ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи766/157/20 Головуючий в 1-й Інстанції: ОСОБА_1 Провадження №11-кп/819/28/21 Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 лютого 2021 року м. Херсон

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаряОСОБА_5
прокурора обвинуваченого захисника потерпілого представника потерпілого ОСОБА_6 ОСОБА_7 ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні кримінальне провадження №0002987 за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_11 в інтересах ОСОБА_7 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 12.08.2020 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянин України, з середньо-спеціальною освітою, утриманців не має, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, працює асфальтобетонником РБД в Міському комунальному підприємстві "Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства" м. Херсона, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 гривень.
Цивільний позов ОСОБА_9 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_9 в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди - 20000 грн. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертиз у розмірі 562 грн. 38 коп.
Як зазначено у вироку суду, ОСОБА_7 12.08.2017 року близько 19:00 год. знаходячись біля подвір`я, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , переслідуючи прямий умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_9 в ході раптового виниклого конфлікту, наніс удар кулаком правої руки в обличчя ОСОБА_9 , після чого пройшов на територію вказаного подвір`я, де наніс близько трьох ударів кулаком в обличчя останньому та удар ногою по тулубу, чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, крововиливів обличчя, голови, саден губ, що відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в м`які тканини лівої сідниці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Суд кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.
Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_11 просить оскаржуваний вирок у зв`язку з невідповідністю скасувати, винести новий, яким ОСОБА_7 виправдати, а справу закрити на підставі п.10 ч.1 ст. 284 КПК України. В обґрунтування своєї апеляції зазначає, що протокол огляду місця події до матеріалів справи не долучався, що виключає наявність об`єктивної сторони складової злочину, заява про початок кримінального провадження у формі приватного обвинувачення від ОСОБА_9 в матеріалах кримінального провадження відсутня. Вказує, що відповідно до матеріалів провадження № 0002987 відомості до ЄРДР було внесено 13.08.2017 року за ч.1 ст. 125 КК України, а доручення на проведення досудового розслідування слідчому ОСОБА_12 було надано 28.08.2018 року. Зазначає, що заява про залучення до провадження як потерпілого слідчий отримав 28.01.2017 року, тобто до вчинення правопорушення. Вказує, що постанова про зміну правової кваліфікації кримінального правопорушення у матеріалах справи відсутня.
Іншими учасниками судового провадження вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 в апеляційному порядку не оскаржується.
Позиції учасників судового провадження, висловлені в ході апеляційного перегляду.
Обвинувачений та його захисник ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, в судовому засіданні заявили клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.
Прокурор, потерпілий та представник потерпілого просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, при цьому не заперечували проти звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності, оскільки це відповідає нормам чинного законодавства.
Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступного висновку.
Мотиви Суду.
Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.
Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, що мало місце 12.08.2017 року.
Це кримінальне правопорушення відповідно до вимог ст.12 КК України віднесено до кримінальних проступків.

На час апеляційного розгляду кримінального провадження за даним обвинуваченням, а саме 22 лютого 2021 року минуло більше 3 років з дня вчинення ОСОБА_7 зазначеного кримінального правопорушення.

У судовому засіданні апеляційного суду обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник підтримали клопотання прозвільнення від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 185 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінчення строків давності.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 перебіг строку давності не переривався, від органів досудового розслідування та суду обвинувачений не ухилявся, обвинувачений не заперечував проти закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав і дав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності.

З урахуванням того, що з моменту вчинення ОСОБА_7 зазначеного кримінального правопорушення минув 3 річний строк давності, тому на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України ОСОБА_7 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України у зв`язку із закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст.417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст.284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 належить скасувати та на підставі ст.49 КК України закрити кримінальне провадження №0002987 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, у зв`язку із закінчення строків давності.

Стосовно цивільного позову колегія суддів зазначає наступне.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Нормами кримінального процесуального закону, зокрема ст. 129 КПК України, встановлено, що рішення про повне або часткове задоволення цивільного позову може бути винесене лише у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення і ухвалення обвинувального вироку чи винесення постанови про застосування до особи примусових заходів виховного або медичного характеру.

Вирішення цивільного позову при звільненні особи від кримінальної відповідальності із закриттям провадження по справі суперечить вказаним вище нормам закону.

Враховуючи системний аналіз зазначених норм КПК, колегія суддів дійшла висновку, що цивільний позов не підлягає розгляду у випадках закриття кримінального провадження.

В той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Тому, у зв`язку зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений потерпілим цивільний позов про стягнення з ОСОБА_7 матеріальної та моральної шкоди слід залишити без розгляду, що за змістом ч.7 ст.128 КПК України не перешкоджає пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.

Витрати на проведення експертизи у зв`язку з тим, що ОСОБА_7 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності слід віднести за рахунок держави з огляду на приписи ст. 124 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 284, 404, 405, 407, 417, 419 КПК України, ст. 49 КК України колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:
Клопотання захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 , про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України задовольнити.

Вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 12.08.2020 року щодо ОСОБА_7 - скасувати.

На підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності та закрити кримінальне провадження №0002987 щодо нього на підставі п.1 ч.2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишити без розгляду.

Роз`яснити потерпілому ОСОБА_9 , що залишення цивільного позову без розгляду не перешкоджає його праву на звернення до суду із аналогічним позовом в порядку цивільного судочинства.

Витрати на проведення судово - медичної експертизи №144 - НК КУ «Бюро судово-медичної експертизи» Херсонської обласної ради в сумі 451,68 грн. віднести на рахунок держави.

Ухвала набирає чинності з моменту оголошення і може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку протягом 3 місяців з дня проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4