Справа №702/171/20
Провадження №1-кп/702/10/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 лютого 2021 року місто Монастирище
Монастирищенський районний суд Черкаської області
в складі: головуючої - судді: ОСОБА_1
за участю секретарів судового засідання: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Христинівка Черкаської області, громадянина України, місце державної реєстрації: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, у кримінальному провадженні за ч. 3 ст. 185 КК України, відомості про які внесені до ЄРДР за № 0000027 від 06.02.2020, № 0000030 від 09.02.2020
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів: ОСОБА_7 ОСОБА_8 , ОСОБА_9
захисника: ОСОБА_10
законного представника обвинуваченого: ОСОБА_11
обвинуваченого: ОСОБА_6
потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 : не з`явилися

в с т а н о в и в :
ОСОБА_6 , 25 січня 2020 року, близько 21 год 00 хв, з корисливою метою викрадення чужого майна та використання його в особистих цілях, шляхом виймання віконної шибки, проник до будинку, що розташований на території домоволодіння по АДРЕСА_3 , звідки таємно, умисно, вчинив крадіжку тепловентилятора марки «Маestro» MR 920, що належав ОСОБА_13 , ринкова вартість якого згідно висновку експерта «Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України» №10/222 від 02 березня 2020 року становить 215,00 грн, чим спричинив потерпілій ОСОБА_13 майнову шкоду на вищевказану суму.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням у житло.
Він же, повторно 04.02.2020, близько 19 години 00 хв, з корисливою метою викрадення чужого майна та використання його в особистих цілях, шляхом витягання віконної шибки, проникнув до будинку, що розташований на території домоволодіння по АДРЕСА_2 , звідки таємно, умисно, вчинив крадіжку DVD плеєра «Mustek», ринкова вартість якого згідно висновку експерта «Черкаського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України» № 10/220 від 24 лютого 2020 року становить 227,00 грн, чим спричинив потерпілій ОСОБА_12 майнову шкоду на вищевказану суму.
Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у житло.
Ухвалою суду від 13.05.2020, справи об`єднано в одну кримінальну справу і об`єднаній справі присвоєно №702/171/20, провадження №1-кп/702/33/20.
Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні під час судового розгляду справи, будучи обвинуваченим свою вину у вчиненні злочинів визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся та показав, що взимку 2020 року він вчинив з будинку, який розташований в с. Сарни Монастирищенського району крадіжку обігрівача. В будинок він проник через вікно. Також, він взимку 2020 з іншого будинку, який також розташований в с. Сарни Монастирищенського району вчинив крадіжку DVD плеєра. Ідентифікуючі ознаки майна, яке він викрав в обвинувальному висновку зазначені вірно. В будинок проникав через вікно. Під час вчинення ним крадіжок майна, його ніхто не бачив та не допомагав вчиняти крадіжки. Викраденими речами він користувався особисто, а потім вони були повернуті власникам. Потерпілі претензій до нього не мають. У вчиненому щиро розкаюється, розуміє, що вчинив неправильно та більше не буде вчиняти злочини.
Суд переконався, що показання обвинуваченого ОСОБА_6 є послідовними, логічними, а тому не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.
Потерпіла ОСОБА_13 в судове засідання не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. На адресу суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Цивільний позов заявляти не буде. Претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, так як завдану шкоду їй повністю відшкодовано. У вирішенні питання з приводу призначення міри покарання обвинуваченому та інших клопотань, які будуть виникати в ході судового розгляду справи, вона повністю покладається на думку суду.
Потерпіла ОСОБА_12 в судове засідання не з`явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. На адресу суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Цивільний позов заявляти не буде. У вирішенні питання з приводу призначення міри покарання обвинуваченому та інших клопотань, які будуть виникати в ході судового розгляду справи, вона повністю покладається на думку суду.
Представник Монастирищенського РС з питань пробації в судове засідання не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Причини неявки до суду не повідомив. На адресу суду надав досудові доповіді відносно обвинуваченого ОСОБА_6 .
Крім повного визнання вини ОСОБА_6 , будучи обвинуваченим під час судового розгляду, його вина у вчинені злочинів повністю доведена доказами, добутими в установленому законом порядку в ході досудового розслідування, порядок та об`єм дослідження, яких визначений ухвалою суду від 23.02.2021 у відповідності до ч.2 ст.349 КПК України, і які у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, в судовому засіданні, крім показань обвинуваченого, витягу з ЄРДР № 0000027 від 06.02.2020; протоколу добровільної видачі від 07.02.2020; протоколу огляду предметів з таблицею зображень до нього від 07.02.2020; постанови про визнання оглянутого предмету речовим доказом та приєднання його до матеріалів кримінального провадження від 07.02.2020; схоронної розписки від 27.02.2020; висновку експерта № 10/220 від 24.02.2020 за результатами судової товарознавчої експертизи; витягу з ЄРДР № 0000030 від 09.02.2020; протоколу добровільної видачі від 09.02.2020; протоколу огляду предмету з таблицею зображень до нього від 10.02.2020; постанови про визнання предметів речовими доказами та приєднання їх до матеріалів кримінального провадження від 10.02.2020; схоронної розписки від 30.03.2020; висновку експерта №10/222 від 02.03.2020 за результатами судової товарознавчої експертизи; висновку судово-психіатричного експерта № 127 від 20.03.2020; висновку судово-психіатричного експерта № 94 від 26.02.2020; характеризуючих особу обвинуваченого даних, не досліджувались, оскільки фактичні обставини кримінального провадження ніким не оспорюються.
Суд, з`ясувавши чи правильно розуміють обвинувачений та інші учасники судового розгляду зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позицій, роз`яснює положення Закону про те, що у випадку розгляду справи у відповідності до ч.3 ст.349 КПК України вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується негативно, обставини, що пом`якшують та обтяжують призначення покарання.
Обставинами, що пом`якшують призначення покарання обвинуваченому суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, добровільне відшкодування завданих збитків.
Обставин, що обтяжують призначення покарання обвинуваченому суд не вбачає.
При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує те, що ним вчинено кримінальні злочини, які Законом віднесено до категорії нетяжких злочинів, він негативно характеризується за місцем проживання, висновки досудових доповідей на обвинуваченого, відповідно до яких ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як високий. Однак також враховує пом`якшуючі призначення покарання обставини, його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочинів, добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність обтяжуючих призначення покарання обставин, позицію потерпілих, які на стадії судового розгляду справи не мають претензій до обвинуваченого, він в силу вимог ст. 89 КК України вважається раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога не перебуває, та вважає з урахуванням всіх наведених вище обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчинених злочинів, з урахуванням особи обвинуваченого, що його виправлення та перевиховання можливе без ізоляції від суспільства і находить за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі звільнивши його від відбування покарання з випробуванням, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, про, що зазначав в судових дебатах і прокурор.
Суд призначає покарання з урахуванням роз`яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", відповідно до яких за окремими пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Підстав для призначення обвинуваченому іншого виду покарання, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 185 КК України суд не вбачає.
Крім цього, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 КК України, в даному випадку, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку, відсутності обставин, що обтяжують призначення покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, суд призначає покарання обвинуваченому з урахуванням вимог ч. 1 ст. 69-1 КК України.
Відповідно до ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Суд призначає покарання обвинуваченому з дотриманням принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що метою покарання засудженого є його виправлення, виховання та соціальна реабілітація та вважає, що призначення саме такого покарання, з урахуванням всіх вищеописаних обставин та особи обвинуваченого, є необхідним і буде достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Згідно висновків судово-психіатричного експерта № 94 від 26.02.2020 та № 127 від 20.03.2020 на підставі викладеного на період часу до якого відноситься скоєння інкримінованих ОСОБА_6 правопорушень в нього виявлялися прояви психічного розладу у формі легкої розумової відсталості (рівень легкої, на межі помірно-вираженої дебільності) з помірно вираженими емоційно-вольовими розладами в стані нестійкої компенсації і розладами адаптації ( F-70.1 за міжнародною класифікацією хвороб 10 перегляду) через що на період скоєння інкримінованих йому правопорушень він не був здатний повною мірою усвідомлювати свої дії і керувати ними. На теперішній час у ОСОБА_6 виявляються прояви психічного розладу у формі легкої розумової відсталості ( рівень легкої на межі помірно вираженої дебільності) з помірно вираженими емоційно-вольовими розладами в стані не стійкої компенсації і розладами адаптації, через що він не здатний повною мірою усвідомлювати свої дії і керувати ними, не здатний самостійно здійснювати свої процесуальні права й обов`язки при проведенні слідчих дій і при розгляді справи в суді і за своїм психічним станом через відмічені в клінічній картині прояви розумової дефіцитарності, наростання інтенсивності емоційно-вольових розладів, зниженої критичності, що становить пасивний тип суспільної небезпеки і може привести до скоєння підекспертним правопорушень, він потребує надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку.
Отже, наявні у ОСОБА_6 на час скоєння злочинів психічні розлади, були не настільки виражені, обмежували, але не позбавляли його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними (тобто підпадає під дію ст.20 КК України «обмежена осудність»).

Згідно вимог ст.20 КК України, підлягає кримінальній відповідальності особа, визнана судом обмежено осудною, тобто така, яка під час вчинення злочину через наявний у неї психічний розлад, не була здатна повною мірою усвідомлювати свої дії (бездіяльність) та (або) керувати ними. Визнання особи обмежено осудною враховується судом при призначенні покарання і може бути підставою для застосування примусових заходів медичного характеру.
Згідно рекомендацій викладених в постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03.06.2005 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», надання в примусовому порядку амбулаторної психіатричної допомоги застосовується щодо осіб, які мають психічні розлади, наявність яких сама і є критерієм обмеженої осудності (ч. 1 ст. 20, ч. 2 ст. 94 КК України). Своєрідність зазначеної психіатричної допомоги полягає в тому, що вона надається обмежено осудним у примусовому порядку одночасно з відбуванням покарання, призначеного за вироком суду.

Відповідно до пункту 8 зазначеної постанови Пленуму ВСУ, така допомога може надаватися таким особам незалежно від виду призначеного їм покарання, якщо воно пов`язане з позбавленням волі, та здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покладається на медичну службу кримінально-виконавчих установ, а якщо не пов`язане - на психіатричні заклади охорони здоров`я за місцем проживання засуджених.

На підставі вищевказаних висновків судово-психіатричних експертів № 94 від 26.02.2020 та № 127 від 20.03.2020, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 є обмежено осудним та потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку у психіатричному закладі охорони здоров`я.

Вказане кореспондується з вимогами ч. 2 ст. 504 КПК України, згідно якої досудове розслідування щодо осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення у стані обмеженої осудності, здійснюється слідчим згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом. Суд, ухвалюючи вирок, може врахувати стан обмеженої осудності як підставу для застосування примусових заходів медичного характеру.

Приймаючи до уваги обставини справи, враховуючи досудову доповідь органу пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику обвинуваченого, ступень тяжкості вчинених злочинів, суд, у відповідності до вимог Закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає можливим крім призначеного покарання у виді позбавлення волі та звільнення його від відбування покарання з іспитовим строком застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 відповідно до ч. 2 ст. 20, п. 1 ч. 1 ст. 94, ст. 96 КК України примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку за місцем фактичного проживання обвинуваченого.

Суд, підстав для застосування відносно обвинуваченого ст. 69 КК України, не вбачає.
Цивільний позов не пред`явлено.
Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.
Витрати за проведення експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави на підставі ст.124 КПК України.
Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувалися. Клопотання про їх застосування не надходило.
На підставі викладеного та керуючись ч. 2 ст. 373, ст. 374 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України.
Призначити ОСОБА_6 покарання за ч.3 ст.185 КК України у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Керуючись ст. 75, 76 КК України обвинуваченого ОСОБА_6 від відбування покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі звільнити з випробуванням, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку тривалістю 2 (два) роки не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки:
1. Повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
2. Періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
3. Не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
На підставі ч. 2 ст. 20, п.1 ч.1 ст. 94, ст. 96 КК України застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. Здійснення зазначеного примусового заходу медичного характеру покласти на Комунальне некомерційне підприємство «Монастирищенська багатопрофільна лікарня» Монастирищенської міської ради Черкаської області, за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 .

Цивільний позов не пред`явлено.
Речові докази:
- тепловентилятор марки «Маestro» MR 920, який передано під схоронну розписку потерпілій ОСОБА_13 , залишити у її власності, звільнивши її від схоронної розписки;
- DVD плеєр «Mustek», який передано під схоронну розписку потерпілій ОСОБА_12 , залишити у її власності, звільнивши її від схоронної розписки.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи №10/222 від 02.03.2020 в сумі 628 (шістсот двадцять вісім ) гривень 04 коп, судової товарознавчої експертизи №10/220 від 24.02.2020 в сумі 628 (шістсот двадцять вісім) гривень 04 коп, а всього: 1256 (одну тисячу двісті п`ятдесят шість) гривень 08 копійок.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано, або у разі подання апеляційної скарги після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо вирок не скасовано.
Вручити копію вироку негайно прокурору та обвинуваченому.
Копію вироку сторони можуть отримати в суді після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1