ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1264/21 Справа № 194/531/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2021 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п.3, 9, 12 ч.2 ст.115 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2021 року було продовжено ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 21 травня 2021 року.
Ухвала суду першої інстанції обґрунтована тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, які відносяться до категорії особливо тяжких, та ризики, які були враховані при обранні обвинуваченому вказаного запобіжного заходу, не відпали, до теперішнього часу не перестали існувати та мають місце.

Суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_6 є раніше судимий, в тому числі за корисливий злочин, не працевлаштований, офіційного джерела доходів не має, не одружений, на утриманні нікого не має, що свідчить про високу вірогідність того, що останній може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу скасувати та постановити нову, якою змінити йому запобіжний захід у виді тримання під вартою на домашній арешт.
Апеляційну скаргу обґрунтував тим, що ризики, зазначені в оскаржуваній ухвалі, не доведені належними доказами.
Вказав, що прокурором не доведено, що інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, на які він посилався.
Стверджував, що не вчиняв інкриміновані йому злочини.
Зазначив, що буде самостійно з`являтися до суду та не буде переховуватись від слідчих органів і впливати на свідків.
Вказав, що має цивільну дружину та малолітню доньку, має постійне місце реєстрації та проживання у м.Дніпро.
Стверджував, що вже більше чотирьох років перебуває під вартою без вироку суду, чим порушуються його права.
Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ч.4 ст.422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.
Жоден із вищезазначених учасників судового провадження не заявив клопотання про проведення судового засідання за участю сторін, тому апеляційна скарга розглянута без участі сторін.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_6 обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п.3,9,12 ч.2 ст.115 КК України, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, тому колегія суддів вважає, що більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_6 , оскільки такий запобіжний захід не відповідає ступеню тяжкості злочинів, у яких він обвинувачується.

Колегія суддів вважає, що з метою ухилення від кримінальної відповідальності, враховуючи суворість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_6 , він може вдатись до спроб переховуватися від суду та без перешкод залишити будь-яке місце проживання, тому ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, є цілком обґрунтованим і реально існує.
Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_6 є раніше судимим, в тому числі за корисливий злочин, вчинив нові особливо тяжкі злочини через один рік після звільнення з місць позбавлення волі, тобто він є особою, схильною до скоєння кримінальних правопорушень, тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що існує ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Колегія суддів не приймає доводи обвинуваченого стосовно того, що він має цивільну дружину та малолітню дитину, а також постійне місце проживання та реєстрації, оскільки вказані обставини існували і на момент вчинення інкримінованих ОСОБА_7 злочинів та жодним чином не виступили стримуючим фактором в його поведінці, а тому не зможуть мінімізувати ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.
Також колегія суддів зазначає, що питання доведеності вини обвинуваченого та оцінку доказів у справі у розумінні ст.ст.84, 85, 86 КПК України суд вирішує в нарадчій кімнаті при постановленні остаточного рішення у справі.
Колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали, тому вважає, що у задоволенні апеляційної скарги необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2021 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п.3, 9, 12 ч.2 ст.115 КК України залишити без задоволення.
Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24 березня 2021 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.п.3, 9, 12 ч.2 ст.115 КК України залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4