Справа № 303/3133/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1226/20 Доповідач: ОСОБА_2
судді Львівського апеляційного суду ОСОБА_3
у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 115 КК України
Вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2019 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено йому покарання у виді 15 років позбавлення волі. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5 34 106 грн відшкодування витрат на поховання та 3 000 000 грн відшкодування моральної шкоди.
ОСОБА_4 визнаний винним у тому, що він 05 січня 2018 року, о 23 год. 46 хв., перебуваючи в під`їзді АДРЕСА_1 , на сходовій клітці другого поверху вказаного будинку, діючи умисно, нехтуючи загальнолюдськими цінностями, з метою вбивства на ґрунті неприязних стосунків через ревнощі, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті за допомогою невстановленого під час досудового розслідування колюче-ріжучого предмету, наніс потерпілому ОСОБА_6 не менше 21-го колото-різаного удару в життєво важливі органи.
Своїми діями ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді: колото-різаної рани шиї з пошкодженням магістральних кровоносних судин, проникаючого поранення грудної клітки на рівні п`ятого міжребер`я, дещо зліва по середньо-ключичній лінії, в третьому міжребер`ї зліва по середньо-лопатковій лінії та третьому міжребер`ї, дещо зліва по середньо-ключичній лінії, пошкоджень по ходу ранових каналів, тканини та кровоносних судин лівої легені, крововилив в плеврі та міжреберні м`язи, лівобічного гемотораксу, колото-різаної рани в тім`яній ділянці голови, чола зліва, верхньої повіки правого ока, правої щоки, вздовж задньої поверхні шиї, у підключичній ділянці зліва, рани на поверхні другого та третього пальців правої кісті, що небезпечні в момент їх спричинення, які належать до тяжких тілесних ушкоджень, від яких ОСОБА_6 помер на місці події.
Спричинені ОСОБА_4 тілесні ушкодження, зокрема, проникаючі поранення грудної клітки з пошкодженням лівої легені, колото-різані поранення шиї з пошкодженням магістральних кровоносних судин, що проявилось масивною зовнішньою та внутрішньою крововтратою в ліву плевральну порожнину, з розвитком травматичного та гіповолемічного шоку, стало безпосередньою причиною настання смерті потерпілого ОСОБА_6 та перебувають в прямому причинно-наслідковому зв`язку.
Начальник Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , захисники обвинуваченого ОСОБА_4 адвокати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , представники потерпілої ОСОБА_5 адвокати ОСОБА_10 та ОСОБА_11 на вказаний вирок подали апеляційні скарги.
Начальник Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 у своїй апеляційній скарзі визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст. 115 КК України, і призначити покарання у виді довічного позбавлення волі.
Захисники обвинуваченого ОСОБА_4 адвокати ОСОБА_8 та ОСОБА_9 просять скасувати вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2019 року та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_4 у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення.
В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_12 просить скасувати вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2019 року в частині призначення покарання і кваліфікації дій обвинуваченого та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні злочину, передбаченого п.4 ч.2 ст. 115 КК України, та призначити покарання у вигляді довічного позбавлення волі.
В апеляційній скарзі представник потерпілої ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_13 просить скасувати вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2019 року та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.4 ч.2 ст. 115 КК України, призначивши покарання у виді довічного позбавлення волі.
Ухвалою Львівського апеляційного суду від 02 червня 2021 року вирок Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2019 року щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 115 КК України залишено без змін, й відповідно залишено без задоволення апеляційні скарги начальника Воловецького відділу Мукачівської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , захисників обвинуваченого ОСОБА_4 адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , представників потерпілої ОСОБА_5 адвокатів ОСОБА_14 та ОСОБА_15 .
Як суддя, який залишився у меншості, з даним рішенням не погоджуюся та керуючись ч. 3 ст. 375 КПК України викладаю окрему думку.
Погоджуючись із вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18 жовтня 2019 року щодо доведеності вини ОСОБА_4 та кваліфікації його дій за ч. 1 ст. 115 КК України, разом з тим вважаю вирок суду першої інстанції необґрунтованим в частині призначеного ОСОБА_4 покарання, на що не звернув увагу апеляційний суд у своєму рішенні.
Покарання як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації.
Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.
Стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошує одну з головних цінностей демократичного суспільства: беззастережну заборону катування та нелюдського чи такого, що принижує гідність, поводження або покарання.
Згадані в конвенції фундаментальні вимоги щодо прав людини і основоположних свобод відображені й в національному законодавстві. Зокрема, в ч. 3 ст. 50 КК України зазначено, що покарання не має на меті завдати засудженій особі фізичних страждань або принизити її людську гідність.
Згідно з приписами ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Таким чином, за змістом стст.50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.
У роз`ясненнях, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7 (зі змінами), зокрема в п.1, звертається увага на те, що суди при призначенні покарання мають суворо дотримуватися вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, а в п.3 наголошується на тому, що, встановлюючи ступінь тяжкості злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його скоєння (зокрема форми вини, мотиву й мети, способу, стадії скоєння, кількості епізодів злочинної діяльності, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали).
Призначаючи ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 115 КК України у виді 15 років, яке є максимальним, вважаю, що суд першої інстанції не врахував в достатній мірі дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше не судимий, є особою молодого віку, а тому таке покарання, на мою думку є несправедливим внаслідок суворості.
У зв`язку з цим вважаю, що апеляційному суду у цій частині вирок суду першої інстанції слід було змінити, пом`якшити призначене покарання до 13 років позбавлення волі.
Суддя Львівського
апеляційного суду ОСОБА_3