КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/6847/2020 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 березня 2021 року місто Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 10 грудня 2020 року,

за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 10.12.2020 року задоволено клопотання слідчого СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто 05.02.2021 року включно щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, розлученого, з середньою освітою, не працюючого,зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч. 3 ст.289, ч.2 ст.189, ч.2 ст.187 КК України.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 подав в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 10.12.2020 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

18.12.2020 року захисник ОСОБА_6 надіслав поштовим зв`язком до суду апеляційної інстанції аналогічну апеляційна скаргу подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначає, що клопотання органу досудового розслідування щодо застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ґрунтується фактично на припущеннях, прокурором в судовому засіданні не було надано жодного допустимого доказу на підтвердження обґрунтованості оголошеної ОСОБА_7 підозри.

Захисник просить дослідити журнал судового засідання та технічний запис судового засідання на підтвердження факту ненадання прокурором доказів на обґрунтування клопотання.
Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу і просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти її задоволення та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.
Як вбачається з наданих в апеляційний суд матеріалів, у провадженні СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві у кримінальному провадженні №0005028 від 08.12.2020 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч. 3 ст.289, ч.2 ст.189, ч.2 ст.187, ч. 1 ст.357 КК України.

Орган досудового розслідування зазначає, що у невстановленої досудовим розслідуванням особи у невстановлений досудовим розслідуванням час та місці виник злочинний умисел, направлений на незаконне позбавлення волі ОСОБА_11 .
З цією метою, будучи організатором вчинення злочину, невстановлена досудовим розслідуванням особа запропонувала ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_7 вступити з ним в злочинну змову щодо реалізації розробленого ним плану щодо незаконного позбавлення волі ОСОБА_15 , на що останні погодились.

З метою реалізації злочинного плану, 08.12.2020 року близько 11 год. 30 хв. невстановлена досудовим розслідуванням особа разом з ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_14 та ОСОБА_7 прибули на паркувальний майданчик біля магазину «Новус», що за адресою: м. Київ, вул. Княжий Затон, 4 та почали очікувати ОСОБА_11 , який мав приїхати за вказаною адресою за попередньою домовленістю з невстановленою досудовим розслідуванням особою.
Приблизно о 12 год. 07 хв. на автомобілі марки Toyota LandCruiser200, д.н.з. НОМЕР_1 приїхав ОСОБА_18 .
Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, згідно розподілених ролей, невстановлена досудовим розслідуванням особа разом з ОСОБА_16 підійшли до водійських дверей автомобіля марки Toyota LandCruiser200, д.н.з. НОМЕР_1 , де почали вести розмову з ОСОБА_19 через відкрите вікно.

В цей час, ОСОБА_20 разом з ОСОБА_14 та ОСОБА_7 , виконуючи відведену їм роль, підбігли до автомобіля марки Toyota LandCruiser200, д.н.з. НОМЕР_1 , відкрили дверцята та сіли до вказаного автомобіля. ОСОБА_14 , перебуваючи на передньому пасажирському сидінні, скориставшись перевагою у чисельності осіб та фізичній силі, наніс ОСОБА_21 два удари в обличчя, а ОСОБА_16 в свою чергу також наніс два удари рукою в обличчя останньому через відчинене вікно водійських дверей автомобіля, тим самим його дезорієнтував.
Після чого ОСОБА_20 та ОСОБА_7 , скориставшись безпорадним станом ОСОБА_15 , перетягли його із-за керма на заднє сидіння, таким чином подолавши волю останнього до опору, та проти його волі незаконно утримувати у вказаному автомобілі.
Крім того, орган досудового розслідування зазначає, що у ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_14 та ОСОБА_7 , які продовжуючи реалізовувати спільний злочинний умисел, з погрозою застосування насильства, яке є небезпечним для здоров`я потерпілого, утримуючи ОСОБА_11 в салоні автомобіля марки Toyota LandCruiser 200, д.н.з. НОМЕР_1 всупереч його волі, обмежуючи його право на вільне пересування, виник злочинний умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом з метою тимчасового використання транспортного засобу як знаряддя вчинення злочину для полегшення незаконного позбавлення волі потерпілого ОСОБА_11 .
Після цього, ОСОБА_16 діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій, згідно заздалегідь встановленої домовленості, переслідуючи мету незаконного заволодіння транспортним засобом, сівши за кермо вказаного автомобіля, отримавши ключі від нього, які перебували у кишені потерпілого, які відібрав ОСОБА_7 , почав здійснювати керування автомобілем із двору вул. Княжий Затон та поїхав в напрямку пр-ту Григоренка в м. Києві, тим самим розпорядившись автомобілем марки Toyota LandCruiser200, д.н.з. НОМЕР_1 на власний розсуд, який перебував у користуванні ОСОБА_11 .
Також, ОСОБА_16 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_17 , ОСОБА_14 та ОСОБА_7 08.12.2020 року близько 12 год. 20 хв. перебуваючи у салоні автомобіля марки Toyota LandCruiser200, н.з. НОМЕР_2 , та знаходячись на проспекті Григоренка в м. Києві, з погрозою застосування насилля, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, яке виразилося в погрозі застосування до потерпілого предмету схожого на ніж, вчинили напад на ОСОБА_11 , який перебував на підлозі біля задніх пасажирських сидінь автомобіля, внаслідок чого заволоділи його майном, а саме: мобільним телефоном марки iPhone7, чорного кольору з сім карткою НОМЕР_3 , вартістю 10000 гривень, мобільним телефоном марки iPhone11 Pro з сім карткою НОМЕР_4 , вартістю 30000 гривень, грошові кошти в сумі 8500 гривень, 600 доларів США (згідно курсу НБУ станом на 08.12.2020 становить 16843 гривень), завдавши потерпілому матеріальної шкоди на загальну суму 65343 грн.

Крім того, досудовим розслідуванням зазначено, що ОСОБА_16 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_20 , ОСОБА_14 та ОСОБА_7 08.12.2020 року близько 12 год. 30 хв. перебуваючи у салоні автомобіля марки Toyota Land Cruiser 200, н.з. НОМЕР_2 , та знаходячись на проспекті Григоренка в м. Києві, з метою реалізації раніше розробленого злочинного плану, направленого на вимагання грошових коштів у ОСОБА_11 , та з метою досягнення злочинного умислу, направленого на отримання грошових коштів, шляхом вимагання, ОСОБА_16 разом з ОСОБА_14 стали залякувати потерпілого усним висловлюванням про застосування насильства, та вимагати написати боргову розписку на суму 800000 доларів США.
В результаті чого ОСОБА_18 , будучи наляканим за своє життя, припускаючи можливість насильства, яке є небезпечним для його життя та здоров`я, попередньо знаючи, що у ОСОБА_14 при собі мається предмет, зовні схожий на ніж, уникаючи можливих шкідливих наслідків для себе, вимушений був погодитись з вимогами ОСОБА_16 та ОСОБА_14 на написання вищевказаної боргової розписки, яку ним було написано в салоні автомобіля на суму 800000 дол. США на ім`я ОСОБА_24
08.12.2020 року о 14 год. 05 хв. ОСОБА_7 затриманий в порядку ст. 208 КПК України.
09.12.2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч. 3 ст.289, ч.2 ст.189, ч.2 ст.187 КК України.
10.12.2020 року слідчий СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м.Києві ОСОБА_9 за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_10 звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.
Ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 10.12.2020 року клопотання слідчого задоволено та застосовано щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто 05.02.2021 року включно.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Під час розгляду клопотання про застосування ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч. 3 ст.289, ч.2 ст.189, ч.2 ст.187 КК України.
Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання та технічного запису, на основі наданих органом досудового розслідування матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують, та встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які приведені у клопотанні та доданих до нього матеріалах.
Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні прокурора та доданих до нього матеріалах дані у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому кримінальних правопорушень.
Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.
Згідно повідомлення про підозру від 09.12.2020 року, дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.2 ст.146, ч. 3 ст.289, ч.2 ст.189, ч.2 ст.187 КК України, при цьому наведено виклад фактичних обставин кримінальних правопорушень у вчиненні яких останній підозрюється, а тому доводи захисника щодо необґрунтованості повідомленоїОСОБА_25 підозри слід визнати безпідставними.
Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_7 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень, та виходячи з конкретних обставин кримінального провадження.
Крім того, слідчий суддя обґрунтовано вказав, що більш м`які запобіжні заходи не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 та запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.
В сукупності із вищевикладеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного зокрема і ті, на які посилається сторона захисту, а також інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.
Врахувавши конкретні обставини кримінального правопорушення, слідчий суддя постановив правильне рішення, не визначивши ОСОБА_7 заставу в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 183 КПК України.
Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не вбачається.

На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням слідчого судді місцевого суду щодо необхідності задоволення клопотання, оскільки він довів обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.
Керуючись ст. ст. 176 178, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва від 10 грудня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто 05.02.2021 року включно щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , залишити без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення є остаточною і оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________________ _______________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3