ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 937/3195/21 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/580/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст. 181 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 червня 2021 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційними скаргами захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 травня 2021 року, якою задоволено частково клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та у відношенні

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Луганська, маючого вищу освіту, одруженого, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ст. 348 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло у певний період доби, без застосування електронних засобів контролю, з покладання певних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Херсоні) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_9 за погодженням з прокурором у кримінальному провадженні прокурором відділу Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про застосування у відношенні ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту шляхом заборони протягом двох місяців залишати житло за адресою його тимчасового мешкання: АДРЕСА_2 , з носінням електронного засобу контролю, в межах терміну досудового розслідування, а саме, до 13 липня 2021 року включно.

За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ст. 348 КК України, за наступних обставин.

5 серпня 2018 року ОСОБА_7 , будучи працівником правоохоронного органу, призначеним наказом т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Сумській області від 17.08.2017 № 308 о/с на посаду начальника управління логістики та матеріально-технічного забезпечення Головного управління Національної поліції в Сумській області, маючи спеціальне звання «підполковник поліції», присвоєне наказом Національної поліції України від 18.01.2018 № 84 о/с, у зазначений час перебуваючи у вихідний день поза службою, відповідно до складеного ним рапорту на ім`я т.в.о. начальника ГУНП в Сумській області, знаходився у зв`язку з сімейними обставинами на території Херсонської області.

5 серпня 2018 року приблизно о 18.00 год. ОСОБА_7 , знаходячись на території Голопристанського району Херсонської області, перебуваючи на території Чорноморського біосферного заповідника Національної академії наук України (надалі біосферний заповідник), керуючи транспортним засобом автомобілем марки УАЗ-469, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушив вимоги ст. 16 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», згідно з якими на території природних заповідників забороняється будь-яка господарська та інша діяльність, що суперечить цільовому призначенню заповідника, порушує природний розвиток процесів та явищ або створює загрозу шкідливого впливу на його природні комплекси та об`єкти, серед яких, зокрема, влаштування місць відпочинку населення, стоянка транспорту, а також проїзд і прохід сторонніх осіб, пересування механічних транспортних засобів, за винятком шляхів загального користування, всі види екскурсій, крім пішохідних, туризм та ін.

Порушуючи встановлені законом зазначені заборони, ОСОБА_7 у вищевказаний час здійснив несанкціонований проїзд зазначеного вище автомобіля на територію заповідної зони біосферного заповідника, а саме біля озера Кефальне кордону «Морський» Потіївської ділянки, та зупинився на пляжі для відпочинку.

У цей час 5 серпня 2018 року приблизно о 18:00 год., єгер відділу державної охорони заповідних територій біосферного заповідника, призначений на посаду наказом директора біосферного заповідника від 12.03.2014 № 27-к та за яким відповідно до наказу директора біосферного заповідника від 04.05.2016 № 24 «Про закріплення територій та акваторій ЧБЗ НАНУ» закріплено територію: ділянка Потіївська, Кордон Морський, ОСОБА_10 в силу положень ч. 1 ст. 61 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», згідно з яким служба державної охорони природно-заповідного фонду України має статус правоохоронного органу, на виконання Положення «Про службу державної охорони природно-заповідного фонду України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2000 року № 1127, Положення про відділ державної охорони заповідних територій Чорноморського біосферного заповідника НАН України, затвердженого директором біосферного заповідника від 02.01.2018, а також п. 2 підрозділу «Персональні обов`язки» розділу ІІІ Посадової інструкції єгеря відділу державної охорони заповідних територій Чорноморського біосферного заповідника НАН України, який закріплений за кордоном, затвердженої директором біосферного заповідника від 03.01.2018, під`їхав до місця зупинки ОСОБА_7 .

Відразу після цього ОСОБА_10 наблизився до ОСОБА_7 , представився працівником правоохоронного органу - єгерем відділу державної охорони заповідних територій біосферного заповідника, та висловив вимогу припинити порушення режиму об`єкту природно-заповідного фонду та надати документи, які посвідчують особу. Зазначені вимоги, висловлені ОСОБА_10 , закріплені у повноваженнях служби державної охорони природно-заповідного фонду України, встановлених ч. 2 ст. 61 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», якою посадових осіб служби державної охорони природно-заповідного фонду України наділено правом, зокрема, вимагати від громадян і службових осіб пояснення у зв`язку з порушенням режиму територій та об`єктів природно-заповідного фонду, їх охоронних зон; перевіряти у громадян і службових осіб посвідчення на право перебування, використання природних ресурсів та здійснення іншої діяльності в межах відповідних територій та об`єктів природно-заповідного фонду; доставляти порушників установленого режиму з метою з`ясування особи; складати протоколи про порушення вимог законодавства, надсилати їх відповідним органам для притягнення винних осіб до відповідальності; вилучати у порушників предмети та знаряддя незаконного використання природних ресурсів, транспортні засоби, відповідні документи; проводити особистий огляд осіб, речей, транспортних засобів та перевірку знарядь і продукції одержаної в результаті природокористування тощо.

У відповідь ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, відмовився виконати законні вимоги працівника правоохоронного органу - єгеря відділу державної охорони заповідних територій біосферного заповідника ОСОБА_10 , висловився на адресу останнього нецензурною лайкою, документів, які посвідчують його особу не надав та пішки покинув території заповідної зони. При цьому ОСОБА_7 , продовжуючи порушення вимог ст. 16 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» щодо заборони перебування транспортного засобу, залишив автомобіль марки УАЗ-469, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 на території заповідної зони біосферного заповідника, а саме біля озера Кефальне Кордону «Морський» Потіївської ділянки, чим скоїв діяння, яке містить ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 91 КУпАП.

Під час спілкування з ОСОБА_7 та у зв`язку з його неправомірними діями ОСОБА_10 попередив ОСОБА_7 , що транспортний засіб - автомобіль марки УАЗ-469, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , буде відповідно до повноважень, передбачених ч. 2 ст. 61 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», вилучено та в подальшому повернуто після надання документів, що посвідчують особу порушника, документів на транспортний засіб та складання відносно нього адміністративного протоколу.

На виконання своїх повноважень в частині права вилучати у порушників транспортні засоби, що передбачено ч. 2 ст. 61 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», ОСОБА_10 вилучив у правопорушника ОСОБА_7 вищевказаний транспортний засіб, який перегнав до службового приміщення єгерів біосферного заповідника Кордону «Морський», розташованого за адресою: буд. 69 по вул. Фальц-Фейна, с. Новочорноморя Голопристанського району Херсонської області, де залишив його.

Цього ж дня після вищевказаної конфліктної ситуації, яка виникла внаслідок виявлення працівником правоохоронного органу єгерем ОСОБА_10 вчиненого ОСОБА_7 правопорушення та у зв`язку зі здійсненням ОСОБА_10 дій, направлених на реалізацію своїх законних повноважень по припиненню порушення, встановленню особи порушника та застосуванню до нього законних засобів реагування, зокрема щодо вилучення транспортного засобу, у ОСОБА_7 , який під час вищевказаної події знаходився у стані алкогольного сп`яніння, на підставі особистого неприязного відношення до ОСОБА_10 , обумовленого наведеними вище обставинами, та з мотивів помсти останньому, виник умисел здійснити вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ним своїх службових обов`язків.

З метою реалізації вказаного протиправного умислу цього ж дня, у період часу після 18.00 до приблизно 21.00 год., ОСОБА_7 заздалегідь, тобто до вчинення посягання на життя ОСОБА_10 , здійснив підготовчі дії, які вважав необхідними для успішного нападу та вбивства, а саме для безпосереднього використання взяв із собою до місця знаходження ОСОБА_10 власнугладкоствольну вогнепальну зброю самозарядний пістолет моделі «ПМР» № НОМЕР_2 , калібру 9 мм Р.А., яка належить йому на підставі дозволу № НОМЕР_3 на зберігання та носіння спецзасобів, виданого УМВС України в Херсонській області.

05 серпня 2018 року приблизно о 21.00 год. ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, вчиняючи дії, безпосередньо направлені на реалізацію свого злочинного умислу щодо посягання на життя єгеря ОСОБА_10 , прибув до службового приміщення єгерів біосферного заповідника Кордону «Морський» Ділянки Потіївська, розташованого за адресою: буд. 69 по вул. Фальц-Фейна, с. Новочорноморя Голопристанського району Херсонської області, яке одночасно використовується співробітниками заповідника як житло для останніх.

Здійснюючи свій злочинний намір, спрямований проти життя ОСОБА_10 , ОСОБА_7 провів дії щодо пошуку місця знаходження безпосередньо останнього, спитавши про це у ОСОБА_11 , яка знаходилася та тимчасово проживала у приміщеннях на вказаній території як співробітник Національної академії наук України, після чого без дозволу власників та користувачів приміщення, яке є службовим приміщенням та одночасно житлом для єгерів, протиправно проник до нього за адресою: буд. АДРЕСА_3 , де, утримуючи у раках власну гладкоствольну вогнепальну зброю самозарядний пістолет моделі «ПМР» № НОМЕР_2 , калібру 9 мм Р.А., погрожуючи ОСОБА_12 застосуванням вищевказаного пістолета, висловив вимогу невідкладно вказати місцезнаходження працівника правоохоронного органу - єгеря ОСОБА_10 , на що ОСОБА_12 відвів ОСОБА_7 до кімнати цього будинку, в якій ОСОБА_10 відпочивав.

Побачивши ОСОБА_10 у кімнаті будинку за вказаною адресою, де останній спав на дивані, ОСОБА_7 , продовжуючи свої противоправні дії, безпосередньо спрямовані на реалізацію злочинного умислу позбавлення життя працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків, підбіг до ОСОБА_10 , який в цей момент спав та не міг бачити нападника, а тому сприймати його дії та відповідно протидіяти їм, і наніс йому удар рукояткою пістолета моделі «ПМР» № НОМЕР_2 , калібру 9 мм Р.А. у життєво важливий орган в голову в область лобної частини, спричинивши згідно з висновком судово-медичної експертизи № 106 від 07.04.2021 тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, підшкірної гематоми та садна лобу, які виникли від травматичної дії тупим предметом у ділянку лоба, та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розклад здоров`я.

Отримавши вказане ушкодження, потерпілий ОСОБА_10 почав вчиняти дії, направлені на зупинення нападу та протидію нападнику, а саме: спочатку піднявся з дивану, після цього здійснив переміщення до тумби, розташованої неподалік від дивану у цій же кімнаті, з якої взяв у руки службове посвідчення єгеря з метою пред`явити його нападнику, повідомити нападнику, що він є працівником правоохоронного органу, попередити про неприпустимість вчинення протиправних дій та про відповідальність за їх вчинення, висловив до ОСОБА_7 вимогу припинити напад та заспокоїтись.

У відповідь на таку поведінку потерпілого ОСОБА_10 , спрямовану на припинення посягання, ОСОБА_7 , продовжуючи свої дії щодо реалізації умислу на його вбивство, завдав ОСОБА_10 удар рукою по обличчю, спричинивши йому фізичний біль, після чого з метою вбивства працівника правоохоронного органу - єгеря ОСОБА_10 , з відстані менше 1 метра, умисно здійснив постріл з власної гладкоствольної вогнепальної зброї самозарядного пістолету моделі «ПМР» № НОМЕР_2 , калібру 9 мм Р.А. у життєво важливий орган шию потерпілого ОСОБА_10 , тим самим виконав усі дії, які вважав необхідними для вбивства працівника правоохоронного органу ОСОБА_10 , але не довів свій умисел до кінця з причин, які не залежали від волі ОСОБА_7 у зв`язку з промахом, оскільки внаслідок взаємного руху нападника та потерпілого під час пострілу відбувся незначний відхил від цілі, а також послідуючим активним опором з боку потерпілого ОСОБА_10 протиправним діям ОСОБА_7 .

При цьому ОСОБА_7 , будучи діючим співробітником озброєного правоохоронного органу ГУНП в Сумській області, маючи дозвіл на зброю № НОМЕР_3 на зберігання та носіння спецзасобів, виданого УМВС України в Херсонській області, володіючи професійними знаннями, оскільки з 11.09.2017 по 29.12.2017 пройшов професійну підготовку з метою набуття спеціальних навичок, необхідних для виконання повноважень поліції, у тому числі відповідну спеціальну підготовку щодо зберігання, носіння, застосування і використання вогнепальної зброї, про що отримав Довідку реєстраційний № 63 від 29.12.2017, виданий Луганським центром первинної професійної підготовки «Академія поліції» ЛДУВС ім. Є.О. Дідоренка, про закінчення первинної професійної підготовки, і, таким чином, володіючи навиками та досвідом володіння та користування у відношенні до вогнепальної зброї, під час здійснення умисного пострілу в ОСОБА_10 , з урахуванням також невеликої площі приміщення, близької відстані до цілі менше метра, близького взаємного розташування нападника та потерпілого, прицілювання саме в життєво важливий орган потерпілого шию, достеменно розумів, що зброя, що ним використовувалась для нападу - самозарядний пістолет моделі «ПМР» № НОМЕР_2 , калібру 9 мм Р.А., здатна за вказаних обставин спричинити смерть людині, оскільки згідно своїх технічних умов ТУ У25471924.003-2001 та сертифіката відповідності № 071109 відповідно до п.п. 6.3 п. 6 паспорту пістолета «ПМР» заборонено стріляти по об`єктах ураження, розташованих ближче 3,5 метра, задля уникнення нанесення тяжкого каліцтва та летальних наслідків, та бажав цього, так як зазначеними своїми діями втілював свій наведений вище злочинний намір.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні замаху на вбивство працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченого ст. 348 КК України.

Крім того, 5 серпня 2018 року, ОСОБА_7 , будучи працівником правоохоронного органу, призначеним наказом т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції в Сумській області від 17.08.2017 № 308 о/с на посаду начальника управління логістики та матеріально-технічного забезпечення Головного управління Національної поліції в Сумській області, маючи спеціальне звання «підполковник поліції», присвоєне наказом Національної поліції України від 18.01.2018 № 84 о/с, у зазначений час перебуваючи у вихідний день поза службою, відповідно до складеного ним рапорту на ім`я т.в.о. начальника ГУНП в Сумській області, знаходився у зв`язку з сімейними обставинами на території Херсонської області.

Того ж дня, приблизно о 21.00 год., ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, вчиняючи дії, безпосередньо направлені на реалізацію свого злочинного умислу щодо посягання на життя єгеря ОСОБА_10 , прибув до огородженого парканом службового приміщення єгерів біосферного заповідника Кордону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Ділянки Потіївська, розташованого за адресою: буд. 69 по вул. Фальц-Фейна, с. Новочорноморя Голопристанського району Херсонської області, яке одночасно використовується співробітниками заповідника як житло для останніх.

Відповідно до договору про повну матеріальну відповідальність від 12.03.2013, укладеного між директором Чорноморського біосферного заповідника Національної академії наук України та єгерем ОСОБА_10 , наказу директора біосферного заповідника від 04.05.2016 № 24 «Про закріплення територій та акваторій ЧБЗ НАНУ» закріплено територію: ділянка Потіївська Кордон Морський, Положення «Про службу державної охорони природно-заповідного фонду України», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 липня 2000 року № 1127, Положення про відділ державної охорони заповідних територій Чорноморського біосферного заповідника НАН України, затвердженого директором біосферного заповідника від 02.01.2018, а також п. 2 підрозділу «Права» розділу ІV Посадової інструкції єгеря відділу державної охорони заповідних територій Чорноморського біосферного заповідника НАН України, який закріплений за кордоном, затвердженої директором біосферного заповідника від 03.01.2018, працівники відділу державної охорони заповідних територій ЧБЗ на період роботи в заповіднику проживають в службових приміщеннях на кордонах.

Здійснюючи свій злочинний намір, спрямований проти життя ОСОБА_10 , ОСОБА_7 провів дії щодо пошуку місця знаходження безпосередньо останнього, спитавши про це у ОСОБА_11 , яка знаходилася та тимчасово проживала у приміщеннях на вказаній території як співробітник Національної академії наук України, після чого порушуючи ст.30 Конституції України, згідно якої кожному гарантується недоторканість житла, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, без дозволу власників та користувачів приміщення, яке є службовим приміщенням та одночасно житлом для єгерів, протиправно проник до нього за адресою: буд. АДРЕСА_3 , де, утримуючи у раках власну гладкоствольну вогнепальну зброю самозарядний пістолет моделі «ПМР» № НОМЕР_2 , калібру 9 мм Р.А., погрожуючи ОСОБА_12 застосуванням вищевказаного пістолета, висловив вимогу невідкладно вказати місцезнаходження працівника правоохоронного органу - єгеря ОСОБА_10 , на що ОСОБА_12 відвів ОСОБА_7 до кімнати цього будинку, в якій ОСОБА_10 відпочивав.

Побачивши ОСОБА_10 у кімнаті будинку за вказаною адресою, де останній спав на дивані, ОСОБА_7 , продовжуючи свої противоправні дії, підбіг до ОСОБА_10 , який в цей момент спав та не міг бачити нападника, а тому сприймати його дії та відповідно протидіяти їм, і наніс йому удар рукояткою пістолета моделі «ПМР» № НОМЕР_2 , калібру 9 мм Р.А. у життєво важливий орган в голову в область лобної частини, спричинивши згідно з висновком судово-медичної експертизи № 106 від 07.04.2021 тілесні ушкодження у вигляді струсу головного мозку, підшкірної гематоми та садна лобу, які виникли від травматичної дії тупим предметом у ділянку лоба, та відносяться до легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розклад здоров`я. Після чого, ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, завдав ОСОБА_10 удар рукою по обличчю, спричинивши йому фізичний біль.

Таким чином, ОСОБА_7 підозрюється у незаконному проникненню до житла, вчиненого із застосуванням насильства, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 162 КК України.

6 серпня 2018 року відомості про вказане кримінальне правопорушення були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001352, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ст. 348 КК України (а.с. 13-14).

13 травня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ст. 348 КК України (а.с. 74-82).

Задовольняючи частково клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя встановив обґрунтованість підозри, пред`явленої ОСОБА_7 , наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, проте, врахував дані про особу підозрюваного, який має стійки соціальні зв`язки, постійне місце проживання, раніше не судимий та вважав можливим застосувати до останнього інший запобіжний захід, який достатній для запобігання ризику, вказаному в клопотанні.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 вважає ухвалу суду першої інстанції необґрунтованою та невмотивованою.

В обґрунтування своєї скарги вказує, що посилання в ухвалі суду першої інстанції на протоколи є недостатніми доказами причетності підозрюваного до інкримінованих йому злочинів, оскільки вони проведені із значними порушеннями КПК України і не можуть бути визнанні належними та допустимими доказами.

Зазначає, що стороною обвинувачення не надано взагалі доказів, що особа, яка у вказаному кримінальному провадженні визнана потерпілим, а саме ОСОБА_10 є працівником правоохоронного органу, працівником Чорноморського біосферного заповідника, не надано його посадові обов`язки на підтвердження його повноважень та взагалі будь-яких доказів на підтвердження працевлаштування ОСОБА_10 в Чорноморському біосферному заповіднику.

Звертає увагу на те, що на теперішній час відсутні будь які докази, які б об`єктивно вказували на те, що ОСОБА_7 вчинив інкриміновані йому злочини.

Вказує, що сторона обвинувачення крім переліку, ризиків, які передбачені ст. 177 КПК України жодного доказу в обґрунтування вказаного переліку суду не надала, в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та додатках до нього відсутні будь-які докази наявності ризиків, передбачених КПК України.

Також зазначає, що слідчим в обґрунтування такого ризику, як переховування від органів досудового розслідування та суду не надано взагалі будь-яких доказів, окрім припущення сторони обвинувачення про невідворотності покарання, у зв`язку із чим, на думку слідчого, ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом, на що вказують такі факти: підозрюваний не працює, не мешкає за місцем реєстрації, своєю поведінкою під час досудового слідства перешкоджає встановленню істини по справі.

Зауважує, що будь-яких підстав вважати, що ОСОБА_7 буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду слідчим не зазначено.

Вказує, що ризик впливу на свідків не підтверджений документально, викладений в клопотанні як припущення слідчого, оскільки жоден із свідків не звертався до правоохоронних органів з відповідними заявами.

Захисник зазначає, що в матеріалах клопотання відсутні будь-які документи чи довідки про те, що особа вже притягувалась до кримінальної відповідальності, була засуджена, має не зняту чи не погашену судимість, схильна до протиправної поведінки, притягалась до адміністративної відповідальності, інформація про те, що не будучи раніше судимою, особа вчинила декілька злочинів та інформація про зловживання наркотичними засобами чи алкоголем.

Крім того вказує, що з приводу посилання слідчого на той факт, що підозрюваним не виконано в добровільному порядку ухвалу слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів у вказаному кримінальному провадженні в частині надання доступу до знаряддя злочину пістолету моделі «ПМР» № НОМЕР_2 , калібру 9 мм Р.А., з магазином до нього, які перебувають у володінні ОСОБА_7 , то, останній на виконання ухвали видав дозвіл на пістолет, однак оскільки виконання ухвали та проведення обшуку проводилось за адресою місця роботи: м. Суми, а пістолет за зазначеною адресою не знаходився, підозрюваний не мав фізичної змоги виконати ухвалу суду та видати пістолет.

Зауважує, що оскільки було вилучено дозвільні документи він і на даний час позбавлений можливості видати пістолет, в разі повернення документів на пістолет ОСОБА_7 буде мати змогу перевезти його та видати співробітникам поліції на виконання ухвали суду.

Вказує, що слідчим суддею не зазначено, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам.

Звертає увагу на те, що ОСОБА_7 має позитивні характеристики, єдиною підставою для його виходу на пенсію зі служби було погіршення його стану та потреба в детальному медичному обстеженні, а тому покладання на ОСОБА_7 певних обмежень та обов`язків, здатне забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Зазначає, що 18 травня 2021 року від ГУНП в Сумській області надійшов лист, в якому зазначено про необхідність з`явитись до ГУНП в Сумській області для передачі справ та оформлення інших документів необхідних при виході на пенсію, проте, клопотання сторони захисту про надання ОСОБА_7 дозволу покинути адресу фактичного місця проживання на 10 календарних днів не розглянуто, чим порушуються не тільки права ОСОБА_7 а й робота ГУНП в Сумській області, оскільки останній не має змоги передати свої справи.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , а у разі якщо суд прийде до висновку про необхідність обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , то просить застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

1 червня 2021 року на адресу електронної пошти Запорізького апеляційного суду надійшли доповнення до апеляційної скарги від захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 , в яких він вказує, що пред`явлена ОСОБА_7 підозра не вірно кваліфікована, так як потерпіла сторона, а саме ЕРЕР ЧБЗ ОСОБА_10 не є правоохоронцем.

Зазначає, що зі змісту повідомленої підозри ОСОБА_7 заїхав на охоронювану територію ЧБЗ та порушував встановлені законом заборони, де в наявності попереджувальні знаки, паркан, великий рів, проте, зазначене твердження спростовується слідчим експериментом проведеним 18 лютого 2019 року співробітниками СВ УСБУ на відеозапис зафіксовано маршрут руху ОСОБА_7 без жодних розпізнавальних знаків, огорож, парканів. Не виконання керівництвом ЧБЗ наказу №30 від 29.03.1994 також спростовує цей факт.

Зауважує, що покази ОСОБА_13 , ОСОБА_14 доказують також безперешкодний заїзд на територію. Показами цих же свідків, а також показами ОСОБА_15 підтверджується той факт, що останній самостійно запросив увійти їх до приміщення на якому також не було жодних табличок і неможливо було ідентифікувати належність вказаних будинків до будь-якої державної установи, організації чи житлового будинку, оскільки територія на якій знаходиться будинок неогороджена, відсутні огорожа, паркан, двері, що запираються.

Вказує, що в протоколі першого допиту ОСОБА_16 підтверджує, що неодноразово бачив ОСОБА_7 та автомобіль в 2017 році відпочиваючому на пляжі. В доказ того, що територію пляжу ЧБЗ до 5 серпня 2018 року використовувалася вільно можливо з`ясувати із відео роликів в мережі Інтернет.

Звертає увагу на те, що на ОСОБА_7 ані 5 серпня 2018 року, ані в подальшому не було складено жодного адміністративного протоколу за порушення ЗУ «Про природно заповідний фонд» в тому числі за ст. 91 КУпАП.

Вказує, що 21 травня 2021 року ОСОБА_7 надійшов лист з ПП «Растрон», що за результатами розгляду резюме його кандидатуру схвалено, а обраний відносно нього запобіжний захід не дає йому змогу реалізувати свої конституційні права щодо працевлаштування за для забезпечення нормальної життєдіяльності та утримання своєї родини.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , а у разі якщо суд прийде до висновку про необхідність обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , то просить застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

7 червня 2021 року на електрону адресу Запорізького апеляційного суду надійшла апеляційна скарга прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_6 , в якій вона вказує про невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, а також істотним порушенням кримінального процесуального закону.

В своїй апеляційній скарзі вказує про те, що 13 травня 2021 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ст. 348 КК України, останнє з яких відповідно до вимог ст. 12 КПК України є особливо тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 15 років або довічним позбавлення волі.

Зазначає, що суд першої інстанції, відмовляючи у застосуванні цілодобового домашнього арешту посилається на матеріали, що характеризують особу підозрюваного, а також на «сукупність усіх встановлених під час судового розгляду обставин», при цьому жодної з обставин на підтвердження вказаного висновку у своєму рішенні не наводить.

Звертає увагу на те, що застосування обмежень відповідно до запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в період з 21 год. до 7 год. жодним чином не усуває ризики, передбачені усіма без виключення пунктами частини першої ст. 177 КПК України, оскільки реальне втілення цих ризиків з боку підозрюваного у решту часу доби є настільки вірогідними, як й у період застосування обмежень домашнього арешту відповідно до оскаржуваної ухвали слідчого судді.

Вказує, що обравши підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя погодився зі слідчим про неможливість застосування більш м`яких заходів, а тому посилання на підстави відмови у застосуванні цілодобового домашнього арешту, встановлені п. 3 ч. 1 ст. 194 КПК України є помилковими та необґрунтованими відповідно до кримінального процесуального закону.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком на 2 місяці, в межах строку досудового розслідування, заборонивши цілодобово залишати йому житло за адресою: АДРЕСА_2 , з покладанням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

У судовому засіданні апеляційного суду захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 підтримав подану ним апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора, без надання доповнень.

Підозрюваний ОСОБА_7 у судовому засіданні апеляційного суду підтримав подану його захисником апеляційну скаргу та заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримала подану нею апеляційну скаргу та заперечувала проти задоволення апеляційної скарги захисника. Зазначила, що ОСОБА_7 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину. Вказала, що суд першої інстанції не вірно оцінив характеристики підозрюваного та сукупність обставин, при цьому фактично суд першої інстанції погодився з всіма, вказаними у клопотанні ризиками, передбаченими ч. 1 ст. 177 КПК України. Разом з тим зазначила, що доказів про порушення підозрюваним умов перебування під домашнім арештом немає.

Заслухавши доповідь судді, підозрюваного, його захисника, прокурора, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційних скаргах та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на статті 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до положень ст.ст. 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Як вбачається з наданих матеріалів та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ст. 348 КК України.

Викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчинені злочинів, передбачених ч. 2 ст. 162, ст. 348 КК України підтверджуються: протоколом допиту потерпілого ОСОБА_10 від 29 травня 2019 року (а.с. 23-27); протоколом допиту свідка ОСОБА_17 від 2 лютого 2021 року (а.с. 28-33); протоколом допиту свідка ОСОБА_12 (а.с. 34-37); протоколом огляду місця події від 5 серпня 2018 року (а.с. 38-42); висновком експерта №175-БЗ від 18 липня 2019 року (а.с. 46-71); висновком експерта №106 від 6 квітня 2021 року (а.с. 72-73).

Положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри». Тому в оцінці цього питання належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Так, у своїх рішеннях, зокрема «Фокс Кемпбел і Гарлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Таким чином, доводи сторони захисту щодо відсутності доказів, які б свідчили про наявність обґрунтованої підозри не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду скарги, більш того, на даний час триває досудове розслідування, під час якого мають бути досліджені всі обставини справи шляхом проведення слідчих дій, а слідчий суддя або суд, у даному випадку позбавлені можливості давати оцінку допустимості доказів.

Окрім того, відповідно до ст.ст. 89, 94 КПК України, оцінка допустимості та належності доказів буде надано судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження по суті, а підстав для визнання доказів недопустимими на даній стадії процесу, які передбачені в ч. 2 ст. 87 КПК України стороною захисту в апеляційній скарзі не наведено.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя правильно встановив наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, незаконно впливати на свідків.

Так, при встановлені ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме, спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 255 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору або посилатися на них (ч. 4 ст. 95 КПК України).

Відтак, ризик впливу на свідків існує до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Посилання захисника про недоведеність ризику впливу на свідків не можуть взятись до уваги з боку апеляційного суду, оскільки хоча свідки і були вже допитані на стадії досудового розслідування, разом з тим, можуть під незаконним впливом підозрюваного змінити свої покази під час судового розгляду.

Таким чином, на переконання апеляційного суду ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України є реальним і продовжує надалі існувати.

Доводи апеляційної скарги прокурора, які тлумачаться на користь наявності інших ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України є безпідставними та такими, що не можуть взятись до уваги з боку апеляційного суду, зокрема, посилання на тяжкість вчинених підозрюваним кримінальних правопорушень є неспроможними, оскільки необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу не може обґрунтовуватись виключно тяжкістю злочину та суворістю передбаченого за нього покарання.

Враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, одружений, що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у період часу з 21 год. до 07 год. є обґрунтованим та таким, ґрунтується на вимогах закону та відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Крім того, в судовому засіданні апеляційної інстанції не надано даних на підтвердження порушення підозрюваним умов перебування під домашнім арештом.

Колегія суддів також враховує фактичну поведінку підозрюваного після застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний час доби, який від органу досудового розслідування не переховувався, на виклики слідчого з`являвся та не чинив перешкод кримінальному провадженню.

З огляду на зазначене, фактична поведінка підозрюваного на час розгляду апеляційної скарги свідчить, що заявлений в клопотанні слідчого ризик попереджений застосованим відносно підозрюваного запобіжним заходом у вигляді домашнього арешту у певний час доби.

Доводи захисника підозрюваного щодо застосування до останнього запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання є безпідставними, оскільки апеляційний суд вважає, що пропорційним тому ступеню небезпеки, ризику який є у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування є застосований слідчим суддею до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту у певний час доби.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, як того вимагає прокурор та особистого зобов`язання, як просить захисник у даному кримінальному провадженні в судовому засіданні апеляційного суду свого об`єктивного підтвердження не знайшли.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 181, 407, 422 КПК України, колегія суддів Запорізького апеляційного суду, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 та прокурора у кримінальному провадженні прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Херсонської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17 травня 2021 року, якою частково задоволено клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та у відношенні ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 162, ст. 348 КК України застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, без застосування електронних засобів контролю, з покладання певних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, залишити без змін.

Ухвала суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 937/3195/21