УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2021 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , дослідивши матеріали скарги адвоката ОСОБА_2 , в інтересах засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з приводу незаконного утримання останнього під вартою посадовими особами ДУ «Київський слідчий ізолятор» в порядку ст. 206 КПК України,
в с т а н о в и в:
03.06.2021 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 в інтересах засудженого ОСОБА_3 з приводу незаконного утримання останнього під вартою посадовими особами ДУ «Київський слідчий ізолятор» в порядку ст. 206 КПК України. В обґрунтування скарги адвокат ОСОБА_4 зазначає, що 27.11.2020 ОСОБА_3 було засуджено вироком Шевченківського районного суду м. Києва за ч. 3 ст. 185 КК України. У вказаному вироці встановлено продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили. Захисник вказує, що стороною захисту вирок було оскаржено та наразі апеляційний розгляд триває. Вирок законної сили не набув, а тому, враховуючи положення ст. 532 і ст. 395 КПК України відсутні ухвали (рішення) суду, на підставі яких ОСОБА_3 утримується під вартою. Захисник зазначає, що під вартою ОСОБА_3 утримується з 04.03.2020 року, а тому, на її думку, за відсутності обвинувального вироку, що набрав законної сили, максимальний строк його утримання під вартою не повинен перевищувати рік. Також захисник у своїй скарзі вказує, що ОСОБА_3 неодноразово звертався до медичної частини ДУ «Київський слідчий ізолятор» зі скаргами на погане самопочуття, має хронічні захворювання, а стан його здоров`я значно погіршився у зв`язку із тривалим перебуванням під вартою за відсутності належної медичної допомоги. Крім того, 26.11.2020 ОСОБА_3 , під час розгляду справи в суді першої інстанції, проковтнув залізний предмет з метою привернути до себе увагу, однак йому не було надано належної медичної допомоги і вказаний сторонній предмет залишається у його внутрішніх органах, що спричиняє йому біль та фізичні страждання, що посилюються. Зазначає, що не зважаючи на неодноразові запити до СІЗО та до Філії Центру охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України в м. Києві та Київській області, медична допомога ОСОБА_3 не надана, а надані лише формальні відповіді на запити.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Згідно з ч.1 ст.206 Кримінального процесуального кодексу України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.
За ч.2 ст.206 КПК України, яка встановлює загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини визначено, що якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.
Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення свободи особи.
Отже, законодавець визначає, що постановлення слідчим суддею ухвали щодо негайної доставки до нього особи, яка позбавлена свободи, здійснюється лише в тому разі, якщо отримані слідчим суддею відомості створять у нього обґрунтовану підозру про те, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності правових підстав для такого позбавлення.
За результатами вивчення скарги адвоката ОСОБА_2 , поданої в порядку ст. 206 КПК України на незаконне утримання ОСОБА_3 під вартою, слідчим суддею не отримано відомостей, які б створювали обґрунтовану підозру про те, що останній утримується під вартою за відсутності правових підстав для позбавлення свободи особи.
Так, як вбачається зі змісту скарги та долученої до неї копії вироку Шевченківського районного суду м. Києва від 27.11.2020, ОСОБА_3 утримується під вартою саме на підставі вищезазначеного судового рішення. Слідчий суддя звертає окрему увагу на те, що питання зміни запобіжного заходу обраного стосовно засудженого до набрання вироком законної сили не належить до питань, що можуть вирішуватись слідчим суддею в порядку, визначеному для розгляду скарг, поданих відповідно до ст. 206 КПК України.
З огляду на вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, про те, що на даний час ОСОБА_3 на законних підставах утримується під вартою.
Разом з цим, слідчий суддя також вважає за необхідне зазначити наступне.
Згідно з п. 1 ч. 6 ст. 206 КПК України якщо під час будь-якого судового засідання особа заявляє про застосування до неї насильства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі (орган державної влади, державна установа, яким законом надано право здійснювати тримання під вартою осіб), слідчий суддя зобов`язаний зафіксувати таку заяву або прийняти від особи письмову заяву та забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи.
Частиною 7 ст. 206 КПК України встановлено, що слідчий суддя зобов`язаний діяти в порядку, передбаченому частиною шостою цієї статті, незалежно від наявності заяви особи, якщо її зовнішній вигляд, стан чи інші відомі слідчому судді обставини дають підстави для обґрунтованої підозри порушення вимог законодавства під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі.

Таким чином, обов`язок слідчого судді в межах здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні забезпечити невідкладне проведення судово-медичного обстеження особи, встановлений ч. 6 ст. 206 КПК України, обумовлений наявністю факту або обґрунтованої підозри вважати, що до такої особи було застосовано насильство під час затримання або тримання в уповноваженому органі державної влади, державній установі, або ж що права такої особи порушуються.

Разом із цим, стаття 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює обов`язок держави гарантувати, з урахуванням практичних вимог режиму позбавлення волі, належний захист стану здоров`я та добробуту осіб, яких позбавлено волі, серед іншого, шляхом забезпечення їх необхідною медичною допомогою.

Аналогічної позиції у своїх рішеннях дотримується і Європейський суд з прав людини (справи «Пєтухов проти України», «Ухань проти України» та «Віслогузов проти України»), відповідно до якої державний орган повинен забезпечити ув`язненій особі достатній медичний нагляд для вчасного діагностування та лікування хвороб.

Відповідно до п. 6 Розділу І Положення про Державну установу «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України», затвердженого Наказом міністерства юстиції України від 07.11.2019 року №3443/5, забезпечення медичною допомогою засуджених, осіб, узятих під варту, та персоналу ДКВС України здійснюється ЦОЗ ДКВС України згідно з вимогами законодавства.

За таких обставин, враховуючи те, що обов`язок по забезпеченню медичною допомогою особи, яка перебуває під вартою в умовах, у тому числі, слідчого ізолятора, на відповідний структурний підрозділ ЦОЗ ДКВС України, а також приймаючи до уваги посилання захисника ОСОБА_2 на незадовільний стан здоров`я засудженого ОСОБА_3 та ненадання йому належної медичної допомоги, слідчий суддя вважає за необхідне зобов`язати начальника філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області негайно забезпечити додержання прав ОСОБА_3 на охорону здоров`я та на отримання необхідного медичного лікування, шляхом невідкладного проведення медичного обстеження особи, що перебуває під вартою та забезпечення її лікуванням, призначеним за результатами вказаного обстеження.

Разом з цим, враховуючи висновки, зроблені вище, слідчий суддя не вбачає підстав для доставки ОСОБА_3 до суду для з`ясування підстав позбавлення його свободи, з`ясування стану його здоров`я, а також для визначення конкретного медичного закладу, у якому необхідно провести медичне обстеження та лікування останнього.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 206, 208, 309, 532 КПК України, ст.ст. 49, 55 Конституції України, ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 21 Закону України «Про попереднє ув`язнення», слідчий суддя
у х в а л и в:
У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_2 , в інтересах засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з приводу незаконного утримання останнього під вартою посадовими особами ДУ «Київський слідчий ізолятор» в порядку ст. 206 КПК України відмовити.

Зобов`язати начальника філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області негайно забезпечити додержання прав ОСОБА_3 на охорону здоров`я та на отримання необхідного медичного лікування, шляхом невідкладного проведення медичного обстеження особи, що перебуває під вартою та забезпечення її лікуванням, призначеним за результатами вказаного обстеження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1