Справа № 645/4190/20
Провадження: 1-кп/645/369/21
У Х В А Л А
Іменем України
12 лютого 2021 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000490 від 07.03.2020 року, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

-у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України

встановив:

22.07.2020 року в провадження Фрунзенського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000490, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.05.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України.
Матеріали кримінальної справи свідчать, що ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.05.20209 року застосовано відносно ОСОБА_4 запобіжний у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 26.07.2020 року, з визначенням застави у розмірі 168 160 грн.
Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.05.2020 року застосовано відносно ОСОБА_4 запобіжний у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 26.07.2020 року, з визначенням застави у розмірі 168 160 грн.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.12.2020 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто 19.02.2021 року.
У судовому засіданні прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_8 заявлено клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без можливості визначення застави, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_6 заперечували проти заявленого клопотання. Зокрема, захисник ОСОБА_6 просила змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, посилаючись на обвинувачений має постійне місце проживання, мешкає разом з дружиною, на теперішній час по справі допитані потерпілі, свідки, обвинувачений у розшуку не перебував, вину у вчиненому визнає частково. Крім того посилається на наявність у обвинуваченого захворювань, а саме гепатиту С, туберкульозу, та правосторонньої люмбоіщіалгії, що ускладнює його лікування в СІЗО.
Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_7 також заперечували проти заявленого клопотання. Зокрема, захисник ОСОБА_7 зменшити розмір застави, посилаючись на те, що доводи прокурора про наявність ризиків носять ймовірний характер та нічим не підтверджені. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 має постійне місце проживання, за місцем мешкання характеризується позитивно, проживає разом з матір`ю та сестрою.
Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, оцінивши ступінь обґрунтованості заявленого клопотання про захід забезпечення кримінального провадження та долучені до нього матеріали, приходить до наступних висновків.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.05.2020 року застосовано відносно ОСОБА_4 запобіжний у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 26.07.2020 року, з визначенням застави у розмірі 168 160 грн.
Ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.05.20209 року застосовано відносно ОСОБА_4 запобіжний у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 26.07.2020 року, з визначенням застави у розмірі 168 160 грн.
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 22.12.2020 року ОСОБА_4 , ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів, тобто 19.02.2021 року.
Метою продовження строку тримання обвинувачених під вартою є запобігання подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
В судовому засіданні прокурором доведено наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто обвинувачені без застосування до них запобіжного заходу зможуть переховуватися від суду. Так, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 обвинувачуються у вчиненні двох епізодів тяжкого злочину, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років. Вказане свідчить, що обвинувачені, перебуваючи на волі зможуть залишити місце проживання та ймовірніше за все прийняти спроби переховування від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності. Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Жодних стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченими не будуть вживатися перешкоди у відправленню правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, - судом не встановлено. При наданні оцінки ступеню ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд враховує, що згідно п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яжинський проти Польщі» ризик незаконного впливу обвинувачених особисто на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу. Суд з огляду на вказане, з урахуванням, що судове слідство по справі не закінчено, потерпілі та свідки в повному обсязі не допитані, вважає, що ризик прийняття обвинуваченими спроб незаконного впливу на потерпілих та свідків, які безпосередньо перед судом не допитані, з метою переконання або змушення останніх надати покази в вигідному для них аспекті є реальним.
Також, суд вважає, що прокурором доведено існування ризику, визначеного п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість вчинення обвинуваченими інших кримінальних правопорушень, оскільки обвинувачені пояснили, що раніше були неодноразово засуджені, судимість за які погашена, інкриміновані кримінальні правопорушення вчинили в той час, як відносно них в суді тривав розгляд інших кримінальних проваджень ( відносно ОСОБА_5 - Ленінським районним судом м.Харкова за ч.3 ст.185 КК України, відносно ОСОБА_4 - Московським районним судом м.Харкова за ч.2 ст.187 КК України.
Перевіряючи наявність законних підстав вважати, що застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою буде достатнім для запобігання встановленим ризикам кримінального провадження, суд, відповідно до ст. 178 КПК України, оцінено в сукупності фактори, пов`язані з характером особи обвинувачених, моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, особистими та соціальними обставини його життя, сімейними зв`язками та зв`язками з суспільством. Так, судом враховано, що:
1) за способом життя та економічним становищем: обвинувачені не довели суду , що до затримання мали офіційні джерела доходу, займалися суспільно-корисною працею, мали міцні соціальні зв`язки;
2) за віком: обвинувачені є повнолітніми, тому мають повну кримінально-процесуальну дієздатність;
3) за станом здоров`я: відсутні відомості про наявність захворювань у обвинуваченого ОСОБА_4 , надані суду дані про наявність захворювань у обвинуваченого ОСОБА_5 , датовані листопадом 2019 року, тобто до моменту затримання, не є такими, що унеможливлюють застосування до нього попереднього ув`язнення, відсутні скарги про неналежні умови перебування або лікування обвинувачених, у разі виникнення в цьому потреби, в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».
Продовження існування ризиків передбачених ст.177 КПК України у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Надаючи оцінку можливості обвинуваченими переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останні з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів, побоюючись суворості передбаченого покарання, можуть вдатися до відповідних дій.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Окрім цього, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Твердження обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про те, що прокурором не доведено наявність ризиків, які були на час обрання обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовжують існувати, є суб`єктивними, оскільки повністю спростовуються відомостями матеріалів судового провадження.

Суд також не погоджується з доводами захисника обвинуваченого ОСОБА_4 про необхідністю зміни обвинуваченому запобіжного заходу у зв`язку з наявністю у нього дружини, дитини, постійного місця мешкання, оскільки ці доводи в будь-якому випадку не спростовують висновків суду про те, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу не минули та продовжують існувати на даний час.

Суд також не погоджується з доводами захисника обвинуваченого ОСОБА_5 про необхідністю зміни обвинуваченого запобіжного заходу у зв`язку з наявністю у нього позитивної характеристики за місцем мешкання та проживання разом із матір`ю та сестрою, оскільки ці доводи в будь-якому випадку не спростовують висновків суду про те, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу не минули та продовжують існувати на даний час.

Отже, суд дійшов висновку, що ризики, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не зменшилися та не перестали існувати на момент продовження цього запобіжного заходу. Колегія суддів ставиться критично до тверджень обвинувачених щодо недоведеності ризиків, оскільки відомості, що є наявними в матеріалах судового провадження, свідчать про протилежне, а їх наявність об`єктивно спростовує доводи про недоведеність ризиків щодо переховування від суду, можливість впливати на свідків чи вчинення нових кримінальних правопорушень.
Враховуючи вищенаведені відомості, у суду не виникає сумнівів щодо обґрунтованості та доведеності ризиків, якими прокурор обґрунтовує, необхідність застосування такого запобіжного заходу, як тримання обвинувачених під вартою, оскільки на момент розгляду спрваи ризики, які існували на час обрання цього запобіжного заходу, не зменшилися, а їх доведеність об`єктивно вбачається з системного аналізу відомостей, що стосуються особи обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та обставин кримінального провадження, які прокурор вважає доведеними, направивши обвинувальний акт до суду, якому за наслідками судового розгляду, суд надасть відповідну процесуальну оцінку, ухваливши виправдувальний чи обвинувальний вирок.
З огляду на значимі для даного провадження обставини, суд вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання обвинуваченими їхніх процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.
З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування обраного їм запобіжного заходу за клопотанням обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .
Щодо клопотання прокурора щодо неможливості внесення застави при продовженні запобіжного заходу у вигляду тримання під вартою, суд приходить до наступного.
Ч. 3 ст. 183 КПК України передбачено, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно з п.2 ч.5 ст.182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається в межах від 20 до 80 прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Судом встановлено, що обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 вчинені тяжкі злочини.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:
1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;
2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;
3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;
4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.
Вказаний перелік є вичерпний.
Таким чином, суд приходить до висновку, що клопотання в цій частині задоволенню не підлягає.
При вирішенні клопотання про зменшення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_5 , визначеної ухвалою слідчого судді Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29.05.2019 року в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 168160,00 грн., суд виходить з того, що злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, у якому обвинувачується ОСОБА_5 , відноситься до тяжкого злочину, тому з метою запобігання спробам обвинуваченого незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, переховуватися від суду, вчиняти кримінальні правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, суд вважає, що клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 про зниження розміру застави задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів.
На підставі викладеного та керуючись 177, 178, 183, 194, 331, 372 КПК України, суд,-

постановив:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 12 квітня 2021 року.
Встановити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168 160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) грн., які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області до сплину терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не відлучатися з Харківської області без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання або перебування та/або місця роботи;

4) утримуватися від будь-якого спілкування з обвинуваченими та свідками по кримінальному провадженню;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , строк тримання під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 12 квітня 2021 року.
Встановити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 168 160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) грн., які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області до сплину терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступні обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) не відлучатися з Харківської області без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання або перебування та/або місця роботи;

4) утримуватися від будь-якого спілкування з обвинуваченими та свідками по кримінальному провадженню;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на них обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Роз`яснити заставодавцям, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, максимальне покарання за яке передбачене законом у вигляді позбавлення волі на строк до 6 років, та попередити них про обов`язки із забезпечення належної поведінки обвинувачених та їх явки за викликом до суду, а також про наслідки не виконання цих обов`язків.

Покласти на заставодавців наступні обов`язки: забезпечувати належну поведінку обвинувачених; забезпечувати явку, належно повідомлених обвинувачених, до суду; повідомляти суд про причини неявки обвинувачених.

Зобов`язати заставодавця обвинувачених забезпечити виконання обвинуваченими покладених на них обов`язків щодо повідомлення суд про зміну свого місця проживання або перебування, обов`язку не відлучатися з Харківської області без дозволу суду.

Попередити заставодавців, що в разі невиконання покладених на них та самими обвинуваченими обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 про зменшення розміру застави залишити без задоволення.

Копію ухвали направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження запобіжного заходу до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 5 днів, а обвинуваченими в той же термін з моменту вручення їм копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1