У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«16» квітня 2021 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд
в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження №0003377

за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_5 на ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 березня 2021 року у відношенні

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
-обвинуваченого за ч. 2 ст. 121 КК України,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_6

обвинувачений ОСОБА_5

захисник ОСОБА_7 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 березня 2021 року продовжено ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 29 травня 2021 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Просить ухвалу скасувати.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Вважає ухвалу слідчого незаконною та необґрунтованою. Зазначив, що судом не взято до уваги клопотання захисника про обрання запобіжного заходу відносно нього у вигляді домашнього арешту.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

У провадженні Заводського районного суду м. Миколаєва перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0003377 за обвинуваченням ОСОБА_8 та ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

30.03.2021 прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , посилаючись на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання прокурора, суд дійшов висновку, що на даний час прокурором доведено існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні злочину, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу не змінилися, а ризики передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати, вважав, що встановленим ризикам неможливо запобігти при застосуванні більш м`яких запобіжних заходів.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який просив залишити рішення суду без змін, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд встановив наступне.

Приймаючи рішення про продовження строку тримання під вартою, суд першої інстанції дотримався вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, яка передбачає, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

З наданих судом першої інстанції матеріалів вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Прокурором подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_5 під вартою. В обґрунтування клопотання прокурор послався на існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Суд першої інстанції достатньо мотивував рішення в частині наявності ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, під час розгляду клопотання встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочину, який відноситься до категорії тяжких злочинів, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 10 років, не працює, не має соціально сталих зв`язків за місцем проживання.

Суд першої інстанції, врахувавши вищевказані дані щодо особи обвинуваченого, та ступінь тяжкості злочинів, в яких обвинувачується ОСОБА_5 , дійшов правильного висновку про існування ризиків того, що обвинувачений може переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілу та свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інші кримінальні правопорушення.

Суд вважає правильними висновки суду першої інстанції, що зазначені ризики продовжують існувати та їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу більш м`якого, ніж тримання під вартою, і що більш мякий запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Тому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою, продовживши строк тримання під вартою до 29.05.2021, з чим погоджується і апеляційний суд.

За таких обставин, апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 424, 425, 532 КПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 березня 2021 року відносно ОСОБА_5 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_9 -Губарєва