Дата документу 05.07.2021 Справа № 335/509/21
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/509/21 Головуючий в 1 інст. Геєць Ю.В.
Провадження № 11-сс/807/564/21 Доповідач в 2 інст. Рассуждай В.Я.
Категорія ст. 303 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 липня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді Рассуждай В.Я.,

суддів Дадашевої С.В., Гончара О.С.,

при секретарі Змитраковій А.Д.,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_1 адвоката Тертишної К.О. на ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2021 року, якою залишено без задоволення скаргу адвоката Тертишної К.О., яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_1 на повідомлення про підозру та на повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри на підставі п. 10 п. 1 ст. 303 КПК України в рамках кримінального провадження №0000557 від 31 липня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

30 квітня 2021 року до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя надійшла скарга адвоката Тертишної К.О., яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_1 на повідомлення про підозру та на повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри на підставі п. 10 п. 1 ст. 303 КПК України в рамках кримінального провадження №0000557 від 31 липня 2020 року.

В обґрунтування своєї скарги адвокат вказувала, що повідомлення про підозру від 27 січня 2021 року та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_1 від 2 квітня 2021 року ґрунтуються на доказах, які не можливо вважати достовірними, належними, оскільки вони не підтверджують причетність підозрюваного до інкримінованих йому дій та в своїй сукупності були недостатніми для прийняття слідчим оскаржуваних рішень. Просила скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_1 від 27 січня 2021 року у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України та скасувати повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_1 від 2 квітня 2021 року, відповідно до якого дії ОСОБА_1 кваліфіковані за ч. 4 ст. 187 КК України в рамках кримінального провадження №0000557 від 31 липня 2020 року.

Відмовляючи у задоволенні скарги, слідчий суддя зазначив, що зібрані у кримінальному провадженні на день складання повідомлення про підозру від 27 січня 2021 року та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 2 квітня 2021 року докази в своїй сукупності та взаємозв`язку відповідають тому мінімальному рівню стандарту «достатніх підстав (доказів)», що закріплений в п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України та давали стороні обвинувачення підстави для підозри ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, а у подальшому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

В апеляційній скарзі адвокат Тертишна К.О. вважає ухвалу суду першої інстанції незаконною та необґрунтованою.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що 27 січня 2021 року слідчим СВ ГУНП в Запорізькій області Степановим С. під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 було залишено у невстановленому місці у вказаній квартирі, володільцем якої є ОСОБА_2 , повідомлення про підозру, складене на ім`я ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України. При цьому ОСОБА_2 відразу повідомила слідчого про те, що тривалий час вже не проживає із чоловіком ОСОБА_1 та те, що він не мешкає за даною адресою тривалий час через процес розлучення, проте, слідчим було прийнято рішення не встановлювати місце проживання ОСОБА_1 , не здійснювати заходів про його виклик, а просто залишити повідомлення про підозру у чужій квартирі.

Вважає, що процесуальна дія щодо вручення ОСОБА_1 повідомлення про підозру була неналежною та відбулась з грубим порушенням вимог кримінально-процесуального законодавства, а саме підозра є необґрунтованою.

Зазначає, що в матеріалах досудового розслідування наявні так звані докази, що стали на думку слідчого та прокурора достатньою підставою для складання повідомлення про підозру ОСОБА_1 станом на 27 січня 2021 року, а саме:

- протокол огляду місця події від 11 грудня 2020 року за місцем вчинення розбійного нападу даним протоколом зафіксовано обставини вчиненого нападу, проте, жодним чином не підтверджують та не свідчать про можливе перебування ОСОБА_1 станом на 11 грудня 2020 року за адресою проживання потерпілої та участь у розбійному нападі;

- протокол допиту потерпілої ОСОБА_3 в ході допиту потерпіла зазначила про те, що серед ночі, в умовах темряви на неї напали двоє невідомих чоловіків, яких вона описує однаково: зріст 170-180, спортивна статура, темний одяг, на обличчі одягнута балаклава, при цьому потерпіла не надала детального опису тієї частини обличчя, яка не була закрита балаклавою, відсутні покази щодо особливостей розрізу очей, брів тощо. Оцінюючи такі покази потерпілої з точки зору достатності для проведення із нею слідчої дії як пред`явлення особи для впізнання, то достовірність результатів щонайменше ставиться під сумнів, оскільки за таких умов потерпіла може вказати на будь-яку особу чоловічої статі, яка буде одягнута в балаклаву;

- протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_3 відповідно до змісту протоколу, даний слідчий експеримент проведено не за місцем вчиненого нападу у с. Шелюги, а з якихось невідомих підстав у смт. Кирилівка, тобто в умовах які виключають відтворення обставин нападу на потерпілу. Окрім цього, потерпіла в ході відтворення обставин нападу зазначила про те, що бачила 3 різних осіб, які брали участь у нападі, що є прямим протиріччям версії сторони обвинувачення, оскільки відповідно до змісту підозри нападників було щонайменше 4 особи; протокол впізнання осіб за фотокартками за участю потерпілої ОСОБА_3 , в ході якого нібито впізнала ОСОБА_4 , як одну з осіб, що вчинила на неї напад як було зазначено, при допиті потерпіла не змогла детально описати ту частину зовнішності, яку вона бачила без балаклави. Окрім цього, ОСОБА_1 ніколи не носив балаклаву, ніколи не фотографувався одягнутий в балаклаву, отже фотокарток із зображенням обличчя ОСОБА_1 в балаклаві в принципі не існує в природі. Що за особа зображена на протоколі слідчої дії, яку нібито впізнала потерпіла, та на думку слідчого, що є ОСОБА_1 невідомо. Окрім цього всі 4 особи зображені на протоколі мають зображення однієї і тієї балаклави та здається враження, що ці балаклави були «надягнуті» слідчим за допомогою комп`ютерних програм редагування зображень, що по-перше взагалі виключає достовірність проведеною слідчої дії, а по друге, є явним перевищенням наданих законом слідчому прав;

- протокол обшуку від 11 грудня 2020 року за адресою АДРЕСА_2 під час проведеного обшуку жодних заборонених речей, які б належали ОСОБА_1 або викрадених у потерпілої речей знайдено не було. Проте, на відеозапису, що є додатком до протоколу обшуку, повністю зафіксовано з боку самих же співробітників національної поліції незаконні дії оперуповноважених щодо передчасного, свавільного отримання доступу до квартири до початку обшуку, у відсутність законного власника та/або володільця, без залучення адвоката та без відеофіксації;

- протокол обшуку від 11 грудня 2020 року гаражу в гаражному кооперативі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » - в результаті обшуку не відшукано та не вилучено жодних речей, які б належали ОСОБА_1 ;

- протокол огляду від 6 січня 2021 року відео файлів з камер відео спостереження за місцем розбійного нападу відповідно до змісту даного протоколу роздруковано декілька кадрів з відеозаписів, що на думку слідчого, є зображенням осіб, яких було затримано в порядку ст. 208 КПК України в рамках даного кримінального провадження. Проте слід зазначити, що на зображеннях неможливо роздивитися ані одяг (колір), ані зображення облич, щоб зробити беззаперечний висновок, що це є особи яким повідомлено про підозру у даному провадженні. Також звертаємо увагу, що сам слідчий відповідно до відеозаписів зазначає про присутність 3 осіб, а не як зазначено у підозрі 4, що свідчить про творчий підхід сторони обвинувачення у складанні підозри;

- протокол за результатами ОРЗ від 16 грудня 2020 року та 18 грудня 2020 року ці докази викликають найбільш сумніви. Відомим є той факт, що оперативно розшукові заходи, по перше, проводяться до порушення кримінального провадження, по друге, відповідно до положень ЗУ «Про оперативно-розшукову діяльність» покликані попередити готування та вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів. Отже слідує висновок, що оперуповноважені співробітники поліції допустили службові недбалість, якщо не виконали завдань ОРЗ та не попередили вчинення тяжкого злочину, якщо на їх думку результати ОРЗ свідчать про готування та розбійний напад на потерпілу ОСОБА_5 . Та при цьому, зміст перемов, що зафіксовані в протоколах ОРЗ, не містить відомостей про готування та вчинення злочину;

- протоколи за результатами НСРД відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Приступи від 17 грудня 2020 року - так само зміст перемов людей, до речі особи яких не встановлено, належність голосів конкретним особам не доведено, здебільше просто побутовий. При цьому, при складанні протоколу оперуповноважений на власний розсуд вирішив розподілити осіб у діалогах, зазначивши у протоколі ПІБ ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 .

Захисник вважає, що вищевказані протоколи слідчих та процесуальних дій не можливо вважати достовірними, належними, оскільки вони жодним чином не підтверджують можливу причетність ОСОБА_1 до інкримінованого йому злочину, а в своїй сукупності були недостатніми та невзаємопов`язаними для прийняття рішення слідчим про складання повідомлення про підозру ОСОБА_1 у вчинені розбійного нападу.

Вказує, що відповідно до змісту повідомлення про підозру від 27 січня 2021 року, невірно зазначені анкетні дані ОСОБА_9 в частині дати народження, хоча на день складання повідомлення у слідчого був паспорт ОСОБА_7 , який було вилучено в ході обшуку, окрім цього в матеріалах провадження була інформаційна довідка із всіма анкетними та персональними даними ОСОБА_10 .

Звертає увагу на адресу проживання (смт. Чернігівка Запорізька область), що зазначена в повідомленні, яка відрізняється від тієї, де слідчий намагався відшукати ОСОБА_9 (у м. Дніпро) для вручення повідомлення.

Крім того вказує, що повідомлення не містить у собі перелік прав підозрюваного, також слідчим не було станом на день подання даної скарги вручено ОСОБА_1 пам`ятку про права та обов`язки підозрюваного.

Зазначає, що всупереч положенням Конституції України щодо презумпції невинуватості, всупереч вимогам ст. 42, 277 КПК України слідчий за погодженням з прокурором у повідомленні про підозру, яка має бути попереднім висновком про можливу причетність особи до злочину, у стверджувальній категоричній формі зазначає, що ОСОБА_1 вчинив розбійний напад, вважаючи даний факт доведеним, що є грубим порушенням основних прав не тільки підозрюваного, а і людини, та є самостійною підставою для скасування повідомлення про підозру, оскільки формулюванням воно є обвинувальним актом.

Вказує, що до 27 січня 2021 року ані слідчий, ані прокурор повістки про виклик ОСОБА_1 для вручення письмового повідомлення про підозру на адресу проживання, реєстрації не направляв, також ніхто не намагався зв`язатися за номером телефону із ОСОБА_1 , в тому числі ніхто не намагався вручити повідомлення про підозру особисто ОСОБА_11 , не було перевірено його місцезнаходження за місцем реєстрації.

Захисник зазначає, що слідчий не виконав вимогу вручення саме під розписку члену сім`ї, всупереч закону прийняв рішення про залишення повідомлення про підозру у житлі, де фактично ОСОБА_1 не проживав, хоча такий спосіб вручення взагалі не передбачено положенням КПК України.

Звертає увагу на те, що в повідомленні про зміну раніше повідомленої підозри як доказ факту існування організованої злочинної групи наводяться результати слідчих дій, що були в розпорядженні органу досудового розслідування до складання первинної підозри, тобто до 27 січня 2021 року, зокрема, це протокол обшуку від 11 грудня 2020 року за адресою: АДРЕСА_2 , протокол обшуку від 11 грудня 2020 року гаражу в гаражному кооперативі « ІНФОРМАЦІЯ_1 », протокол обшуку автомобіля мерседес від 11 грудня 2020 року, окрім цього протоколи за результатами НСРД та ОРЗ також були складені та розсекречені ще у грудні 2020 року, таким чино орган досудового розслідування не отримано жодного нового достатнього доказу, який став би підставою для зміни підозри та перекваліфікації на більш тяжку частину статті кримінального кодексу.

Вказує, що зміст зміненої підозри суперечить матеріалам кримінального провадження, оскільки по - перше у своїх показах потерпіла ОСОБА_12 зазначила, що бачила 3 нападників, проте відповідно до змісту підозри зазначається про 4 осіб, що є припущенням органу досудового розслідування, для створення враження існування організованої групи, по - друге в повідомленні про змінену підозру є перелік речей, вилучених в ході обшуку, які не є забороненими чи використання яких обмежено, речі здебільш для побутового та господарського використання, наприклад, кофти, взуття, сумки чоловічі, грошові кошти, проте на думку сторони обвинувачення це є свідченням існування та перебування в складі організованої злочинної групи.

Крім того зазначає, що в зміненій підозрі вказано, що ОСОБА_1 надав згоду на перебування в складі ОЗГ, підшукав об`єкти для розбійних нападів, мав власну роль та функцію, а також інші фантазійній припущення органу досудового розслідування, проте як свідчать матеріали кримінального провадження не має жодного доказу, який надавав би змогу робити слідчому, прокурору такі припущення.

Вказує, що оскільки первинне повідомлення про підозру ОСОБА_1 було вручено в порядку, який взагалі не передбачений положеннями КПК (залишення в чужій квартирі, не за місцем проживання ОСОБА_1 ), а також те, що відсутні законні підстави навіть робити припущення про вчинення розбійного нападу в складі організованої групи, ОСОБА_1 відмовився отримувати та підписувати змінену підозру.

Зазначає, що з боку слідчого не було засвідчено факт відмови особи від посвідчення отримання повідомлення, а також факт надання письмових пояснень особи щодо причин такої відмови підписом її захисника, а у разі його відсутності чи відмови від підпису понятих.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити скаргу, а саме скасувати повідомлення про підозру від 27 січня 2021 року та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 2 квітня 2021 року ОСОБА_1 в рамках кримінального провадження №0000557 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31 липня 2020 року.

Повідомлені належним чином захисник підозрюваного адвокат Тертишна К.О. та прокурор до судового засідання апеляційного суду не з`явились, із заявами про відкладення розгляду справи звертались.

Відповідно до ч. 4 ст. 405 КПК України, неприбуття сторін або інших учасників кримінального провадження не перешкоджає проведенню розгляду, якщо такі особи були належним чином повідомлені про дату, час і місце апеляційного розгляду та не повідомили про поважні причини свого неприбуття.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що неприбуття вищевказаних осіб не перешкоджає розгляду апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи, та обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що задоволенню вона не підлягає з наступних підстав.

Норми щодо повідомлення про підозру регулюються Главою 22 КПК України.

Зокрема, ч.ч. 1-3 ст. 276 КПК України визначають вичерпний перелік підстав, при яких в обов`язковому порядку здійснюється повідомлення про підозру та осіб, яким надано право вручати особі повідомлення про підозру, до яких відносяться слідчий чи прокурор.

Зміст письмового повідомлення про підозру має відповідати вимогам, встановленим ч. 1 ст. 277 КПК України, а саме містити наступні відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

Згідно з положеннями ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається затриманій особі в день його складання слідчим або прокурором не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання. Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Зазначені вимоги закону слідчим дотримано в повному обсязі.

Стаття 14 Міжнародного пакту про громадські і політичні права встановлює, що кожен, хто притягується до кримінальної відповідальності має право бути терміново та докладно повідомленим мовою, яку він розуміє, про характер і підставу пред`явленого йому звинувачення.

Письмове повідомлення про підозру в порядку, передбаченому ст. 276-278 КПК України є початковим моментом притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечувати засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення. Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, як сказано в рішенні «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року, де суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, що цілком слушно було враховано слідчим суддею.

Як вбачається з матеріалів провадження, СУ ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000557 за ч. 4 ст. 187 КК України.

27 січня 2021 року слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області Степанов С.В., за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні прокурором Дніпропетровської окружної прокуратури м. Запоріжжя Хівричем Р., встановивши наявність достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення, тобто з передбаченої п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України підстави, за погодженням із прокурором повідомив ОСОБА_1 про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

2 квітня 2021 року слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області Степанов С.В., за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні прокурором Дніпропетровської окружної прокуратури м. Запоріжжя Пучковим О. повідомив ОСОБА_1 про зміну раніше повідомленої 27 січня 2021 року підозри у вчиненні злочину та повідомив про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

30 квітня 2021 року адвокат Тертишна К.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя скаргу на повідомлення про підозру ОСОБА_1 від 27 січня 2021 року, в якій просила його скасувати.

Крім того, 5 травня 2021 року адвокат Тертишна К.О., яка діє в інтересах ОСОБА_1 подала до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя скаргу на повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_1 від 2 квітня 2021 року, в якій просила його скасувати.

Ухвалою слідчого судді від 18 травня 2021 року вищевказані подані 30 квітня 2021 року та 5 травня 2021 року скарги об`єднані в одне провадження.

Слідчий суддя, розглянувши скарги, дійшов до висновку про необхідність відмови у їх задоволенні, з чим погоджується колегія суддів, виходячи з наступного.

Так, повідомлення про підозру та повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_1 за своїм змістом повністю відповідають вимогам ст. 277 КПК України і містять усі необхідні відомості.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, що цілком слушно було враховано слідчим суддею.

Слідчий суддя, перевіряючи питання обґрунтованості пред`явленої ОСОБА_1 підозри та про її зміну, правильно і обґрунтовано застосував практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої підозра визнається обґрунтованою у випадку, якщо існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, повнота і всебічність проведеного досудового розслідування потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Оцінюючи в сукупності обставини провадження та враховуючи наявність доказів вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_1 правопорушення, колегія суддів вважає, що підозра є обґрунтованою, у розумінні практики Європейським судом з прав людини.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Таким чином, доводи захисника про те, що протоколи слідчих та процесуальних дій є недостовірними, неналежними та не підтверджують причетність ОСОБА_1 до інкримінованого йому злочину, колегія суддів визнає передчасними, оскільки вони стосуються доведеності вини особи, що не є предметом розгляду на даному етапі провадження, проте підлягають перевірці на досудовому розслідуванні.

Доводи з приводу порушення вимог КПК України щодо вручення повідомлення про підозру ОСОБА_1 від 27 січня 2021 року, то слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 111 КПК України, повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.

Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.

Стаття 135 КПК України, регулює порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 135 КПК України, у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

Так, як випливає із копії повідомлення про підозру від 27 січня 2021 року, у зв`язку із відсутністю ОСОБА_1 за адресою його мешкання, таке повідомлення через відмову від його отримання було оголошено його дружині ОСОБА_2 .

При цьому, слід зауважити, що відмова ОСОБА_2 , яка є дружиною підозрюваного та суб`єктом в розумінні ч. 2 ст. 135 КПК України відбувалась у присутності понятих та зафіксована відеозаписом.

Таким чином, на переконання колегії суддів, вимоги щодо вручення повідомлення про підозру органом досудового розслідування порушені не були, а відтак доводи з приводу цього є неслушними.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що в повідомленні про підозру та її зміні вказано місце реєстрації, яке не співпадає із адресою, де було оголошено повідомлення про підозру від 27 січня 2021 року також не можуть взятись до уваги з боку апеляційного суду, оскільки місце реєстрації особи не свідчить про його місце проживання, а норми ч. 2 ст. 135 КПК України передбачають здійснення виклику в кримінальному провадженні саме за місцем проживання особи, а не за місцем її реєстрації.

Крім того, від вручення повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри від 2 квітня 2021 року ОСОБА_1 відмовився особисто, про що і зазначається в апеляційній скарзі.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі доводи, за яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та фактично зводяться до оцінки винуватості чи невинуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 277-278, 303, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_1 адвоката Тертишної К.О. залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 18 травня 2021 року, якою залишено без задоволення скаргу адвоката Тертишної К.О. в інтересах підозрюваного ОСОБА_1 на повідомлення про підозру та на повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри на підставі п. 10 п. 1 ст. 303 КПК України в рамках кримінального провадження №0000557 від 31 липня 2020 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

В.Я. Рассуждай С.В. Дадашева О.С. Гончар