Справа № 129/2705/16-к
Провадження №1-кс/148/97/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 березня 2021 року м. Тульчин

Тульчинський районний суд
Вінницької області у складі: судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засідання заяву ОСОБА_3 про відвід головуючого судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 129/2705/16-к, за участю: захисника ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИВ:
В провадженні судді Тульчинського районного суду Вінницької області ОСОБА_4 перебуває кримінальне провадження № 129/2705/16-к по обвинуваченню ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2, 3 ст. 185 КК України.
Обвинувачений через канцелярію суду подав заяву про відвід головуючого судді ОСОБА_4 .
Вказана заява мотивована тим, що 30.01.2018 керівником апарату Тульчинського районного суду Вінницької області винесено розпорядження № 27 щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи у зв`язку з виходом головуючої судді ОСОБА_7 у відпустку по вагітності та пологам.
Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями 31.01.2018, старшим секретарем Тульчинського районного суду інформацію про розподіл справи внесено до системи автоматизованого розподілу і визначено головуючим суддею у даній справі суддю ОСОБА_4 .
Разом з тим, матеріали даної справи містять ухвалу судді ОСОБА_4 від 30.01.2018 про прийняття до свого провадження матеріалів кримінального провадження у якій, зокрема, зазначено, що згідно розпорядження керівника апарату Тульчинського районного суду Вінницької області № 27 від 30.01.2018 року проведено повторний автоматизований розподіл даної справи і її передано на розгляд судді ОСОБА_4 .
Однак, станом на день винесення відповідної ухвали 30.01.2018, суддею ОСОБА_4 автоматизований розподіл справи ще не був проведений, оскільки дані про його проведення, внесено старшим секретарем суду лише наступного дня, тобто 31.01.2018.
Крім того, стороною захисту подано клопотання про зміну ОСОБА_3 запобіжного заходу, однак вказане клопотання не розглянуто головуючим, що на думку обвинуваченого свідчить про його упередженість та є підставою відводу.
Захисник у судовому засіданні підтримав заяву обвинуваченого і просив задовольнити, посилаючись на обставини наведені у ній, а також зазначив, що справа розглядається без участі потерпілих, а тому наявні сумніви в об`єктивності розгляду кримінального провадження з боку судді ОСОБА_4 .

Прокурор заперечив щодо задоволення відводу у зв`язку з його безпідставністю, зазначив, що технічна помилка в даті винесення ухвали не є підставою для відводу, особливо враховуючи, що кримінальне провадження розглядається тривалий час.
Потерпілі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у судове засідання не з`явилися, подали заяви згідно яких просили відмовити у задоволенні відводу і розглянути заяву про відвід за їх відсутності.
Дослідивши заяву про відвід, кримінальне провадження, розпорядження, протокол повторного автоматизованого розподілу, ухвалу від 30.01.2018 про прийняття до провадження, заслухавши учасників процесу, суд прийшов до наступних висновків.
Пунктом 4 ч. 1 ст. 76 КПК України, визначено, що суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Аналогічна правова позиція викладена у пункті 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13.06.2007.
Стаття 80 КПК України, визначає, що заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Заяви про відвід під час судового провадження подаються до початку судового розгляду. Подання заяви про відвід після початку судового розгляду допускається лише у випадках, якщо підстава для відводу стала відома після початку судового розгляду. Відвід повинен бути вмотивованим.
Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007, зазначено, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності суддів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.
При цьому, в рішенні у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006, сказано: стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.
За змістом пункту 12 висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Ради Європи Про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При постановлені судових рішень щодо сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки з боку сторін у конкретній справі, але і з боку суспільства в цілому. Суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він або вона повинні бути вільними від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.
Відповідно до ст. 15 Кодексу суддівської етики, затвердженого ХІ черговим з`їздом суддів України 22.02.2013, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи.
Також, як встановлено Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006, «об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття».
Так, у своїх рішеннях ЄСПЛ неодноразово зазначав, що «при вирішенні того, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був не безстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими». Вказана позиція міститься у п. 44 рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» та п. 76 рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії».
Виходячи з зазначеного, суд вважає, що заява про відвід головуючого судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 129/2705/16-к, задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Статтею 80 КПК України, передбачено, що відвід повинен бути вмотивованим.
Пунктом 5 частини 1 статті 75 КПК України, встановлено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Нормами частини 3 статті 35 КПК України, визначено, що визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або колегії суддів для конкретного судового провадження здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних матеріалів, скарги, клопотання, заяви чи іншого процесуального документа за принципом вірогідності, який враховує кількість проваджень, що знаходяться на розгляді у суддів, заборону брати участь у перевірці вироків та ухвал для судді, який брав участь в ухваленні вироку або ухвали, про перевірку яких порушується питання, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні та закінчення терміну їх повноважень. Після визначення судді (запасного судді, слідчого судді) або колегії суддів для конкретного судового провадження не допускається внесення змін до реєстраційних даних щодо цього провадження, а також видалення цих даних з автоматизованої системи документообігу суду, крім випадків, установлених законом.
Так, ОСОБА_3 у свої заяві про відвід посилається на недопустимість участі судді ОСОБА_4 у розгляді даного кримінального провадження, внаслідок порушення норм ст. 35, п. 5 ч. 1 ст. 75 КПК України, в той час, як зазначені порушення є непідтвердженими, оскільки як зазначає останній головуючим 30.01.2018 постановлено ухвалу про прийняття кримінального провадження до проведення автоматизованого розподілу справи 31.01.2018 о 09:40 год.
Зазначене твердження, ОСОБА_3 не може вважатися підставою для відводу головуючого судді, оскільки автоматизований розподіл кримінального провадження здійснено 31.01.2018 о 09:41:02, та згідно інформації автоматизованої системи документообігу суду, ухвала судді ОСОБА_4 від 30.01.2018, створена та надіслана до Єдиного державного реєстру судових рішень 31.01.2018 о 12:38:16 год., що у свою чергу свідчить про наявність технічної описки в даті вказаної ухвали та не вказує на необ`єктивність чи упередженість судді.
Щодо посилання обвинуваченого і захисника на те, що головуючим суддею його клопотання про зміну запобіжного заходу станом на 18.02.2021, слід вказати наступне, зазначене клопотання подано 27.10.2017, під час перебування кримінального провадження у провадженні судді ОСОБА_7 , та не вирішувалося судом у зв`язку з неодноразовими відкладенням розгляду справи.
В подальшому, після зміни складу суду, розгляд кримінального провадження розпочато з призначення підготовчого судового засідання та стороною захисту клопотань про зміну запобіжного заходу не заявлялося, у зв`язку з чим, посилання на нерозгляд клопотання про зміну запобіжного заходу не може бути визнана, як підстава відводу головуючому судді ОСОБА_4 .
Також, твердження захисника про відвід у зв`язку з розглядом кримінального провадження без участі потерпілих не є підставою відводу згідно ст. 75 КПК України.
Таким чином, оскільки дані зазначені у заяві про відвід не знайшли свого підтвердження, спростовуються обставинами встановленими під час розгляду заяви про відвід, а наявність технічної описки у даті постановленої ухвали, може бути виправлена у відповідності до норм ст. 379 КПК України, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для відводу головуючого судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 129/2705/16-к, а відтак і відсутності підстав для задоволення заяви ОСОБА_3 .
На підставі викладеного і керуючись ст. 76, 80 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід головуючого судді ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 129/2705/16-к, - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали виготовлено 30.03.2021.

Суддя Тульчинського районного суду
Вінницької області ОСОБА_1