Дата документу 02.04.2021 Справа № 335/509/21
судді Запорізького апеляційного суду
(єдиний унікальний №335/509/21, провадження №11-сс/807/189/21)
на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 02 квітня 2021 року.
Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 02 квітня 2021 року апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 04 лютого 2021 року, якою залишено без задоволення клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, та до останнього застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 04 квітня 2021 року включно, з покладенням обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, залишено без змін.
Керуючись положеннями ч.3 ст.375 КПК України, викладаю окрему думку щодо цього рішення Запорізького апеляційного суду.
Вважаю, що апеляційна скарга прокурора на вищевказану ухвалу слідчого судді підлягала задоволенню.
Згідно з матеріалами провадження, ОСОБА_2 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, за таких обставин.
11 грудня 2020 року, приблизно о 03:00 годині, ОСОБА_2 , діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи умисел на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, за попередньою змовою з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , з метою незаконного збагачення, за допомогою промислових кусачок пошкодили замок хвіртки, в результаті чого незаконно проникли на подвір`я будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Проникнувши на подвір`я домоволодіння, продовжуючи свій злочинний намір, ОСОБА_2 , разом із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зняли решітку вікна будинку та видавили хвіртку вікна, тим самим здійснили можливість незаконного проникнення до будинку.
Продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим май ном, ОСОБА_2 разом із ОСОБА_6 , через вказане вікно незаконно проникли до вищевказаного будинку, а ОСОБА_5 в цей час залишився на подвір`ї будинку з метою спостереження за ситуацією, та попередження членів групи про появлення сторонніх осіб.
Проникнувши до вищевказаного будинку, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_2 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на напад з метою заволодіння чужим майном, виявив в будинку ОСОБА_7 , направив на неї предмет, схожий на пістолет, та виказав вимогу передати грошові кошти, та пригрозив вбивством у разі невиконання його вимог, та для залякування потерпілої та покорення її волі ОСОБА_6 наніс три удари кулаком в обличчя потерпілої.
Потерпіла ОСОБА_7 , усвідомлюючи реальність погрози з боку ОСОБА_6 та невстановленої в ході досудового розслідування особи, побоюючись за своє життя, на вимогу нападників передала грошові кошти в сумі 25 000 грн.
Отримавши вищезазначені грошові кошти, ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , залишили місце вчинення нападу та своїми діями спричинили потерпілій ОСОБА_7 матеріальні збитки на суму 25 000 грн.
Слідчий суддя дійшов висновку про те, що вказана підозра є обґрунтованою, з чим я повністю погоджуюсь.
Обґрунтованість підозри підтверджується доданими до клопотання доказами, в т.ч. матеріалами, отриманими за наслідками проведення негласних слідчих розшукових дій.
Окрім того, сама потерпіла впевнено впізнала ОСОБА_2 як одну з осіб, що вчинила на неї розбійний напад.
Сам ОСОБА_2 свою причетність до вищевказаного злочину категорично заперечує. Сторона захисту ставить під сумнів показання потерпілої та вважає, що неможливо упізнати нападників, які перебували в масках.
Клопотання слідчого відповідає вимогам ст.173 КПК України. В ньому наведено переконливе обґрунтування щодо наявності ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а також щодо неможливості застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_2 менш суворих ніж тримання під вартою запобіжних заходів, а висновки слідчого судді про протилежне є помилковими, оскільки суперечать змісту самого клопотання та матеріалам провадження.
Зокрема, в клопотанні звернено увагу на ступінь тяжкості правопорушення, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_2 , суворість можливого покарання, що останньому загрожує, те, що підозрюваний ніде не працює та законного джерела доходів не має, раніше притягався до кримінальної відповідальності, у іншому провадження щодо нього застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави, яку внесено та звільнено ОСОБА_2 з під варти під заставу, після чого останній знову обґрунтовано підозрюється у вчиненні більш тяжкого злочину. Також слідчий правильно звернув увагу на початкову стадію розслідування, фактичні обставини вчиненого правопорушення, відсутність у підозрюваного міцних соціальних зав`язків, оскільки останній ніде не працює та законного джерела доходів не має.
Вважаю, що як наявність ризиків, про яки ідеться в клопотанні, так і неможливість цим ризикам запобігти шляхом застосування іншого запобіжного заходу, повністю доведена прокурором.
На мою думку, слідчий суддя не в повній мірі врахував відомості про особу підозрюваного, а саме те, що ОСОБА_2 обґрунтовано підозрюється у особливо тяжкому злочині, вчиненому в той час, коли відносно останнього було обрано запобіжний захід у вигляді застави в іншому кримінальному провадженні щодо нього про тяжкий злочин, передбачений ч.3 ст.186 КК України; згідно з матеріалами, доданими до клопотання, злочин, передбачений ч.3 ст.187 КК України, про який ідеться в клопотанні, вчинений групою осіб, був спланований та організований заздалегідь, особи, що до нього причетні, були добре знаряджені: мали спец одяг, промислові кусачки, маски, рації, предмет зовні схожий на пістолет, мотузки, тощо, після вчинення злочину з місця події втекли; підозрюваний ніде не працює, законного джерела доходів не має.
За вчинення інкримінованого ОСОБА_2 правопорушення передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі від семи до дванадцяти років, чого підозрюваний не може не усвідомлювати.
Вказане свідчить про те, що підозрюваний, перебуваючи на волі, з метою ухилення від кримінальної відповідальності та можливого покарання, зможе залишити місце проживання та переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що є ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України.
Наявність у підозрюваного місця проживання та родини, само по собі не свідчить про відсутність вказаного ризику, з огляду на особу підозрюваного.
Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Стримуючі фактори, які б переконливо свідчили про те, що підозрюваний не вдасться до спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду, відсутні.
Наявність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України, підтверджується тим, що потерпіла та свідки безпосередньо контактували з підозрюваним та він міг їх запам`ятати в момент його затримання, на що обґрунтовано вказано в клопотанні.
Відповідно до пункту 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Яжинський проти Польщі», ризик незаконного впливу обвинувачених особисто на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу.
З огляду на початкову стадію провадження, позицію підозрюваного щодо висунутої йому підозри, вважаю, що ризик прийняття підозрюваним спроб незаконного впливу на свідків та потерпілу, інших підозрюваних, які безпосередньо судом ще не допитані, є високим.
Окрім того, при апеляційному розгляді слідчий пояснив, що не всі причетні до злочину особи ще встановлені та затримані, також не відшукані всі речові докази, в т.ч. знаряддя злочину.
Наявність ризику передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме, того, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення, підтверджується тим, що ОСОБА_2 , будучи особою, відносно якої у іншому провадженні обрано запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, знову обґрунтовано підозрюється у іншому більш тяжкому злочині.
Вищевикладене у сукупності підтверджує доводи слідчого та прокурора про наявність ризиків, вказаних у клопотанні, і те, що запобігти цим ризикам неможливо без застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Відомостей про те, що підозрюваний ОСОБА_2 за станом здоров`я не може утримуватись в умовах СІЗО, в наданих суду матеріалах провадження немає. Не вказують на таке і медичні документи, надані стороною захисту.
Отже, вважаю, що клопотання підлягало задоволенню.
Оскільки слідчий суддя не в повній мірі врахував обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення клопотання, оскаржувана ухвала не може бути визнана законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим - підлягає скасуванню із застосуванням відносно ОСОБА_2 запобіжного заходу у виді тримання під вартою
На мою думку, лише зазначений запобіжний захід буде достатньою гарантією для запобігання встановлених ризиків.
Те, що на час апеляційного розгляду не було даних про те, що ОСОБА_2 не виконував своїх процесуальних обов`язків чи перешкоджав кримінальному провадженню, на мою думку, жодним чином не зменшує наявних ризиків.
Суддя Запорізького
апеляційного суду ОСОБА_1