Справа №591/6405/19 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/778/21 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Зґвалтування
УХВАЛА
Іменем України

14 червня 2021 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні у залі суду в м. Суми питання доцільності продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 у кримінальному провадженні № 591/6405/19 за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Зарічного районного суду м. Сум від 15.03.2021, за яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Лисичанськ Луганської області, мешканець АДРЕСА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ), раніше судимий

визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 15 і ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 152 КК України, а також визнаний невинуватим за ч. 1 ст. 309 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

захисника адвоката ОСОБА_11 ,

установила:

У провадженні Сумського апеляційного суду знаходиться кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_10 на

вирок Зарічного районного суду м. Сум від 15.03.2021, за яким ОСОБА_10 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 15 і ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 152 КК, і йому призначене покарання: за ч. 2 ст. 186 КК у виді позбавлення волі строком 5 років; за ч. 2 ст. 185 КК у виді арешту строком 3 місяці; за ч. 1 ст. 187 КК у виді позбавлення волі строком 6 років; за ч. 3 ст. 15 і ч. 1 ст. 152 КК у виді у виді позбавлення волі строком 3 роки; за ч. 2 ст. 152 КК у виді позбавлення волі строком 9 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначене остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 9 років. За ч. 1 ст. 309 КК ОСОБА_10 визнаний невинуватим. Строк відбування покарання обраховується з моменту затримання 19.08.2019. До набрання вироком законної сили, але не більше ніж до 13.05.2021, був залишений запобіжний захід у тримання під вартою.

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 05.05.2021 строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 продовжений до 03.07.2021 включно.

Вислухавши суддю-доповідача, доводи прокурора ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою, доводи обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисника ОСОБА_11 , які заперечили проти тримання під вартою, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_10 необхідно продовжити з таких підстав

Відповідно ч. 1 ст. 405 КПК, апеляційний розгляд здійснюється згідно з правилами судового розгляду в суді першої інстанції з урахуванням особливостей, передбачених цією главою, а згідно ч. 2 ст. 331 цього Кодексу, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу (ч. 3 ст. 331 КПК).

Вирішуючи питання доцільності продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів, дотримавшись вимог ст. 183, 194, 197 і 199 КПК, з`ясувавши і дослідивши всі ті обставини, з якими кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, дійшла висновку про те, що наявні у кримінальному провадженні ризики не зменшилися та існують об`єктивні обставини, які перешкоджають завершенню судового провадження до спливу продовженого раніше ухвалою апеляційного строку цього запобіжного заходу.

Вироком Зарічного районного суду м. Сум від 15.03.2021 ОСОБА_10 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 15 і ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 152 КК, і йому призначене покарання: за ч. 2 ст. 186 КК у виді позбавлення волі строком 5 років; за ч. 2 ст. 185 КК у виді арешту строком 3 місяці; за ч. 1 ст. 187 КК у виді позбавлення волі строком 6 років; за ч. 3 ст. 15 і ч. 1 ст. 152 КК у виді у виді позбавлення волі строком 3 роки; за ч. 2 ст. 152 КК у виді позбавлення волі строком 9 років. На підставі ч. 1 ст. 70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначене остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 9 років. За ч. 1 ст. 309 КК ОСОБА_10 визнаний невинуватим.

Таким чином, ОСОБА_10 є обвинуваченим у кримінальному провадженні і обґрунтованість цього обвинувачення на даний момент вже вирішена судом першої інстанції в межах своєї компетенції при ухваленні вироку, тому на стадії продовження запобіжного заходу до апеляційного перегляду цього судового рішення по суті колегія суддів не уповноважена давати оцінку дослідженим доказам і може вирішувати питання тільки щодо наявності передбачених ч. 1 ст. 177 КПК ризиків, а також необхідності (доцільності) тримання обвинуваченого під вартою для їх запобігання.

Передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК ризики є обґрунтованими, так як зважаючи на тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_10 у разі набрання вироком законної сили, яким він визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 187, ч. 3 ст. 15 і ч. 1 ст. 152, ч. 2 ст. 152 КК, та фактичні обставини вчинених злочинних діянь (із застосуванням насильства), які визнані судом першої інстанції доведеними, обвинувачений може переховуватися від суду, впливати на потерпілу/свідків, і вчиняти нові кримінальні правопорушення.

Урахування тяжкості і кількості злочинів у цьому випадку має свій раціональний зміст, так як свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє (призначене) покарання за вчинені кримінальні правопорушення підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилитися від суду та іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні, що узгоджується з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої небезпека ризику переховування від суду може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з інформацією про матеріальний, соціальний стан особи та інше.

Ризик вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень також є цілком виправданим, оскільки попередня поведінка останнього дає підстави для очікувань, що він не має наміру зупинятися у своїх злочинних діях, про що зокрема може свідчити те, що він неодноразово судимий за вчинення тяжких злочинів проти власності, реально відбував покарання у виді позбавлення волі, на шлях виправлення не став, оскільки звільнився з місць позбавлення волі 24.07.2018 та знову обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень. При цьому обвинувачений офіційно не працевлаштований, що вказує на відсутність у нього постійного джерела доходу для існування та об`єктивно свідчить про наявність передумов для продовження злочинної діяльності з метою свого утримання/покращення матеріального становища.

Згідно положень ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, у цьому кримінальному провадженні права та інтереси сторони захисту.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не забезпечить запобіганню встановленим ризикам, що є виправданим та необхідним елементом і визначає потребу перебування обвинуваченого під вартою. При цьому, вирішуючи питання про продовження ОСОБА_10 запобіжного заходу, колегія суддів враховує і наявність об`єктивної потреби у цьому, зважуючи на всі обставини, що свідчать «за» і «проти» наявності справжнього публічного інтересу, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає за необхідне продовжити обвинуваченому ОСОБА_10 строк тримання під вартою, але не більше, як на шістдесят днів.

Керуючись ст. 183, 193, 194, 196, 197, 199, 331, 405 КПК України,

постановила:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_12 строк тримання під вартою на 60 днів до 12.08.2021 включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4