Справа № 368/67/21 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/2103/2021 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
___________________________________________________________________
У Х В А Л А
іменем України
27 травня 2021 колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в режимі відео-конференції апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 18 лютого 2021 року щодо засудженого ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 09 серпня 2017 року ОСОБА_7 засуджено за ст. 286 ч. 3 КК України до 8 років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строк на 3 роки. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 22.03.2018 року вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 09.08.2017 року залишено без змін. Постановою Верховного суду від 14.03.2019 року вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 09.08.2017 року залишено без змін, а ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 22.03.2018 року змінено та на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 09.08.2017 року по 22 березня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а в іншій частині ухвалу суду апеляційної інстанції залишено без змін.
До Кагарлицького районного суду Київської області надійшло спільне подання Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)» та спостережної комісії при Кагарлицькій районної державної адміністрації Київської області про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 .
Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 18 лютого 2021 року відмовлено в задоволенні подання начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)», погоджене з спостережною комісією при Кагарлицькій райдержадміністрації, про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбуття основного покарання засудженого ОСОБА_7 . Своє рішення суд мотивував тим, що невідбуте засудженим ОСОБА_7 покарання у вигляді позбавлення волі становить 3 роки 311 днів та є значно великою, що призведе до порушення принципу невідворотності покарання та зазначив, що засуджений ОСОБА_7 не повністю підпадає під положення ст. 81 КК України, оскільки процес виправлення не досягнув тієї стадії, тому подане подання про умовно-дострокове звільнення щодо засудженого ОСОБА_7 на даний момент є передчасним та у задоволенні подання слід відмовити.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та задовольнити подання про умовно-дострокове звільнення його від подальшого відбуття основного покарання. В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_7 зазначає, що подання про його умовно-дострокове звільнення судом розглянуто, на його думку, поверхнево та формально, без повного та всебічного вивчення даних про його особу. Зазначає, що Кагарлицькою виправною колонією № 115 було зроблено висновок, що за час відбування покарання він ( ОСОБА_7 ) своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, однак суд залишив поза увагою позитивні характеристики, надані адміністрацією колонії. Вважає, що суд не в повній мірі врахував його особу, який раніше не судимий, вчинив необережний тяжкий злочин, відсутні обставини, які обтяжують покарання, повністю визнав свою вину та цивільний позов, повністю відшкодував матеріальну шкоду та частково відшкодував моральну шкоду, має міцні соціальні зв`язки, в разі звільнення має намір чесно трудитися та не вчиняти інших правопорушень, має постійне місце проживання та намір офіційно працевлаштуватись, вказує що він тричі заохочувався та має одне стягнення, яке погашено у встановленому законом порядку. Вказує, що перебуваючи у місці позбавлення волі та маючи низький рівень доходу він не має можливості відразу відшкодувати моральну шкоду, а умовно-дострокове звільнення буде сприяти такому відшкодуванню потерпілому, оскільки дасть можливість влаштуватись на більш оплачувану роботу. Зазначає, що він працював весь час коли була робота, яку пропонувала адміністрація колонії, від роботи не переховувався і приймав участь у суспільно-корисній праці. Після умовно-дострокового звільнення планує одразу влаштуватись на постійну роботу до ФОП ОСОБА_9 на посаду сантехніка. Вважає, що вказане вище свідчить про його сумлінне ставлення до праці та є доказом його виправлення, а також не може погодитись з висновком суду про те, що невідбуте покарання у вигляді позбавлення волі є значно великим та призведе до порушення принципу невідворотності покарання.
Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Становлення особи на шлях виправлення розцінюється як прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставлення до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись й в умовах відбування менш суворого покарання. При цьому висновок про становлення особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування невідбутої частини покарання більш м`яким, повинен бути заснований на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.
Отже, зі змісту вказаної норми випливає, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання являє собою звільнення засудженого від подальшого відбування покарання за наявності таких обов`язкових умов, як відбування покарання у виді позбавлення волі, доведення засудженим свого виправлення сумлінною поведінкою і ставленням до праці, фактичне відбуття встановленої законом частини призначеного покарання в залежності від класифікації злочину за ступенем тяжкості, формою вини та об`єктом суспільно-небезпечного посягання, наявності попередніх судимостей.
Разом з цим, під сумлінною поведінкою необхідно розуміти дотримання режиму відбування покарання, виконання покладених вироком на засудженого законних обов`язків, виконання законних вимог представників адміністрації органу, що виконує покарання, поведінкою в побуті, стримуванням від порушень режиму відбування покарання, від порушень правил внутрішнього розпорядку.
У відповідності п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 року умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_7 вироком Полтавського районного суду Полтавської області від 09 серпня 2017 року засуджений за ст. 286 ч. 3 КК України до 8 років позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами строк на 3 роки. Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 22.03.2018 року вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 09.08.2017 року залишено без змін. Постановою Верховного суду від 14.03.2019 року вирок Полтавського районного суду Полтавської області від 09.08.2017 року залишено без змін, а ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 22.03.2018 року змінено та на підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 09.08.2017 року по 22 березня 2018 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, а в іншій частині ухвалу суду апеляційної інстанції залишено без змін.
Розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення з місць позбавлення волі засудженого ОСОБА_7 , суд першої інстанції з належною повнотою дослідив дані про особу засудженого та відповідно до вимог чинного законодавства дійшов до обґрунтованого висновку про те, що засуджений ОСОБА_7 , хоча і відбув 1/2 строку покарання, був працевлаштований, частково відшкодував потерпілому витрати та своєю поведінкою та ставленням до праці доводить своє виправлення, але невідбуте засудженим покарання є значно великим та призведе до порушення принципу невідворотності покарання.
Колегія суддів в повній мірі погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції звертає увагу на ту обставину, що, відповідно до ст.50 КК України покарання має на меті не лише виправлення засуджених та запобігання вчиненню ними та іншими особами нових злочинів, а й безпосередньо кару засудженого, а тому, враховуючи характер скоєного засудженим ОСОБА_7 злочину, наслідки, які настали внаслідок допущеного ОСОБА_7 порушення ПДР, а саме смерть 3 людей, ще одній особі спричинено тяжкі тілесні ушкодження та ще одній особі завдано ушкодження середньої тяжкості.
Разом з тим, відповідно до характеристики на засудженого ОСОБА_7 , затвердженої 14.01.2021 року та 11.02.2021 року начальником ДУ «Кагарлицька виправна колонія (№ 115)» вбачається, що за час відбування покарання за допущене порушення установленого порядку відбування покарання один раз притягувався до дисциплінарної відповідальності. Після проведеної з ним додаткової виховної роботи почав змінювати в кращу сторону своє ставлення до відбування покарання, усвідомив помилковість своїх суджень, поведінка засудженого стала більш право слухняною та стабільною.
Разом з тим, як правильно зазначив суд першої інстанції, умовно-дострокове звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання є передчасним. Вказані обставини доводять позитивну динаміку змін в особистості засудженого, однак не дають підстав вважати, що він своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. До того ж, така поведінка свідчить лише про виконання засудженим своїх обов`язків, передбачених ст. ст. 9, 107 КВК України.
Тобто, засуджений протягом більшої частини відбування покарання, при наявності частини формальних підстав застосування положень ст. 81 КК України - відбуття 1/2 строку відбування покарання, не досяг оціночних підстав для умовно-дострокового звільнення.
Колегія суддів звертає увагу на те, що умовно-дострокове звільнення засудженого, який не відбув значну частину призначеного покарання, заподіяння злочином, в результаті грубого порушення правил дорожнього руху, призвело до загибелі трьох осіб та отримання іншими двома особами - тяжких та середньої тяжкості тілесних ушкоджень, призведе до порушення принципу невідворотності та справедливості покарання.
Посилання засудженого ОСОБА_7 , що ухвала суду першої інстанції є необґрунтованою та необ`єктивною, є надуманими, оскільки не ґрунтуються на матеріалах справи.
Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною, підстави для її скасування та постановлення нової ухвали відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги засудженого ОСОБА_7 необхідно відмовити, а ухвалу суду першої інстанції слід залишити без змін.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419, 537 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 18 лютого 2021 року, якою відмовлено у задоволенні подання начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія (№115)», погоджене з спостережною комісією при Кагарлицькій райдержадміністрації, про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбуття основного покарання засудженого ОСОБА_7 , - без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: