Ухвала

29 квітня 2021 року

м. Київ
справа № 756/12059/26-к
провадження № 51-2170 ск 21

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 та його законного представника ОСОБА_5 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 26 січня 2021 року, якою відмовлено у застосування примусових заходів виховного характеру, та ухвалу Київського апеляційного суду від 18 березня 2021 року, якою повернуто апеляційну скаргу .
У касаційній скарзі порушується питання про перегляд судових рішень у касаційному порядку.
Перевіривши касаційну скаргу на відповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), суд касаційної інстанції дійшов висновку, що цих вимог кримінального процесуального закону не дотримано.
Зокрема касаційна скарга повинна містити правове обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність

чи необґрунтованість судового рішення, а також викладені вимоги до суду касаційної інстанції з урахуванням ч. 1 ст. 436 КПК, однак цих вимог не дотримано

з огляду на таке.
Відповідно до ч. 1 ст. 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд

у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.
Згідно з ч. 1 ст. 424 КПК у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки

та ухвали про застосування або відмову у застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду

в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених судових рішень суду першої інстанції.
Разом із цим, як передбачено ч. 6 ст. 399 КПК, ухвала про повернення апеляційної скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена

в касаційному порядку.
Однак, вимога потерпілого та його законного представника у касаційній скарзі

не узгоджується із вказаними вище нормами закону, оскільки вони порушують питання про скасування як ухвали суду першої інстанції, яка підлягає оскарженню

в касаційному порядку тільки після її перегляду в порядку апеляційної процедури,
так і ухвали суду апеляційної інстанції з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з ч. 1 ст. 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК); неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК); невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Проте, у поданій скарзі не міститься обґрунтування істотного порушення вимог кримінального процесуального закону і необхідності скасування ухвали суду апеляційної інстанції на підставах, передбачених указаною вище статтею, з огляду

на положення статей 404, 412, 419 КПК.
Допущені порушення перешкоджають суду касаційної інстанції вирішити питання про відкриття або відмову у відкритті касаційного провадження, як це передбачено ст. 428 КПК.
За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне, на підставі ч. 1 ст. 429 КПК, залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк, необхідний для усунення допущених недоліків.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Суд
постановив:
Касаційну скаргу потерпілого ОСОБА_4 та його законного представника

ОСОБА_5 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 26 січня 2021 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 18 березня 2021 року залишити без руху та надати строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.
У разі не усунення недоліків касаційної скарги в установлений строк, вона буде повернута.
Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3