ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/672/21 Справа № 182/6695/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
секретаря судового засідання ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2021 року про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні №0002145 стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Нікополі Дніпропетровської області, який не має реєстрації та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз 30.04.2013 року вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років, 02.03.2016 року звільнений з місць позбавлення волі по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

за участю:
прокурора
(в режимі відеоконференції) ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника (в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ :

Обставини, встановлені рішенням суду першої інстанції та короткий зміст оскарженого рішення.
Ухвалою суду задоволено клопотання прокурора та продовжено ОСОБА_7 строк тримання під вартою до 19 березня 2021 року.
Суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого злочину, який, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого, а також продовжують існувати ризики того, що обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватись від суду, до чого його може спонукати тяжкість можливого покарання; продовжувати злочинну діяльність - вчиняти кримінальні правопорушення, аналогічні тому, в якому він обвинувачуються; впливати на потерпілих. Також суд враховує репутацію обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів; не має постійного місця роботи та законних джерел доходів, що може стати причиною вчинення нових злочинів, так як це є єдиним його джерелом заробітку, а також те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого корисливого злочину групою осіб із застосуванням насилля стосовно жінки похилого віку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги і узагальненні доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу суду в частині продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою та застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Зазначає, що прокурор не навів доказів, які б підтверджували наявність заявлених ризиків або обставини, які свідчать, що з`явилися нові ризики, а також не обґрунтував неможливість запобігти цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою. Свідки вже допитані, їхні покази відображені у протоколах допитів, речові докази зібрані і знаходяться у сторони обвинувачення.
Крім того, суд залишив поза увагою довідку про склад сім`ї обвинуваченого, його характеристику з місця проживання та пояснення свідків ОСОБА_9 і ОСОБА_10 , які свідчать, що за місцем проживання він має міцні соціальні зв`язки, після звільнення з місць позбавлення волі став на шлях виправлення, добросовісно працював та мав законні джерела доходів. Посилання суду на те, що обвинувачений раніше неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів є безпідставним, на думку захисника.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні обвинувачений та в режимі відеоконференції його захисник підтримали апеляційну скаргу та з підстав, викладених в ній, просили її задовольнити, а ухвалу суду скасувати та застосувати більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Прокурор в судовому засіданні в режимі відеоконференції заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, вважав її безпідставною, а ухвалу суду законною та обґрунтованою і просив залишити її без змін, а скаргу без задоволення.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, думки сторін кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно зі ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 331 КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
За наслідками розгляду клопотання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів. До спливу строку дії запобіжного заходу суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Апеляційний суд вважає, що зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора дотримані в повному обсязі та, вирішуючи питання щодо продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.
З матеріалів провадження слідує, що на розгляді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває об`єднане кримінальне провадження за №0002145 від 29.09.2020 року, №0001942 від 08.08.2020 року стосовно ОСОБА_11 та за ч. 3 ст. 187, ч. 3 ст. 357 КК України та ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 187 КК України.
Прокурор в судовому засіданні суду першої інстанції 20 січня 2021 року заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 з тих підстав, що ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися та відсутні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
Розглядаючи дане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. ст. 199, 331 КПК України, суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Питання обґрунтованості підозри не є предметом судового розгляду, з огляду на стадію кримінального провадження та висунення прокурором обвинувачення і на даний час вже здійснюється судовий розгляд доведеності обвинувачення.
Перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов висновку, що суд першої інстанції правильно встановив наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що обвинувачений, перебуваючи на свободі може переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків та вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим в інкримінованому злочині, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів та за яке передбачено законом покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, особу обвинуваченого, який не має постійного офіційного місця роботи та законного джерела доходу, раніше неодноразово судимий, у тому числі за злочини проти власності, звільнившись з місць позбавлення волі 02.03.2016 року, належних висновків для себе не зробив та знову обвинувачується у вчиненні злочину за попередньою змовою групою осіб з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства щодо особи похилого віку із проникненням у житло.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Доводи апеляційної скарги про недоведеність існування ризиків повністю спростовуються дослідженими матеріалами справи.
Твердження захисника про наявність в обвинуваченого сім`ї, міцність соціальних зв`язків, позитивну характеристику не можуть слугувати самодостатньою підставою для застосування більш м`якого запобіжного заходу з огляду на встановлені вище обставини та особу обвинуваченого, оскільки заявлені ризики не зменшилися та продовжують існувати і для їх запобігання судом першої інстанції обґрунтовано продовжений строк тримання під вартою.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого йому кримінальному правопорушення, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Будь-яких порушень КПК України при постановленні оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним ухвалу суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 331, 405, 407, 419, 422 КПК, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 січня 2021 року про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4