ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/232/21 Справа № 204/7799/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника-адвоката ОСОБА_8 ,

перекладача ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_10 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2021 року, якою було відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_10 , щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з середньою освітою, перебуваючого громадянина Російської Федерації, який розшукується правоохоронними органами Російської Федерації, який підозрюється за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 162 КК Російської Федерації (який відповідає злочину, передбаченому ч. 4 ст. 187 КК України),
про скасування постанови про видачу особи (екстрадицію) до Російської Федерації,
ВСТАНОВИЛА:
Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вказаною ухвалою було відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_10 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , про скасування постанови про видачу особи (екстрадицію) до Російської Федерації.
Рішення суду першої інстанції обґрунтовано тим, що 12 листопада 2020 року ОСОБА_7 було вручено копію постанови начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва Офісу Генерального прокурора від 26 жовтня 2020 року про видачу особи (екстрадицію) з перекладом на російську мову, про що свідчить відповідна розписка.
Згідно з інформацією ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 24 червня 2020 року та 4 листопада 2020 року, ОСОБА_7 або захисник в його інтересах, із заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, про набуття чи прийняття до громадянства України до ГУДМС України в Дніпропетровській області не звертались (а.с.28-29).
З відповіді Державної міграційної служби України від 14 грудня 2020 року також встановлено, що ОСОБА_7 до органів ДМС України не звертався із заявами про набуття громадянства України, документування його паспортом громадянина України чи паспортом для виїзду за кордон, а також із заявою про визнання його біженцем чи особою, яка потребує додаткового захисту (а.с.50,51).
Оскільки ОСОБА_7 не є громадянином України і з часу його перебування на території України та до часу прийняття Офісом Генерального прокурора рішення про його видачу (екстрадицію) до Російської Федерації не звернувся до компетентних органів України із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, суд вважає, що у Офісу Генерального прокурора не існувало підстав, передбачених ст. 589,590 КПК України, для відмови Російській Федерації у видачі (екстрадиції) ОСОБА_7 до цієї країни.
Суд першої інстанції, на підставі досліджених матеріалів скарги, а також наданих копій матеріалів екстрадиційної перевірки відносно ОСОБА_7 не встановлено, що при проведенні перевірки відносно останнього допущено порушення закону, а тому суд прийшов до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_10 в інтересах ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати.
Вважає, що вказана ухвала слідчого судді є незаконною, необгрунтованою, постановленою з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, судом першої інстанції не були дотримані належним чином вимоги ст. 370 КПК України.
Позиція учасників апеляційного перегляду.
В апеляційному суді ОСОБА_7 та його адвокат ОСОБА_8 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Прокурор в апеляційному суді заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення слідчого судді залишити без змін.
Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступних висновків.

Наявними матеріалами підтверджено, що Генеральна прокуратура Російської Федерації направила запит до Офісу Генерального прокурора України, в якому просить взяти під варту та видати громадянина Російської Федерації ОСОБА_7 , для притягнення його до кримінальної відповідальності.

З даного клопотання слідує, що в провадженні слідчого відділу Відділу Міністерства внутрішніх справ Російської Федерації по Новоселицькому району Ставропольського краю знаходиться кримінальна справа щодо ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 162 КК РФ.

28 грудня 2013 року слідчим слідчого відділення ВМВС Росії по Новоселицькому району було винесено постанову про притягнення ОСОБА_7 в якості обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 162 КК Російської Федерації.

Постановою оперуповноваженого Відділення кримінального розшуку відділу Міністерства внутрішніх справ Росії по Новоселицькому району від 24 лютого 2016 року, ОСОБА_7 оголошено в міжнародний розшук.
Постановою Новоселицького районного суду Ставропольського краю від 12 січня 2017 року ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 09 липня 2020 року відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) до його фактичної передачі правоохоронним органам Російської Федерації, тривалістю не більше ніж 12 місяців.
Постановою начальника Департаменту міжнародно-правового співробітництва від 26 жовтня 2020 року, прийнято рішення про видачу до Російської Федерації громадянина цієї держави ОСОБА_7 для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 162 КК Російської Федерації.
Судом першої інстанції встановлено, що від компетентних органів Російської Федерації інформація про зміну відносно затриманого міри запобіжного заходу на непов`язану з триманням під вартою або про закриття кримінального переслідування не надходила. Докази надання затриманому статусу біженця на час розгляду справи у суді відсутні.

Визнаючи наявність підстав для подальшого тримання ОСОБА_7 під вартою у зв`язку із застосуванням щодо нього екстрадиційного арешту, слідчий суддя виходив з того, що інкримінований злочин за законодавством України є екстрадиційним, оскільки відповідає злочину, передбаченому ч. 4 ст. 187 КК України та передбачає покарання у вигляді позбавлення волі 12 років позбавлення волі, із конфіскацією майна, строк давності притягнення затриманого до відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 49 КК України, не закінчився, обставини, що виключають видачу особи стороні, яка надала запит, не змінилися, тобто такі обставини відсутні.
Виходячи з того, що при винесенні оскаржуваної ухвали слідчий суддя дотримався норм КПК України, міжнародно-правових актів, Європейської конвенції про видачу правопорушників, 1957 року, Конвенції про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним та кримінальним справам від 22 січня 1993 року, а також враховуючи дані про особу ОСОБА_7 , який є громадянином Російської Федерації та на території України фактично переховувався від правоохоронних органів Російської Федерації з метою уникнути кримінальної відповідальності за інкримінований йому злочин, то колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов до правильного висновку про наявність підстав для подальшого тримання ОСОБА_7 під вартою до його фактичної передачі правоохоронним органам Російської Федерації, для притягнення до кримінальної відповідальності, в межах строку його екстрадиційного арешту.
Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.
Таким чином, доводи захисника про незаконність рішення слідчого судді слід визнати неспроможними. Поряд з цим, в апеляційній скарзі не наведено доводів, які б спростовували висновки слідчого судді, викладені в мотивувальній частині оскаржуваного стороною захисту рішення.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді, що свідчить про необхідність залишення апеляційної скарги адвоката без задоволення.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника - адвоката ОСОБА_10 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2021 року, якою було відмовлено в задоволенні скарги адвоката ОСОБА_10 , яка діє в інтересах ОСОБА_7 , про скасування постанови про видачу особи (екстрадицію) до Російської Федерації - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:
______________ _____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4