Справа №694/233/20
провадження № 1-кп/694/78/21
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08.07.2021 року м. Звенигородка
Звенигородський районний суд Черкаської області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Звенигородка клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0001037 відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Звенигородка, Черкаської області, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, приватного підприємця, інваліда ІІІ групи, в силу ст. 89 КК України раніше несудимого,

за скоєння суспільно-небезпечного діяння, кримінальна відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 186 КК України,

за участю:

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника особи, щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_6 ,

особи щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_7

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , маючи хронічне психічне захворювання у вигляді епілепсії, з поступово прогресуючим перебігом, помірно і вираженими когнітивними розладами, хворобливими змінами особистості по епілептичному типу, що супроводжується розладами критичних і прогностичних функцій, з частими поліморфними пароксизмальними станами: генералізованими тоніко-клонічними судомними нападами, абсансами, простими вегето-вісцеральними пароксизмальними станами та сутінковими розладами свідомості, що позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 5 грудня 2019 року приблизно о 18 год. 20 хв., знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , відкрито заволодів мобільним телефоном марки «Iphone» 5s 16GB сірого кольору, вартість якого згідно висновку експерта №07/12-19-01 від 07.12.2019, становить 1034,00 грн., що на праві власності належить ОСОБА_7 , після чого з місця вчинення злочину з викраденим зник, спричинивши потерпілій збитків на вказану суму.

Таким чином, своїми діями ОСОБА_4 вчинив суспільно-небезпечне діяння, кримінальна відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 186 КК України відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 пояснив, що він дійсно прийшов до потерпілої, оскільки хотів побачити її сина. Оскільки останнього не було він дійсно вирвав з рук потерпілої телефон і пішов додому.

Потерпіла ОСОБА_7 , поянила, що ОСОБА_4 прийшов до неї у квартиру у пошуках її сина, проте останнього не було вдома і вона хотіла йому зателефонувати. ОСОБА_4 ображаючи її нецензурною лайкою вирвав з її рук телефон , штовхнув її та пішов. Претензій до останнього вона не має.

Причетність ОСОБА_4 до вчиненого ним суспільно-небезпечного діяння, кримінальна відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 186 КК України, також підтверджується іншими доказами, зібраними в ході досудового розслідування:

- даними протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від потерпілої ОСОБА_7 від 05.12.2019;

- даними протоколу огляду місця події від 05.12.2019 та фото таблицею до нього;

- даними протоколу огляду предметів від 06.12.2019;

- висновком експерта № 07/12-19-01 від 07.12.2019;

- даними протоколу слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_7 від 06.12.2019;

- даними протоколу слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_8 від 06.12.2019.

Згідно з клопотаннями про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру, яке складене слідчим СВ Звенигородського ВП ГУНП в Черкаській області лейтенантом поліції ОСОБА_9 та погоджене прокурором Звенигородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , причетність ОСОБА_4 у скоєнні суспільно-небезпечного діяння підтверджується доказами, але згідно висновку судово-психіатричної експертизи №57 від 05.02.2020 ОСОБА_4 виявляв та виявляє ознаки хронічне психічне захворювання у вигляді епілепсії, з поступово прогресуючим перебігом, помірно і вираженими когнітивними розладами, хворобливими змінами особистості по епілептичному типу, що супроводжується розладами критичних і прогностичних функцій, з частими поліморфними пароксизмальними станами: генералізованими тоніко-клонічними судомними нападами, абсансами, простими вегето-вісцеральними пароксизмальними станами та сутінковими розладами свідомості, що позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та свідомо керувати ними, перешкоджає йому правильно сприймати обставини, що мають значення у справі, давати про них покази під час проведення з ним слідчих дій та у судовому засіданні.

За своїм психічним станом на теперішній час ОСОБА_10 виявляє клінічні ознаки пасивного типу суспільної небезпеки, у зв`язку з чим відносно нього можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, передбачені ст. 94 КК України, у вигляді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Суд, заслухавши прокурора, який підтримує клопотання, захисника та законного представника особи щодо якої розглядається клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, які просили застосувати до ОСОБА_4 амбулаторне а не стаціонарне лікування, з`ясувавши обставини справи та дослідивши докази вважає, що є всі підстави застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у виді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

У відповідності до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 93, ч. 1 ст. 94 КК України до такої особи можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру, вид яких визначається залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб.

Згідно зі ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на свободу та особисту недоторканість), кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом. Пункт п. 1"е" даної статті, передбачає законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг.

Стосовно утримання осіб, які мають психічні розлади (п. 1 "е" ст. 5 Конвенції) Суд зазначає, що "їх може бути позбавлено волі або з метою проведення медичного лікування, або у зв`язку з потребами, що вимагає суспільство, або у зв`язку з медичними та суспільними підставами разом...» основна причина, чому Конвенція дозволяє позбавити волі осіб, зазначених у п. 1 "е" ст. 5 Конвенції, полягає не тільки в тому, що вони можуть представляти небезпеку для суспільства, а ще й у тому, що їх власні інтереси можуть потребувати їх утримання (п.37. Рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 року, справа «Горшков проти України», заява №67531/01).

Тримання особи, яку вважають психічно хворою, під вартою має відповідати цілям пункту 1 статті 5 Конвенції, що полягає у запобіганні позбавлення осіб волі у свавільний спосіб, а також відповідати цілям обмеження, зазначеного у підпункті «е». У зв`язку з останнім Суд повторює, що відповідно до його усталеної практики особа не може вважатися «психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання (див. рішення від 24 жовтня 1979 року у справі «Вінтерверп проти Нідерландів» (п. 99 Рішення Європейського суду з прав людини від 17 квітня 2014 року, справа «Анатолій Руденко проти України», заява №50264/08)

Згідно дост. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Так, у суді встановлено, що дійсно мало місце вчинення суспільно-небезпечного діяння, кримінальна відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 186 КК України; дане суспільно-небезпечне діяння вчинене саме ОСОБА_4 у стані неосудності, що підтверджено висновком судово-психіатричної експертизи №57 від 05.02.2020, останній виявляє клінічні ознаки пасивного типу суспільної небезпеки, а тому слід застосовувати до нього особи примусові заходи медичного характеру у виді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Арешт на майно не накладався.

Керуючись ч. 1, 3 ст. 94 КК України, ст.ст. 513, 516 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Звенигородка, Черкаської області, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше несудимого задовольнити повністю.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Звенигородка, Черкаської області, проживаючого та зареєстрованого по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, в силу ст. 89 КК України раніше несудимого, який вчинив суспільно-небезпечне діяння, кримінальна відповідальність за яке передбачена ч. 1 ст. 186 КК України в стані неосудності, примусові заходи медичного характеру у виді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку лікарем-психіатром КНП «Звенигородська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Звенигородської міської ради Звенигородського району Черкаської області.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази відсутні.

На ухвалу можуть бути подані апеляційні скарги учасниками процесу до Черкаського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня проголошення ухвали.

Копію ухвали негайно після проголошення вручити прокурору та захиснику, законному представнику.

Суддя ОСОБА_1