Справа №368/1376/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1606/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2

КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
Іменем України

13 липня 2021року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю:

засудженого ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

представника ДУ«Кагарлицька виправна колонія (№115)» ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в режимі відеоконференції з ДУ«Кагарлицька виправна колонія (№115)» апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 29 грудня 2020 року,

В С Т А Н О В И Л А:

До Кагарлицького районного суду Київської області надійшло подання начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» погоджене із спостережною комісією при Кагарлицькій райдержадміністрації про заміну невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області відмовлено у задоволенні подання начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» щодо засудженого ОСОБА_6 .

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, застосування положень ст. 82 КК України є передчасним, з урахуванням того, що шлях виправлення засудженого має пройти певні часові проміжки, які не можуть бути скорочені шляхом застосування заохочень, позитивної поведінки, відсутність стягнень, оскільки до кінця строку відбуття покарання залишається ще досить тривалий проміжок часу, а також не доведено щодо наявності у засудженого позитивних намірів на майбутнє та становлення на шлях виправлення.

Не погоджуючись з вироком суду, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу суду скасувати та постановити ухвалу, якою подання задовольнити та застосувати до нього ст. 82 КК України, замінивши не відбуту частину основного покарання більш м`яким покаранням.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_6 послався на те, що ухвала суду є необґрунтованою та підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, а також неправильним застосуванням вимог закону України про кримінальну відповідальність. Зазначає, що процес виправлення досягнув тієї стадії, на якій відбування основного покарання у виді позбавлення волі перестав бути доцільним, а подальше його виправлення можливе в умовах відбування більш м`якого виду основного покарання. Вважає, що суд не надав належної оцінки доводам щодо наявності в нього позитивних намірів на майбутнє та становлення на шлях виправлення.

Заслухавши доповідь судді, думки обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до ст. 82 КК України суд за наявністю визначених законом підстав вправі замінити засудженому невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Ст. 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Пунктом 2 частини 4 статті 82 КК України передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим не менше 1/3 строку покарання, призначеного судом за злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Отже, при вирішенні питання про те, чи довів засуджений своєю добросовісною поведінкою і відношенням до праці своє виправлення, суд повинен виходити з аналізу усього процесу виправлення засудженого упродовж всього терміну відбування ним покарання, а не за короткий період часу.

Суд першої інстанції при розгляді подання, всупереч твердженням апелянта, ретельно та належним чином перевірив доводи подання щодо наявності підстав, передбачених ст. 82 КК України для заміни невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням засудженому ОСОБА_6 .

Так, судом першої інстанції під час судового розгляду було досліджено матеріали справи, заслухана думка засудженого ОСОБА_6 , прокурора, представника колонії та представника трудового колективу, та прийнято обґрунтоване рішення про відмову у задоволені подання. При цьому, судом першої інстанції було враховано, що відповідно до затвердженої 15.12.2020 року начальником ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)» характеристики, ОСОБА_6 за період перебування в колонії характеризується позитивно, дотримується норм відбування покарання, за що отримав три заохочення, порушень не допускає, дисциплінарних стягнень не має.

Доводи про те, що судом першої інстанції при ухвалені рішення не були враховані пояснення засудженого щодо неможливості відшкодування завданої шкоди потерпілим, у зв`язку з відбуванням покарання у колонії , на переконання колегії суддів є безпідставними, оскільки суд першої інстанції з достатньою повнотою перевірив зазначені пояснення засудженого та обґрунтовано дійшов висновку, що вони не заслуговують на увагу, так як засуджений, знаючи про наявність цивільних позовів, належних дій щодо погашення завданих збитків потерпілим не вчиняв.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційної скарги про неналежне врахування судом першої інстанції даних про особу засудженого, оскільки суд першої інстанції належним чином врахував всі дані, які враховуються при вирішенні питання про заміну засудженому невідбутої частини покарання більш м`яким, в тому числі і ті, на які посилається засуджений в своїй апеляційній скарзі, та обґрунтовано дійшов висновку про передчасність застосування до засудженого положень ст. 82 КК України, з чим погоджується і колегія суддів.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що постановлена судом ухвала щодо засудженого ОСОБА_6 є законною, обґрунтованою та вмотивованою, а тому підстав для її скасування та задоволення поданої апеляційної скарги не вбачає.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 29 грудня 2020 року щодо ОСОБА_6 залишити без змін.

Суддя Суддя Суддя