено досудове розслідування. Дія цього абзацу не поширюється на кримінальні провадження, що віднесені до предметної підсудності Вищого антикорупційного суду згідно з правилами статті 33-1 цього Кодексу. Слід зазначити, скарга розглядається слідчим суддею в межах територіальної підсудності за місцем вчинення злочину і знаходження органу досудового розслідування, що здійснює досудове розслідування кримінального провадження. Відповідно до Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань органом досудового розслідування у кримінальному провадженні, в якому заявлена скарга, є Дніпровське УП ГУНП у м. Києві. Процесуальне керівництво на сьогодні здійснює Дніпровська окружна прокуратура м. Києва.

У зв`язку з наведеним, доводи захисника у клопотанні про направлення даного клопотання до Київського апеляційного суду для вирішення питання про направлення кримінального провадження до Печерського районного суду м. Києва є необґрунтованими і не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.276-278, 303, 306, 307, 369-376 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ :

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої службової особи щодо скасування повідомлення про підозру ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, у кримінальному провадженні за № 0000652 від 03.03.2021 року залишити без задоволення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Повний текст ухвали буде проголошено 17 червня 2021 року о 12 годині 00 хвилин.

Слідчий суддя ОСОБА_1