Роздільнянський районний суд Одеської області
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 511/734/21

Номер провадження: 1-кп/511/127/21

06 липня 2021 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2
за участю:
прокурора - ОСОБА_3 , ОСОБА_4
потерпілої ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Роздільна кримінальне провадження відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харцизьк Донецької області, громадянин України, українець, освіта вища у 2002 році закінчив Харківський інститут професійного навчання за спеціальністю рекламіст-маркетолог, працевлаштований не офіційно, одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт серії НОМЕР_1 від 25.05.2007 року, раніше не судимий,-
у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000066 від 18.08.2020 року, -
В С Т А Н О В И В:
16 серпня 2020 року близько 19:00 годин, ОСОБА_6 , перебуваючи на не огородженому подвір`ї по АДРЕСА_3 , на фоні раніше виниклого конфлікту з ОСОБА_5 , з метою спричинення останній тілесних ушкоджень, умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, підійшов до ОСОБА_5 та завдав правою ногою декілька ударів в голову, від яких вона впала на землю, а після того, як вона піднялася наніс множинні удари руками в область голови, обличчя, шиї, тулуба, та попереку чим спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді трьох синців у ділянках лівої половини обличчя, один синець на задній поверхні шиї зліва, один синець в поперековій ділянці праворуч, які мають скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти днів і за вказаним критерієм згідно п.п. 2.3.1. та 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», 1995 p., відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину не визнав у повному обсязі та суду пояснив що приблизно за тиждень до 16.08.2020 року він їхав додому на електричці Одеса-Вапнярка, зайшов у другий вагон, в якому вже була ОСОБА_9 та яка розпивала спиртні напої. ОСОБА_10 почала висловлювати на адресу його дружини претензії з приводу реєстрації останньої в будинку потерпілої, на що він сказав, щоб його в їх сімейні стосунки не втягували та біля 18-35год вийшов на станції Карпово. Він зустрів свого знайомого, зайшов до магазину, де придбав хліб та напій «Рево». Коли він вийшов з магазина, то побачив біля нього знову ОСОБА_10 , яка вживала алкогольні напої та розмовляла по телефону з його дружиною, висловлюючись на її адресу та адресу його дітей словами грубої нецензурної лайки. Він зробив ОСОБА_10 зауваження, відкрив пляшку «Рево» та виляв його на голову останній. В цей момент ОСОБА_10 замахнулась своєю пляшкою з напоєм « ОСОБА_11 » на нього, він вказаний удар відбив; а долонею лівої руки він наніс їй один удар по щоці, від якого остання впала на лівий бік, оскільки була нетвереза. Підтвердив, що ОСОБА_12 при всіх цих подіях була присутня та все бачила. Вказував, що після вказаного удару він на потерпілій бачив на обличчі тільки подряпини. Стверджував, що більше ніяких ушкоджень потерпілій він не наносив, в тому числі і не бив ногами та вказане відбувалось не 16.08.2020р., а приблизно за тиждень до цього. Одночасно обвинувачений зазначав про свідків, які бачили всі події, але назвати їх прізвища відмовився та ніяких клопотань не заявляв з цього приводу.

Суд вважає, що обвинувачений заперечує свою вину з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене правопорушення, його ствердження судом до уваги не приймаються, оскільки повністю спростовуються дослідженими судом доказами, зокрема поясненнями потерпілої, експерта та свідка безпосереднього учасника події, а також оголошеними по справі письмовими доказами.

Так, потерпіла ОСОБА_5 , будучи попередженою про кримінальну відповідальність, в судовому засіданні пояснила, що вказані події дійсно відбувались 16.08.2020 року, обвинувачений підсів до них в електричці, де між ними відбулась словесна перепалка, але ніякого конфлікту не було. Надалі, коли вони вийшли з електрички, то вона та її кума ОСОБА_13 , пішли к будинку останньої, де вони вдвох сиділи на лавочці. В цей момент їй подзвонила на телефон дружина обвинуваченого та почала дуже лаятися, вони з нею посварились. Через деякий час до них до двору підійшов ОСОБА_14 , який відразу наніс їй один удар правою ногою в голову в ліву частину, від якого вона впала. Коли вона піднялася, то намагалась замахнуться в його бік пляшкою, але він її вибив з її рук та виляв їй на голову напій «Рево». Потім він продовжував наносити їй удари руками та ногами по попереку, шиї, спині, але між ними стала ОСОБА_12 , яка намагалась її заслонити. Всього він наніс їй біля 3-4 ударів ногами по попереку та спині та руками в обличчя. Вона намагалась викликати поліцію, але ОСОБА_6 з її рук телефон вибив та останній впав та на ньому розбився екран. Поліцію вона таки викликала та коли вони приїхали через хвилин 40, ОСОБА_15 вже біля них не було. Вона потім написала заяву до поліції та пішла зняла побої, того вечора її мати бачила її побитою.

Експерт ОСОБА_16 в судовому засіданні свій висновок підтримав та суду повідомив, що дійсно він проводив дослідження наявності у потерпілої ОСОБА_5 тілесних ушкоджень, які, з огляду на їх зовнішній вигляд, були спричинені саме 16.08.2020року. Вказував, що враховуючи кількість та локалізацію тілесних ушкоджень на різних частинах тіла потерпілої виключається можливість їх отримання при одному падінні з висоти власного росту. З деталізацією тілесних ушкоджень він повністю згоден, оскільки саме в висновку зазначені всі наявні у ОСОБА_5 тілесні ушкодження, які остання отримала від неодноразових дій тупими предметами кінцівками рук та взутою ногою.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила, що точної дати не пам`ятає, але скоріш за все це дійсно було 16.08.2020 року, вона та її подруга ОСОБА_9 їхали до дому на електричці, де до них підсів ОСОБА_18 . Між ним та ОСОБА_10 відбулася розмова спочатку нормальна, а потім з перепалками, але ніякої конфліктної ситуації не виникло. На станції ОСОБА_19 вони вийшли, ОСОБА_20 та вона спочатку пішли до магазину, а потім в двір будинку за місцем її мешкання, де ОСОБА_20 сіла на стілець. Вона зайшла додому, переодягнулась та вийшла в двір та побачила як до них прямує ОСОБА_15 з пляшкою напою «Рево». Коли він підійшов до ОСОБА_10 то спочатку почав її ображати словами нецензурної лайки, виляв їй на голову вказаний напій та потім вдарив її правою ногою в ліву частину обличчя, від чого остання впала на землю. Далі, продовжуючи свої дії, ОСОБА_15 продовжував наносити потерпілій численні тілесні ушкодження і ногами і руками в область обличчя, шиї, тулубу, а свідок намагалась його зупинити. Також ОСОБА_15 вдарив ОСОБА_10 по руці, в результаті чого у неї з рук випав телефон та розбився. Стверджувала, що а ні ОСОБА_10 а ні ОСОБА_15 не перебували в стані алкогольного сп`яніння та всі події відбувалися у дворі за місцем її мешкання. Окрім неї вказані події бачив також її син, який також намагався зупинити правопорушника та багато дітей, оскільки все відбувалось біля дитячого майданчика. Зазначала, що дійсно з її участю був проведений слідчий експеримент, під час якого вона надавала аналогічного змісту покази про те де та як ОСОБА_21 побив ОСОБА_14 , що зафіксовано у відповідному документі.

Судом у порядку ч.6 ст.22 КПК України було створено належні умови для реалізації сторонами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, але всупереч загальним засадам кримінального провадження, обвинувачений своїм правом щодо змагальності не скористався та інших доводів щодо відсутності своєї провини на протязі всіх судових засідань, суду не надав, будь-яких інших клопотань не заявляв.

Таким чином, судовим розглядом встановлено, що безпосереднім очевидцем усіх подій, окрім потерпілої та обвинуваченого, була тільки свідок ОСОБА_17 , яка весь час знаходилася поруч та нікуди не відходила, безпосередньо все спостерігаючи, в тому числі була присутня і при нанесенні тілесних ушкоджень. Вказаний свідок, будучи попередженою при кримінальну відповідальність, послідовно та детально повідомила в суді всі обставини побиття обвинуваченим потерпілої, також за її участю був проведений слідчий експеримент; підстав ставити під сумнів вказані покази свідка, судом не встановлено.

Натомість, згідно досліджених судом письмових доказів встановлена беззаперечна причетність саме обвинуваченого до нанесення потерпілій тілесних ушкоджень при вищевказаних обставинах

Так, згідно заяви ОСОБА_5 від 17.08.2020р., остання звернулася до поліції та зазначала, що 16.08.2020р. ОСОБА_6 причинив їй тілесні ушкодження у вигляді нанесення ударів в область голови та тулубу, вказану заяву потерпіла підписала, будучи попередженою про кримінальну відповідальність (а.с.30).

За даним фактом 18.08.2020р. зазначені відомості були внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування за №0000066 з правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 125 КК України (а.с.42).

Наявність тілесних ушкоджень у потерпілої підтверджується висновком експерта №71 та висновком фахівця № 57, складеним лікарем судово медичним експертом ОСОБА_16 , згідно якого у ОСОБА_5 були виявлені наступні ушкодження: три синця у ділянках лівої половини обличчя, один на задній поверхні шиї і один в поперековій ділянці праворуч, садно на правому коліні. Перелічені ушкодження спричинені внаслідок неодноразових дій тупим предметом (предметами) рукою та взутою ногою, у зазначений вище період 16.08.2021 року. Експертом категорично не виключається можливість утворення садна у ділянці правого коліна в результаті падіння з висоти «власного зросту» на тверду поверхню. Виявлені у ОСОБА_5 ушкодження не відноситься до небезпечних для життя, мають скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів і за вказаним критерієм кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження (п.2.3.1,, п.2.3.5. «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», 1995 р.). (а.с.31-33).

Даний висновок фахівця та висновок експерта повністю узгоджується з іншими доказами по справі в тому числі і показаннями свідка обвинувачення та потерпілої та свідчить про те, що у ОСОБА_5 дійсно були виявлені тілесні ушкодження, які були спричинені саме 16.08.2020року.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 04.03.2021 року, під час якого проводилась фото зйомка, який проводився в присутності понятих за участю потерпілої ОСОБА_5 . При цьому, згідно вказаної слідчої дії потерпіла детально розказала і показала як та чим вона отримала тілесні ушкодження, які причинив їй ОСОБА_6 біля домоволодіння по АДРЕСА_3 , в тому числі удар ногою в область обличчя від чого вона впала на землю та інші удари (а.с.43-44, 45-46). Зазначені покази та обставини потерпіла підтвердила під час судового розгляду.

Окрім того, зі свідком ОСОБА_17 також був проведений слідчий експеримент, у відповідності до протоколу якого від 08.04.2021 року свідок в присутності понятих також показала та розповіла як біля домоволодіння по АДРЕСА_3 ОСОБА_6 наносив удари ОСОБА_5 ногою в область обличчя, від чого остання впала на землю, потім наносив удари руками в область обличчя, коли остання лежала на землі (а.с. 49-50,51-53).

Судом повністю приймаються до уваги вказані письмові докази, оскільки всі вони зібрані з дотриманням процедури та порядку, які передбачені КПК без будь-яких порушень.

При цьому, суд також повністю приймає до уваги покази свідка ОСОБА_17 та покази потерпілої, дані слідчого експерименту, оскільки вказані докази по справі узгоджуються між собою, відповідають даті та механізму отримання потерпілою тілесних ушкоджень, та співвідносяться зі всіма зібраними по справі доказами. Суд вважає, що вказані події дійсно мали місце 16.08.2020 року, оскільки зазначене підтверджено і висновком експерта, показами експерта та заявою потерпілої від 17.08.2020 року. Також про наявність тілесних ушкоджень у потерпілої, які вона отримала саме 16.08.2020 року, свідчить і висновок експертизи, який в судовому засіданні був повністю підтриманий експертом. При цьому судом наголошується, що навіть самим обвинуваченим не заперечувався факт конфлікту, який відбувся між ним та потерпілою, а натомість обвинувачений підтверджував факт того, що він дійсно один раз вдарив потерпілу по обличчю. При цьому суд не погоджується з думкою обвинуваченого в частині отримання вказаних тілесних ушкоджень потерпілою в інший період та за других обставин, оскільки згідно висновку експертизи потерпіла отримала тілесні ушкодження саме 16.08.2020 року.

Також суд вважає неспроможними доводи обвинуваченого про те, що вказані всі тілесні ушкодження потерпіла отримала при падінні з висоти власного росту (оскільки була п`яна та тому впала), оскільки зазначене спростовано як висновком експерта так і показами експерта в суді, який стверджував, що кількість та локалізація в різних частинах тіла наявних тілесних ушкоджень у потерпілої свідчать про отримання їх неодноразово за допомогою кінцівок (руки, взуті ноги).

Суд, також, вважає доводи обвинуваченого про те, що свідок ОСОБА_17 є зацікавленою особою, оскільки остання є кумою потерпілої, неспроможними та нічим не підтвердженими, так як будь-яких підстав обмовляти обвинуваченого з боку свідка, судом не встановлено.

Судом не сприймається до уваги посилання обвинуваченого на той факт, що він не може бути притягнутий до відповідальності, так як вказане кримінальне провадження раніше було закрито у зв`язку з відсутність складу правопорушення, оскільки судовим розглядом встановлено, що вказана постанова начальника СД Роздільнянського ВП ГУНП в Одеській області від 23.09.2020 року про закриття кримінального провадження була скасована постановою прокурора місцевої прокуратури від 13.01.2021 року з посиланням на необґрунтованість прийнятого рішення, а строки притягнення до відповідальності не сплили (а.с. 34,35-36).

Суд вважає, що деякі протиріччя в показах потерпілої та свідка з приводу коли в той вечір вони розійшлися, хто кому та коли дзвонив тощо, не мають суттєвого значення по справі та не відіграють вирішальну роль у наявності (або навпаки відсутності) події та обставин злочину, так, крім іншого, вказані події відбувались майже рік по тому, тому свідок може досконало що та за чим відбувалось, не пам`ятати.

При цьому, під час судового розгляду не встановлено підстав вважати дії обвинуваченого як самозахист, оскільки вказане спростовується всіма наявними доказами в сукупності, в тому числі поясненнями свідка та потерпілої, які зазначали про те, що перші та подальші удари наносив саме обвинувачений.

Таким чином, підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що всі доводи обвинуваченого повністю спростовані матеріалами кримінального провадження, судовим розглядом беззаперечно встановлено, що 16.08.2020р. саме обвинувачений наніс потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді трьох синців у ділянках лівої половини обличчя, один синець на задній поверхні шиї та один в поперековій ділянці праворуч, садно на правому коліні, тому підстав для визнання ОСОБА_6 невинуватим у вчиненні вказаного злочину, судом не встановлено.

Разом з цим, суд вважає, що всі наявні докази обвинувачення по справі показання потерпілої та свідків очевидців події та всі письмові докази повністю узгоджуються між собою щодо місця вчинення злочину, присутності осіб на місці події та механізму заподіяння тілесних ушкоджень; всі досліджені докази протиріч не мають, вони доповнюють один одній та повністю викривають обвинуваченого, крім того наявність тілесних ушкоджень в тих місцях, куди за словами потерпілої та свідка бив обвинувачений, підтверджуються висновком експертизи; підстав для обмови обвинуваченого судом не встановлено.

З врахуванням вищенаведеного, суд повністю приймає до уваги докази обвинувачення, оскільки вони є належними, допустимими та відкритими; узгоджуються між собою та доводять вину обвинуваченого у вчиненні вказаного злочину.

Таким чином, давши оцінку всім доказам в сукупності, суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого у вчиненні вказаного злочину доведена повністю, оскільки останній дійсно вчинив навмисне легке тілесне ушкодження, яке правильно кваліфіковане за ч.1 ст.125 КК України .

При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст. 65-67 КК України, враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, наслідки злочину.

При цьому, оскільки об`єктивних даних перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння стороною обвинувачення суду не надано, не встановлено їх і судом, тому суд вважає необхідним виключити із обвинувачення як обтяжуючу обставину скоєння правопорушення в стані алкогольного сп`яніння.

Обставиною, яка у відповідності до ст. 66 КК України є пом`якшуючою, суд визнає наявність на утриманні обвинуваченого двох малолітніх дітей.

Крім того, згідно досудовій доповіді органу пробації виправлення ОСОБА_6 можливо без позбавлення або обмеження волі, при цьому результати оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства та окремих осіб обвинуваченого оцінюється як середній.

Суд вважає, що вказана досудова доповідь повинна бути врахована та прийнята судом до уваги, оскільки вона містить узагальнені результати незалежного соціального дослідження обвинуваченого та сформована на основі фактичного, об`єктивного та неупередженого матеріалу, відомостей про соціально-психологічні характеристики ОСОБА_6 , його оточення та родини, інформації про вплив інших факторів на його поведінку.

Окрім того, суд приймає до уваги, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, задовільно характеризується за місцем проживання, одружений, має на утриманні двох малолітніх дітей, працює неофіційно, на обліку в психіатричному та наркологічному закладах не перебуває.

Тому при призначенні покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального злочину, враховуючи відсутність обтяжуючих покарання обставин та наявність однієї пом`якшуючої, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання у вигляді штрафу, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки вказане буде достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню нових злочинів. Накладення на обвинуваченого інших видів покарання, передбачених санкцією інкримінованої статті, вважаю таким, що не буде відповідати характеру вчиненого та особі винного, в тому числі і у вигляді громадських робіт, оскільки вказане покарання є занадто суворим, не відповідає особі винного та може мати для нього негативні наслідки у вигляді позбавлення місця роботи та можливості утримувати родину.

Судові витрати відсутні. Речові докази не приєднувались. Запобіжний захід не обирався. Цивільний позов не заявлявся.

Керуючись ст.ст. 368, 369-371, 373-376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 копійок.

На вирок суду може бути подано апеляційну скаргу через Роздільнянський районний суд до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1