Провадження №11-кп/824/2681/2021 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ст.ст.176, 183 КПК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2021 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
із участю

прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 26 квітня 2021 року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, а саме до 23 червня 2021 року включно.

Зазначене рішення обґрунтоване тим, що судове слідство по кримінальному провадженню триває, ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України продовжують існувати. ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин, що свідчить про схильність останнього до злочинної діяльності, в іншому кримінальному провадженні його оголошено у розшук, а тому ризик переховування від суду та вчинення нових злочинів є актуальними. Також судом першої інстанції прийнято до уваги інші дані про особу обвинуваченого, зокрема ОСОБА_7 має постійне місце проживання в Київській області, та малолітню доньку, 2016 року народження, між тим, відсутні належні гарантії, які б переважали наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Не погоджуючись із вказаним рішенням обвинуваченим ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, у якій він просить змінити міру запобіжного заходу на домашній арешт.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що дана ухвала була прийнята однобічно та упереджено, містить значні порушення вимог КПК України, а саме відповідно до ч.1 ст.199 КПК України прокурором не було подано жодного клопотання з цього приводу. Під час судового засідання йому було надано адвоката за призначенням. Він повідомляв суд про те, що він має захисника за договором, якого не було попереджено завчасно про дату та час судового засідання, чим було порушено його право на захист. Обвинуваченому безпідставно було відмовлено у проханні замінити адвоката та залишити адвоката з яким укладено договір.

Апелянт зазначає, що твердження про те, що наявні ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України є хибними, так як станом на 16 вересня 2020 року, тобто на дату оголошення його у розшук, він вже перебував під домашнім арештом згідно ухвали Васильківського міськрайонного суду Київської області. Про факт оголошення його у розшук він дізнався 11 жовтня 2020 року, тобто через місяць після оголошення. Посилання сторони обвинувачення на факт його уникнення від органів слідства та суду є хибними та нічим не підтвердженим, не надано жодного доказу, яким чином він викликався до суду та відділку поліції та з якого приводу.

Обвинувачений зазначає, що під час перебування під домашнім арештом він не порушував жодних умов, що може підтвердити документально. На утриманні має малолітню дитину, яка потребує постійного лікування, має постійне місце проживання за яким характеризується позитивно. В порушення вимог ст.178 КПК України суд не звернув уваги на жодну з цих обставин, а мотивував дану ухвалу саме тяжкість покарання не маючи на те жодного доказу.

Він не має на меті уникати відповідальність, а невизнання вини це не метод ухилення від відповідальності, а позиція щодо відсутності його вини в пред`явленій йому підозрі.

Відповідно до ст.62 Конституції України особа вважається не винуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Аргументи за і проти затримання, у тому числі ризики вчинення перешкод, належному проведенні судового розгляду справи обвинуваченим, не повинні сприйматися абстрактно, а мають ґрунтуватися на фактичних доказах. При цьому ризик переховування обвинуваченого від суду, не може вимірюватися лише тяжкістю покарання, а повинні бути оцінені й інші фактори, які можуть або підтвердити ризики втечі або зробити настільки незначними, що необхідність тримання під ватою відпаде. Посилання суду на те що є ризик втечі є необґрунтованим та нічим не доведено.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав рішення суду першої інстанції обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарги не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів провадження вбачається, що в судовому засіданні 26 квітня 2021 року продовжено ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів, тобто до 23 червня 2021 року, включно.

Правовими приписами ст.370 КПК України передбачено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Згідно зі ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ухвалюючи рішення про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, районний суд повинен врахувати наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити всі обставини, у тому числі, передбачені ст.178 КПК України.

Правовими приписами ст.331 КПК України встановлено, що під час судового розгляду суд незалежно від наявності клопотань зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як убачається з матеріалів провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України, яке у відповідності до ст.12 КК України, є тяжким злочином, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі від 8 до 12 років.

Таким чином, враховуючи тяжкість кримінальних правопорушень, та покарання, яке загрожує ОСОБА_7 у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, а також відсутність даних про неможливість подальшого перебування під вартою, належних гарантій, які б переважали ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема можливість обвинуваченого переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, районний суд дійшов правильного висновку, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

В свою чергу суд апеляційної інстанції звертає увагу, що враховуючи стадію кримінального провадження та порядок апеляційного розгляду апеляційних скарг на судові рішення щодо продовження строку тримання під вартою, колегія суддів позбавлена можливості надати оцінку доводам обвинуваченого щодо відсутності доказів на підтвердження його вини в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого щодо порушення права на захист, колегія суддів вважає необґрунтованими. Оскільки, як вбачається з матеріалів провадження, захист обвинуваченого ОСОБА_7 здійснював адвокати ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , який був належним чином повідомлений про судове засідання, яке було призначене на 26 квітня 2021 року, однак до суду першої інстанції не з`явились. В зв`язку з цим, місцевим судом було залучено захисника ОСОБА_10 для проведення окремої процесуальної дії, в порядку ст.53 КПК України, зокрема для вирішення питання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Таким чином, на думку апеляційного суду, будь-яких порушень вимог кримінального процесуального законодавства судом першої інстанції допущено не було.

Крім того, оскаржувана ухвала вже переглядалась судом апеляційної інстанції та ухвалою Київського апеляційного суду від 05 травня 2021 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 залишено без задоволення, а ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 26 квітня 2021 року без змін.

Отже, обґрунтованих доводів на спростування висновків суду першої інстанції апелянтом не наведено, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги і залишає ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 331, 404, 405, 407, 418, 419, 4221 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА :

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 26 квітня 2021року, якою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, а саме до 23 червня 2021 року включно, без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий :

Судді :