КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУНС №752/3302/18 Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Справа № 11-кп/824/2837/2021
Категорія ч. 1 ст. 115 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

перекладача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 на вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 12 квітня 2021 року у кримінальному провадженні №0009878 стосовно обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

ОСОБА_8 , громадянина Азербайджану, який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Шемаха Азербайджану, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживав за адресою: АДРЕСА_2 , не судимий,
В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 12 квітня 2021 року ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.

Суд визнав доведеним, що ОСОБА_8 21 жовтня 2017 року приблизно о 01 годині, перебуваючи за місцем свого тимчасового проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 вступив в словесний конфлікт на основі особистих неприязних відносин з ОСОБА_10 , під час якого став наносити удари кулаками обох рук по тулубу ОСОБА_10 , чим спричинив йому легкі тілесні ушкодження у вигляді двох саден на обличчі, двох саден на передній поверхні шиї, синця на обличчі, трьох саден на лівій нозі.
Далі ОСОБА_8 , маючи намір, спрямований на умисне незаконне позбавлення життя ОСОБА_10 , дістав з кишені штанів, в які був одягнений, ніж та наніс ним один удар в область правого боку тулуба та один удар в область грудної клітини ОСОБА_10 , де розташовані життєво важливі органи, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді: проникаючого колото-різаного поранення грудей, яке має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя (небезпека для життя проникнення у порожнини тіла, ушкодження внутрішніх органів з розвитком крововтрати та шоку), а саме колото-різаної рану на передній поверхні зліва, в 5-му міжреберному проміжку по лінії, котра йде між середньо ключичною та передньою пахвовою лініями, від якої відходить рановий канал, що йде спереду назад, зліва на право, дещо знизу догори, по ходу якого ушкоджені м`які тканини грудей, 5-й міжреберний проміжок з повним перетином хрящової частини 6-го ребра зліва, далі канал проникає в ліву плевральну порожнину, де ушкоджує передню стінку серцевої сорочки, проникає в її порожнину та там сліпо закінчується; непроникаючого колото-різаного поранення шиї: колото-різаної рани на передній поверхні шиї справа в верхній третині, від якої відходить рановий канал, що йде спереду назад, зліва направо, зверху донизу, проходить лише в жировій клітковині, де сліпо закінчується; різаної рани на передній і правій бічній поверхні грудей та живота в верхній третині, які мають ознаки легкого тілесного ушкодження, що спричиняє короткостроковий розлад здоров`я; подряпини на грудях справа та животі, які мають ознаки легкого тілесного ушкодження.
Від отриманих ударів ОСОБА_10 впав на підлогу, а ОСОБА_8 , розуміючи протиправність своїх дій, покинув місце вчинення злочину.
Смерть ОСОБА_10 настала від проникаючого сліпого колото-різаного поранення грудей з ушкодженням перикарду з розвитком гемотампонади серця, крововтрати та шоку, на що вказує: проникаюче колото-різане поранення грудей, наявність крові та її згортків в порожнині перикарду, наявність крові в лівій плевральній порожнині, нерівномірне слабке кровонаповнення внутрішніх органів, морфологічні ознаки распіраторного дистресс-синдрому в легенях шунтування кровотоку в нирках та фокуси некронефрозу. Смерть потерпілого ОСОБА_10 перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з діями ОСОБА_8 .

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 12 квітня 2021 року скасувати та закрити кримінальне провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284, ст. 417 КПК України, оскільки судом не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

За позицією захисника, досліджені під час судового розгляду докази не доводять, що саме ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України.

Обґрунтовуючи таку позицію, захисник зазначає, що як на доказ винуватості ОСОБА_8 суд посилається на показання свідка ОСОБА_11 , який момент нанесення обвинуваченим удару ножем потерпілому ОСОБА_12 не бачив, отже показання цього свідка спростовуються показаннями самого обвинуваченого, які суд безпідставно не взяв до уваги.
Що стосується протоколу впізнання, який суд також поклав в основу свої висновків, то цей доказ, на думку захисника, є недопустимим, оскільки отриманий з порушенням вимог п. 1 ч. 3 ст. 104, ч. 1 ч. 6 ст. 228 КПК України, водночас інші докази у справі лише підтверджують факт смерті потерпілого ОСОБА_10 .
За таких обставин, як вважає захисник, суд в порушення вимог ст.ст. 17, 89, 362, 373 КПК України зробив висновок про винуватість ОСОБА_8 , керуючись лише припущеннями, отже вирок є незаконним та необґрунтованим.

Іншими учасниками судового провадження, які мають право подати апеляційну скаргу, вирок суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржений.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, заперечення прокурора щодо апеляційного прохання, провівши судові дебати та надавши останнє слово обвинуваченому, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_7 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, тобто таким, що ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду і оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу та в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
За правилами ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення, дотримуючись вимог ст. 337 КПК України, безпосередньо дослідив докази у провадженні та, на переконання колегії суддів, з`ясував усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Висновки суду про доведеність винуватості щодо ОСОБА_8 у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій особі, ґрунтуються на підставі об`єктивно з`ясованих обставин та підтверджені доказами, які досліджено та оцінено за критеріями, визначеними у ч. 1 ст. 94 КПК України.

Як убачається з матеріалів провадження, під час судового розгляду ОСОБА_8 вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, не визнав, показав, що в жовтні 2017 року приїхав до свого товариша в м. Київ, але не пам`ятає, чи проживав в хостелі за адресою, вказаною в обвинуваченні. Мав намір поїхати до м. Москви, але на кордоні був затриманий працівниками поліції за підозрою у вчиненні вбивства. Стверджував, що нікого не вбивав та потерпілого взагалі не знав.

Спростовуючи таку позицію обвинуваченого, суд в основу своїх висновків обґрунтовано поклав показання допитаного під час судового розгляду свідка ОСОБА_11 , безпосередньо досліджені документи та висновок експерта.

Зокрема, свідок ОСОБА_11 в суді показав, що в жовтні 2017 року він проживав у хостелі за адресою: АДРЕСА_3 , в одній кімнаті з ОСОБА_10 . Обвинувачений також проживав у цьому ж хостелі. 21 жовтня 2017 року в їх з потерпілим кімнату зайшов ОСОБА_8 , став сваритися з потерпілим та в процесі цього почав наносити йому удари руками по голові та тулубу. Він (свідок) дійсно не бачив як обвинувачений ножем наносив удари потерпілому, але відразу ж після побиття потерпілого, коли останній впав на підлогу, а ОСОБА_8 відійшов від нього, в руці обвинуваченого побачив ніж, яким він, тікаючи з квартири, зачепив адміністратора хостелу ОСОБА_13 , яка прибігла на крики. Після цього були викликані працівники поліції, потерпілий помер в кімнатіхостелу.

Такі показання свідка узгоджуються з даними, що містяться:
- у протоколі огляду місця події від 21 жовтня 2017 року з фототаблицею до нього, де зафіксована обстановка в квартирі АДРЕСА_4 та розташування в кімнаті трупу ОСОБА_10 з ознаками насильницької смерті (т.2 а.с.6 - 22);

- у протоколі огляду місця події (трупа) з додатками від 21 жовтня 2017 року, згідно з якими під час огляду трупа ОСОБА_10 виявлені: колото-різана рана на передній поверхні грудей зліва, різані рани в ділянці підборіддя та на животі справа (т. 2 а.с.23-30);
- у висновку експерта № 3165 від 01 грудня 2017 року, зокрема про те, що при дослідженні трупу ОСОБА_10 виявлені наступні ушкодження: А) проникаюче колото-різане поранення грудей: колото-різана рану на передній поверхні зліва, в 5-му міжреберному проміжку по лінії котра йде між середньо ключичною та передньою пахвовою лініями, від якої відходить, рановий канал, що йде спереду назад, зліва на право, дещо знизу догори, по ходу якого ушкоджені м`які тканини грудей, 5-й міжреберний проміжок з повним перетином хрящової частини 6-го ребра зліва, далі канал проникає в ліву плевральну порожнину де ушкоджує передню стінку серцевої сорочки, проникає в її порожнину та там сліпо закінчується. Глибина ранового каналу біля 14 см; Б) а) непроникаюче колото-різане поранення шиї: колото-різана рана на передній поверхні шиї справа в верхній третині, від якої відходить рановий канал, що йде спереду назад, зліва направо, зверху донизу, проходить лише в жировій клітковині де сліпо закінчується. Глибина ранового каналу 3 см; б) різана рана на передній і правій бічній поверхні грудей та живота в верхній третині; В) а) подряпини на грудях справа та животі; б) два садна на обличчі.

Враховуючи характер та зовнішній вигляд ушкоджень, інтенсивність та окраску крововиливів в ділянках ушкоджень, дані судово-гістологічного дослідження, слід вважати, що: ушкодження А) виникло в короткий проміжок часу, який становить до 30-40 хвилин до настання смерті, від дії гострого предмету маючого колючо-ріжучі властивості (по типу клинка ножа), котрий в своєму складі мав обушок та лезо; має ознаки тяжкого тілесного ушкодження за критерієм небезпеки для життя (небезпека для життя проникнення у порожнини тіла, ушкодження внутрішніх органів з розвитком крововтрати та шоку) та знаходиться в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті;
ушкодження Б) виникли в короткий проміжок часу, який становить 30-40 хвилин до настання смерті, від дії гострого предмету маючого колючо-ріжучі властивості (по типу клинка ножа), котрий в своєму складі мав обушок та лезо; мають ознаки легкого тілесного ушкодження, що спричиняє короткостроковий розлад здоров`я;
ушкодження В) а) виникли в короткий проміжок часу, який становить до 30-40 хвилин до настання смерті, від дії гострого предмету, мають ознаки легкого тілесного ушкодження;
ушкодження В) б) виникли незадовго до настання смерті від дії тупого (тупих) предмета (предметів), по механізму тертя, мають ознаки легкого тілесного ушкодження.
Смерть ОСОБА_10 настала від проникаючого сліпого колото-різаного поранення грудей з ушкодженням перикарду з розвитком гемотампонади серця, крововтрати та шоку, на що вказує: проникаюче колото-різане поранення грудей, наявність крові та її згортків в порожнині перикарду, наявність крові в лівій плевральній порожнині, нерівномірне слабке кровонаповнення внутрішніх органів, морфологічні ознаки распіраторного дистресс-синдрому в легенях шунтування кровотоку в нирках та фокуси некронефрозу (т.2 а.с.34-38);
- у протоколі пред`явлення особи для впізнання від 21 жовтня 2017 року, відповідно до яких ОСОБА_13 впізнала ОСОБА_8 , який цього ж дня під час конфлікту наніс ножові поранення ОСОБА_10 (т.2 а.с.49-52) та інших документах, досліджених судом.
Такі докази, які суд поклав в основу своїх висновків, повністю узгоджуються між собою та доповнюють один одного.

Під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено порушень процесуального законодавства під час збирання, дослідження та оцінки наведених судом у вироку доказів, як і не встановлено підстав для визнання таких доказів недопустимими.

Всупереч доводам захисника, у суду не було підстав вважати неналежним доказом вини обвинуваченого показання свідка ОСОБА_11 з огляду на те, що він не бачив моменту нанесення ударів обвинуваченим потерпілому саме ножем, оскільки, аналізуючи усі надані в суді свідком показання у взаємозв`язку з іншими доказами, не має жодних сумнівів у тому, що саме ОСОБА_8 зайшов у кімнату, де на той час знаходились лише свідок та потерпілий, і розпочав сварку з останнім, а потім став наносити йому удари руками. Водночас за показаннями свідка, спочатку в руках обвинуваченого він ніяких предметів не побачив, під час побиття потерпілого на це не звертав уваги, а після того як потерпілий впав на підлогу та його одяг був у крові, побачив в руці обвинуваченого ніж, з яким він вибіг із кімнати, що в свою чергу узгоджується з висновком судово-медичного експерта щодо характеру та механізму заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень.

Крім того, колегія суддів не вбачає підстав вважати недопустимим доказом протокол пред`явлення свідку ОСОБА_13 особи ОСОБА_8 для впізнання за фотознімками від 21 жовтня 2017 року та вважає, що вказану слідчу дію проведено з дотриманням вимог процесуального законодавства.

Відповідно до ч. 6 ст. 228 КПК України за необхідності впізнання може провадитися за фотознімками, матеріалами відеозапису з додержанням вимог, зазначених у частинах першій і другій цієї статті.

За результатом проведення впізнання за фотознімками слідчий складає протокол, зміст якого має відповідати положенням статей 104, 228, 231 КПК України.

Та обставина, що в протоколі наявні чотири фотознімки представлених свідку для впізнання осіб, які були надруковані разом з бланком протоколу, на переконання колегії суддів, не свідчить про те, що слідчим були порушені вимоги ч. 1 ст. 228 КПК України.

Що стосується неповноти даних стосовно особи свідка в протоколі, то цей недолік не є тим істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, який може слугувати підставою для визнання вказаного протоколу недопустимим доказом.

При цьому колегія суддів зауважує, що свідок ОСОБА_11 підтвердив, що ОСОБА_13 на той час працювала адміністратором в хостелі, що також слідує із низки документів у кримінальному провадженні. Крім того, ОСОБА_13 брала участь в огляді місця події 21 жовтня 2017 року, водночас впізнання нею за фотознімками обвинуваченого надало змогу працівникам поліції ефективно здійснити першочергові оперативно-розшукові дії, направлені на встановлення особи та затримання обвинуваченого.

Частина 2 ст. 17 КПК України передбачає, що винуватість особи має бути доведена поза розумним сумнівом.

На переконання колегії суддів, у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_14 цей стандарт доведення винуватості цілком дотримано. Увироку суду в повній відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України наведено докази, на яких ґрунтуються висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_14 у вчиненні інкримінованого йому злочину, які суд дослідив та оцінив із дотриманням положень статей 85, 86, 88, 94 КПК України. В основу обвинувального вироку покладено виключно ті докази, що не викликають сумнівів у їхній достовірності.

За таких обставин колегія суддів не може погодитись з доводами захисника про те, що висновки суду про винуватість ОСОБА_14 ґрунтуються лише на припущеннях, оскільки такі доводи не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду.

З огляду на фактичні обставини кримінального правопорушення, врахувавши кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень потерпілого, поведінку учасників до, під час і після злочину, а також спосіб вчинення та знаряддя злочину, суд першої інстанції вірно кваліфікував дії ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 115 КК України.

Покарання ОСОБА_8 призначено з дотриманням вимог ст. ст. 50, 65 КК України, оскільки суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відноситься до особливо тяжких, конкретні обставини його скоєння та непоправні наслідки, ставлення обвинуваченого до вчинених дій, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, а також дані про особу ОСОБА_8 , який до кримінальної відповідальності притягається вперше, не перебуває на обліках у нарколога та психіатра, не працює.

Приймаючи до уваги, що судом першої інстанції були враховані всі обставини, які впливають на обрання заходу примусу, колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України на строк 10 років є справедливими, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Оскільки кримінальний закон судом першої інстанції застосовано правильно, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону не допущено, вирок суду першої інстанції стосовно ОСОБА_15 відповідає вимогам ст. ст. 370, 373-374 КПК України, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Голосіївського районного суду м. Києва від 12 квітня 2021 року щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Судді:

____________________ ________________________ _______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4