Справа № 146/275/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" квітня 2021 р. смт.Томашпіль Вінницької області

Томашпільський районний суд Вінницької області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Томашпільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000030 від 20 лютого 2021 року на підставі обвинувального акту по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Моївка, Чернівецького району, Вінницької області, українця, громадянина України, освіта середня спеціальна, , має на утриманні одну неповнолітню дитину, не одруженого, депутатом, інвалідом, потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС, учасником АТО не є, проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення та статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.
Згідно обвинувального акту і наданої угоди про визнання винуватості від 27 лютого 2021 року ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 369 КК України за наступних обставин.

З 20.02.2021 року по 21.02.2021 року начальник СРПП Відділення поліції №2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, майор поліції ОСОБА_6 , спільно з поліцейським СРПП Відділення поліції №2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, старшим сержантом поліції ОСОБА_7 , які згідно з п.2 примітки до ст. 368 КК України є службовими особами, та посади яких згідно п.3 ч.1 ст. 6 Закону України «Про державну службу» відносяться до посад категорії «В», відповідно до графіку чергувань, затвердженого начальником ВП №2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області майором поліції ОСОБА_8 , перебував на добовому чергуванні та здійснював патрулювання території Томашпільської ОТГ Тульчинського району Вінницької області на службовому автомобіля марки «Шкода» моделі «Рапід» д.н.з. « НОМЕР_1 ».

Так, біля 12 год. 35 хв., рухаючись автодорогою сполученням «Немирів - Ямпіль» траса Р-08 поза межами населеного пункту с.Липівка в напрямку с.Комаргород Тульчинського району Вінницької області вказаним нарядом поліції виявлено автомобіль марки «ВАЗ 2109» червоного кольору д.н.з. НОМЕР_2 , що рухався у напрямку смт. Томашпіль Тульчинського району без увімкненого ближнього світла фар, таким чином порушивши вимоги п. 9.8 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року, а саме з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу ближнє світло фар.

З метою реагування на виявлене правопорушення, вказаний автомобіль було зупинено. Після зупинки вказаного автомобіля встановлено. Що ним керував ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_1 , який надав необхідні документи.

Після чого у присутності водія ОСОБА_4 , поліцейський СРПП Відділення поліції №2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, ОСОБА_7 на підставі ст. 30 Закону України « Про національну поліцію» та ч.2 п.5 розділу І та розділу 9 «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» затвердженої наказом МВС України №1395 від 07.11.2015 року, розпочав документальне оформлення виявленого адміністративного правопорушення (керування автомобілем з 1 жовтня по 1 травня поза населеними пунктами без ввімкнених денних ходових вогнів, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу ближнього світла фар (ч.2 ст.122 КУпАП)).

У цей час, ОСОБА_4 , перебуваючи біля службового автомобіля працівників поліції та діючи умисно, маючи умисел на пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі, усвідомлюючи, що працівники поліції є службовими особами, які згідно зі ст. 222 КУпАП уповноважені на розгляд справи за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 122 КУпАП, та накладення стягнення шляхом винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, розуміючи незаконність своїх дій та достовірно знаючи про кримінальну відповідальність за пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі поліцейському СРПП ВП №2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області старшому сержанту поліції ОСОБА_7 за не притягнення його до адміністративної відповідальності за грошові кошти в сумі 200 гривень.

ОСОБА_7 попередив ОСОБА_4 про кримінальну відповідальність передбачену ст. 369 КК України за пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі.

Однак ОСОБА_4 дістав з кишені грошові кошти в сумі 200 грн. купюрами по 100 гривень та в якості неправомірної вигоди за непритягнення його до адміністративної відповідальності, поставив їх на багажник службового автомобіля, де ОСОБА_7 заповняв адміністративну постанову.

Побачивши це, начальник СРПП Відділення поліції №2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області, майор поліції ОСОБА_6 повідомив чергову частину ВП №2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області про вказане кримінальне правопорушення.

Таким чином, дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст. 369 КК України, тобто пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду, а так само надання службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, чи надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Відомості про укладену угоду, її реквізити, зміст та визначена міра покарання.
27 лютого 2021 року між начальником Томашпільського відділу Могилів-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні № 0000030, та ОСОБА_4 в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469, 472 КПК України укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно до даної угоди прокурор та обвинувачений ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання підозри, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч.1 ст.369 КК України. Обвинувачений ОСОБА_4 під час судового засідання повністю визнав свою винуватість у вчиненні даного кримінального правопорушення, а саме за ч.1 ст. 369 КК України, тобто пропозиція службовій особі надати їй неправомірну вигоду, а так само надання службовій особі неправомірної вигоди за невчинення службовою особою в інтересах того, хто пропонує, чи надає таку вигоду будь-якої дії з використанням наданої їй влади чи службового становища.

Також, сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинені кримінальні правопорушення, а саме за ч. 1 ст. 369 КК України у виді штрафу в розмірі 17000 гривень.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені підозрюваному.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.
Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до правил ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Прокурор Томашпільського відділу Тульчинської окружної прокуратури ОСОБА_3 в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, попросив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні попросив вказану угоду про визнання винуватості затвердити і призначити узгоджене в ній покарання, при цьому беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтримав думку свого підзахисного.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України є нетяжким злочином, від якого потерпілих немає.

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій, будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 КПК України.

Підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч.7 ст.474 КПК України судом не встановлено.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між начальником Томашпільського відділу Могилів-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні № 0000030 та обвинуваченим ОСОБА_4 , її форма та зміст відповідають вимогам КПК України та КК України, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Питання про речові докази повинні бути вирішені, відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Згідно ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Відповідно до довідки про витрати на проведення експертизи в кримінальному провадженні № 0000030 до висновку експерта вартість проведення досліджень становить 1307,60 грн., які підлягають стягненню із ОСОБА_4 на користь держави.

Підстав для застосування запобіжних заходів, передбачених ст.ст. 176, 177 КПК України суд не вбачає.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 472, 474, 475 КПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 27 лютого 2021 року, укладену між начальником Томашпільського відділу Могилів-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні № 0000030 та ОСОБА_4 про визнання винуватості.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 369 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 27 лютого 2021 року покарання, - у виді штрафу в розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Скасувати накладений за ухвалою слідчого судді Томашпільського районного суду Вінницької області від 24 лютого 2021 року, арешт на речові докази: грошові кошти в сумі 200 гривень купюрами номіналом по 100 гривень у вигляді зім`ятих частинок, добровільно видані ОСОБА_4 в ході огляду місця події від 20 лютого 2021 року на автодорозі сполученням «Немирів-Ямпіль» Р-08 між населеними пунктами с. Липівка та с. Комаргород Тульчинського району Вінницької області, які упаковані до поліетиленового спецпакету «НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ ГОЛОВНЕ СЛІДЧЕ УПРАВЛІННЯ», який опечатано за підписами слідчого та понятих.

Речові докази - грошові кошти в сумі 200 гривень купюрами номіналом по 100 гривень у вигляді зім`ятих частинок, добровільно видані ОСОБА_4 в ході огляду місця події від 20 лютого 2021 року на автодорозі сполученням «Немирів-Ямпіль» Р-08 між населеними пунктами с. Липівка та с. Комаргород Тульчинського району Вінницької області, які упаковані до поліетиленового спецпакету «НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ ГОЛОВНЕ СЛІДЧЕ УПРАВЛІННЯ» який опечатано за підписами слідчого та понятих та знаходяться в кімнаті зберігання речових доказів Відділення поліції № 2 Тульчинського РВП ГУНП у Вінницькій області - конфіскувати в дохід держави.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 1307,60 грн (одна тисяча триста сім гривень шістдесят копійок) судових витрат, пов`язаних з проведенням по справі експертизи.

Роз`яснити ОСОБА_4 що відповідно до ч. 5 ст. 476 КПК України умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок на підставі угоди може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди. Прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода не може бути укладена.

Відповідно до ст. 532 КПК України вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право на отримання в суді копії вироку у порядку, передбаченому ч. 1 ст. 27 та ч. 4 ст. 29 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1