ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2825/21
провадження № 1-кс/753/532/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" лютого 2021 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі
слідчого судді ОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
підозрюванога ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , погодженого прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 17.12.2020 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005100, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Красноперекопськ АР Крим, не працюючого, одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України
ВСТАНОВИВ:
До слідчого судді Дарницького районного суду міста Києва надійшло клопотання старшого слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_6 , погоджене з процесуальним керівником - прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .
Клопотання мотивоване тим, що в провадженні слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0005100 від 17.12.2020 р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України.
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 , заздалегідь, тобто до початку злочину, домовився з ОСОБА_8 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 про спільне вчинення злочину, а саме: викрадення та незаконне позбавлення волі ОСОБА_10 .
Реалізуючи спільний злочинний умисел, діючи за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 16.12.2020, приблизно о 22 год. 20 хв., прибули на автомобілі марки «Кіа Ріо», д.н.з. НОМЕР_1 , до кафе «Боботті» за адресою: м. Київ, вул. Срібнокільська,1-А в м. Києві, попередньо домовившись про продаж їм картриджу з речовиною для паління через електронний пристрій, де стали очікувати на потерпілого ОСОБА_10 .
Близько 22 год. 28 хв. до вказаного будинку підійшов ОСОБА_10 . У цей час до ОСОБА_10 підійшли ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , які, діючи групою осіб за попередньою змовою, користуючись перевагою у кількості та фізичній силі, прагнучи подолати волю потерпілого до опору з метою його викрадення та незаконного позбавлення волі, протиправно нанесли потерпілому численні удари в область голови і тулуба, та натягнувши капюшон куртки йому на голову, обмеживши таким чином видимість останнього, потягли силоміць потерпілого ОСОБА_10 до автомобіля марки «Кіа Ріо», д.н.з. НОМЕР_1 , який в цей час був припаркований неподалік.
Подолавши волю ОСОБА_10 до опору, зазначені особи насильно посадили його до автомобіля «Кіа Ріо», д.н.з. НОМЕР_1 , на заднє сидіння, де стали незаконно утримувати проти його волі та з корисливих мотивів стали вимагати у потерпілого 3000 доларів США.
Продовжуючи свої злочинні дії, направлені на незаконне позбавлення волі та викрадення людини, ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , діючи групою осіб за попередньою змовою між собою, на зазначеному автомобілі, в якому незаконно утримували ОСОБА_10 , направилися в Голосіївський район м. Києва, де по проспекту Голосіївському, 124 у м. Києві вказані особи на автомобілі були затримані.
Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні незаконного позбавлення волі та викрадення людини з корисливих мотивів, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 16.12.2020 р. близько 22 год. 40 хв., перебуваючи у салоні автомобіля марки «Кіа Ріо», д.н.з. НОМЕР_1 , та знаходячись на проспекті М.Бажана у м. Києві, з метою реалізації раніше розробленого злочинного плану, направленого на вимагання грошових коштів у ОСОБА_10 , та з метою досягнення злочинного умислу, направленого на отримання грошових коштів, шляхом вимагання, стали залякувати потерпілого усним висловлюванням про застосування насильства, та вимагати написати передати грошові кошти в сумі 3000 доларів США.
В результаті чого ОСОБА_10 , будучи наляканим за своє життя, припускаючи можливість насильства, яке є небезпечним для його життя та здоров`я, попередньо знаючи, що у ОСОБА_12 при собі мається предмет, зовні схожий на пістолет, уникаючи можливих шкідливих наслідків для себе, вимушений був погодитись з вимогами та став телефонувати знайомим з метою пересилання на його банківську картку 3000 доларів США.
Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вимаганні грошових коштів, поєднане з погрозою вбивства, вчинене за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.
У зв`язку із значною кількістю проведених процесуальних дій та тривалістю проведення експертиз, провести усі необхідні слідчі дії та експертизи для завершення досудового розслідування у передбачений законом строк не представилося можливим. У зв`язку з чим виникла необхідність у продовженні запобіжного заходу відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою до трьох місяців (тобто в межах строків досудового розслідування). Також слідчий просить суд не застосовувати до підозрюваного ОСОБА_4 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.
Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право на застосування найбільш суворого запобіжного заходу без права на внесення застави, посилаючись на ризики, визначені ст. 177 КПК України, а саме - переховування від органів досудового розслідування та суду, продовження злочинної діяльності, вплив на свідків та потерпілого. Зазначив, що заявлені ризики не зменшилися, і не перестали існувати, менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити їх уникнення та забезпечення покладених на підозрюваного обов`язків, у зв`язку з чим виникла необхідність в продовженні строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 .
Підозрюваний та його захисник, посилаючись на неналежність доказів, зібраних стороною обвинувачення в ході досудового розслідування, просили врахувати надані суду документи, які характеризують особу підозрюваного, та змінити запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний із триманням під вартою.

Відповідно до вимог статті 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Вивчивши клопотання слідчого та матеріали, додані до клопотання, з`ясувавши думку осіб, що приймали участь у розгляді клопотання, зокрема, міркування прокурора щодо доведеності наданими слідчому судді доказами обставин, передбачених ч. 1 ст. 194 КПК України, думки підозрюваного та його захисника, проаналізувавши надані стороною обвинувачення докази підозри, у їх сукупності з наданим до клопотання обґрунтуванням, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 30.08.1990 р., «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 р., вимога розумності підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування.
Як вбачається з матеріалів клопотання, 16.12.2020 р. о 22 годині 55 хвилин ОСОБА_4 було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 198 КК України.
17.12.2020 р. ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, 2 ст. 198 КК України.
Постановою про продовження строку досудового розслідування від 09.02.2021 р. керівник Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_13 продовжив строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 17.12.2020 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005100, до трьох місяців, тобто до 17.03.2021 р.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованих злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 198 КК України, обґрунтовується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:
- протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення
у ОСОБА_10 від 17.12.2020 р;
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 17.12.2020 р.;
- висновком експерта № 042/1-1194-2020 від 17.12.2020 р.;
- протоколом огляду місця події за участю ОСОБА_10 від 17.12.2020 р.;
- протоколом огляду речей від 17.12.2020 р.;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 17.12.2020 р.;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 17.12.2020 р.;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_16 від 17.12.2020 р.;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 17.12.2020 р.;
- протоколом допиту свідка ОСОБА_18 від 17.12.2020 р.;
- протокол допиту свідка ОСОБА_19 від 17.12.2020 р.;
- протоколом огляду місця події від 17.12.2020 р.;
- протоколом обшуку від 17.12.2020 р.;
- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_7 від 17.12.2020 р.;
- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_9 від 17.12.2020 р.;
- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_4 від 17.12.2020 р.;
- протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину ОСОБА_12 від 17.12.2020 р.,
- іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
Так, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні умисного, тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.146, ч.2 ст. 189 КК України, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення на строк від трьох до семи років.
В порядку ст. 177 КПК України, встановленні ризики, що підозрюваний ОСОБА_4 може ухилитись від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Так, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст. 189 КК України, у вчиненні яких він підозрюється та можливість призначення йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, останній, усвідомлюючи суворість покарання, яке йому загрожує, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Підозрюваний може незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні з метою зміни ними свідчень, оскільки вказане кримінальне правопорушення вчинене із застосуванням фізичного насильства і підозрюваним можуть бути здійснені спроби тиску на останніх з метою полегшення свого становища та зміни показів на свою користь. Опосередковано існування цього ризику підтверджується наданою суду в судовому засідання захисником підозрюваного копією заяви потерпілого ОСОБА_10 від 08.02.2021 р., в якій останній заявляє про відсутність будь-яких претензій до ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , а також просить закрити кримінальне провадження як помилково порушене - через помилкове сприйняття ним подій, які відбувалися 16.12.2020 р. Суд критично оцінює вказану заяву, оскільки вона кардинально протирічить усім показам, які надав потерпілий ОСОБА_10 під час досудового розслідування, та іншим матеріалам кримінального провадження, а тому з великою долею ймовірності могла бути написаною під стороннім впливом, що повинно бути також з`ясовано в ході досудового розслідування.
Зазначений в клопотанні ризик щодо можливості вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення чи продовження правопорушення, в якому він підозрюється, слідчим суддею вважає недоведеним стороною обвинувачення, оскільки не вбачає існуючого безпосереднього зв`язку між суб`єктивною волею підозрюваного, направленою на продовження злочинної діяльності, та фактом застосування ОСОБА_4 фізичного насильства при скоєнні злочину, в якому він підозрюється.
Беручи до уваги викладене, а також дані про особу ОСОБА_4 , обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого він підозрюється, суд своїми рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177, 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Метою застосування запобіжного заходу до ОСОБА_4 згідно ст.177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
п.1 переховуватись від органів досудового розслідування та суду, враховуючи те, що останній не має місця реєстрації на території України, місце його проживання - тимчасове, а також він не має місця роботи;
п.3 незаконно впливати на потерпілого в даному кримінальному провадженні.
Таким чином, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1 та 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, те що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та / або суду та незаконно впливати на потерпілого.
Наявність обґрунтованої підозри та наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, надають підстави для продовження запобіжного заходу відносно такого підозрюваного.
Відповідно до сформованої Європейським судом з прав людини практики, що є частиною національного законодавства України відповідно до Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського суду з прав людини», тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, закріплений статтею 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції» (Letellier v France), 12369 / 86, 26 червня 1991 року).
Водночас, практика Європейського суду з прав людини не вимагає, щоб на момент обрання чи продовження запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
При цьому слідчий суддя враховує те, що відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою - є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Вичерпний перелік підстав застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначено у ч. 2 ст. 183 КПК України та розширеному тлумаченню не підлягає.
Відповідно до положень ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання, розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа та інші.
Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а також ризиків, дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, що зазначені в ч. 1 цієї статті, є підставою для застосування до нього запобіжного заходу.
Таким чином, слідчий суддя вважає доведеним стороною обвинувачення існування обставин, які свідчать про те, що заявлені в клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді під варту ризики не зменшилися (п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України)
Варто зауважити, що метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до підозрюваного має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст.177 КПК України і встановлених в судовому засіданні, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.
Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Відповідно до частини 1 статті 194 Кримінального процесуального кодексу України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Зазначені обставини у їх сукупності дають обґрунтовані підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків в даному кримінальному провадженні, зважаючи на його особу.
З урахування встановлених обставин, слідчий суддя приходить до висновку про те, що прокурор довів дійсні підстави для застосування найсуворішого запобіжного заходу, зважаючи на особу підозрюваного, його роль у вчиненні злочину та наслідки такого злочину, а саме: тримання під вартою без права на внесення застави, який забезпечить належну процесуальну поведінку вказаного підозрюваного з урахуванням обставин правопорушення та його особи.
Відповідно до частини 4 статті 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
За вказаних обставин, надавши оцінку усім наданим сторонами доказам, та з урахуванням даних про особу підозрюваного, його стану здоров`я, сімейного і матеріального стану, його ролі у скоєному злочині, а також наслідків вчинення такого злочину, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави.
Пунктом 3 ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визначено право заарештованого на розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження, таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.
Разом з тим, відповідно до ст. 178 КПК України, суд при вирішенні даного питання, враховує вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, тяжкість покарання за вчинення кримінальних правопорушень, у яких він обвинувачується, особу обвинуваченого, зокрема стан його здоров`я, сімейний і матеріальний стан.
Виключно застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, та запобігання спробам, передбачених ст. 177 КПК України.
Інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і його належну поведінку, зважаючи на його особу.
Слідчий суддя приймає до уваги надані захисником дані про особу підозрюваного, а саме: докази щодо місця його постійного проживання та наявність двох малолітніх дітей. Але зваживши на усі обставини справи, вважає на цьому етапі досудового розслідування ці дані щодо соціальних зв`язків ОСОБА_4 такими, що не переважують встановленні встановлені у судовому засіданні ризики того, що підозрюваний може ухилитись від виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.
Підстави, які унеможливлюють перебування підозрюваного ОСОБА_4 в умовах ізоляції за станом здоров`я, протягом двох місяців, слідчим суддею не встановлено.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 183 КПК України, суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених даним Кодексом. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.
Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;
3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.
Враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 7 років, яке вчиненого із застосуванням насильства, роль підозрюваного у вчиненні такого злочину та його наслідки, ризики передбачені ст. 177 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави у даному конкретному випадку, зважаючи на положення ч.4 ст. 183 КПК України.
Також в судовому засіданні встановлено, що у кримінальному провадженні виконано слідчі дії, спрямовані на отримання та перевірку отриманих доказів у ньому. Разом з тим, закінчити розслідування у 2-місячний строк немає можливості, оскільки в рамках кримінального провадження необхідно виконати наступні слідчі (розшукові) дії, отримати процесуальні документи та прийняти процесуальні рішення: провести балістичну експертизу та експертизу холодної зброї; надати доступ до матеріалів кримінального провадження та речових доказів в порядку ст. 290 КПК України сторонам кримінального провадження; на підставі отриманих матеріалів прийняти одне з рішень, передбачених ст. 283 КПК України. З урахуванням доданих до клопотання матеріалів слідчий суддя вважає обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, об`єктивними, а клопотання в цій частині - обґрунтованим. Оскільки постановою від 09.02.2021 р. керівник Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_13 продовжив строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному 17.12.2020 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005100, до трьох місяців, тобто до 17.03.2021 р., суд вважає за можливе продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 в межах продовженого строку досудового розслідування

Керуючись ст.ст. 7, 110, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193-197, 369-372, 376 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого слідчого відділу Дарницького управління поліції ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 , погодженого прокурором Київської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_3 , поданого в рамках кримінального провадження, внесеного 17.12.2020 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0005100, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189 КК України, задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах продовженого строку досудового розслідування, а саме до 17 березня 2021 року.

Час тримання під вартою відраховувати з моменту фактичного затримання, тобто з 16 грудня 2020 року 22 години 55 хвилин.

Альтернативний запобіжний захід у вигляді застави стосовно ОСОБА_4 - не визначати.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали виготовлено 17.02.2021 р.

Слідчий суддя ОСОБА_1