Справа № 644/9057/19
В И Р О К
іменем України
09 березня 2021 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження за номером 0002423 від 24.09.2019 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Потсдам Німеччина, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого без офіційного працевлаштування, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 15.05.2019 року Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 190 КК України до 2 років обмеження волі із застосуванням ст. 75 КК України, іспитовий строк 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,-

встановив:
23 вересня 2019 року близько 18:00 год., точний час в ході досудового розслідування не встановлений, ОСОБА_6 , знаходячись біля під`їзду №3 буд. АДРЕСА_3 , побачив сидячого на лавці, раніше незнайомого йому малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який користувався мобільним телефоном «Meizu M6 Note». Після чого, у ОСОБА_6 виник раптовий умисел на відкрите заволодіння чужим майном. Реалізуючи свій умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, ОСОБА_6 наблизився до малолітнього потерпілого ОСОБА_7 та шляхом ривку відкрито заволодів належним останньому мобільним телефоном «Meizu M6 Note», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №3578/19 від 24.10.2019 складає 3732 грн. 30 коп. Заволодівши телефоном, ОСОБА_6 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив малолітньому потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на вищевказану суму.

Допитаний у судовому засіданні у якості обвинуваченого ОСОБА_6 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини його скоєння, як вони викладені вище.

Обвинувачений та законний представник потерпілого надали суду письмові заяви в яких зазначили про свою згоду на проведення судового засідання в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.
Судом з`ясовано, що всі учасники кримінального провадження правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції. Учасникам кримінального провадження роз`яснено те, що якщо докази не будуть досліджені, у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржувати фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 вину визнав повністю, суд за згодою прокурора, законного представника потерпілого ОСОБА_7 - ОСОБА_8 та обвинуваченого і у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України, дійшов до висновку про недоцільність дослідження доказів у повному обсязі, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються.

З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_6 доведена повністю і його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України - тобто відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_6 , суд згідно ст. 66 КК України визнає його щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_6 судом не встановлено.

Вивченням даних про особу обвинуваченого встановлено, що він раніше судимий, дане кримінальне правопорушення скоїв в період іспитового строку визначеного вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 травня 2019 року, на обліку в наркологічному та психіатричному диспансерах не перебуває, має постійне місце проживання та реєстрації, за місцем проживання характеризується задовільно, не одружений, працює без офіційного працевлаштування.

Призначаючи покарання за скоєне, суд керується нормами ч. 2 ст. 50 КК України, згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому, суд враховуючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_6 злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують його покарання, вважає, що виправлення обвинуваченого можливо при призначенні йому покарання за скоєння кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України у виді позбавлення волі.

З урахуванням вказаних обставин, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах його ізоляції від суспільства, підстав для застосування ст. 69, ст.75 КК України судом не встановлено.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень, справедливим і співмірним вчиненому кримінальному правопорушенню.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від не відбутої частини покарання за попереднім вироком.

Таким чином, до покарання призначеного за даним виром підлягає частковому приєднанню невідбута частина покарання призначеного за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 травня 2019 року.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК України, витрати на залучення експертів є процесуальними витратами.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КПК України, залучення стороною обвинувачення експертів спеціалізованих державних установ, здійснюється за рахунок коштів, які цільовим призначенням виділяються цим установам з Державного бюджету України.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124, п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Матеріали кримінального провадження не містять доказів щодо оплати судовому експерту за рахунок Державного бюджету України витрат за проведення експертизи.

Отже, питання щодо стягнення з обвинуваченого судових витрат за проведення експертизи судом не розглядалося.

Питання щодо речових доказів вирішується судом відповідно до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в:
ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_6 за цим вироком покарання частково приєднати із урахуванням положень ст. 72 КК України невідбуту частину покарання, призначеного йому вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 травня 2019 року і остаточно призначити йому покарання за сукупністю вироків у виді 4 ( чотирьох) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили обрати у відношенні ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Зобов`язати ОСОБА_6 прибувати до суду за першою вимогою, не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає без дозволу суду, повідомляти суду про зміну свого місця проживання.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 обчислювати з дня його фактичного взяття під варту.

Речовий доказ мобільний телефон «Meizu M6 Note», після набрання вироком законної сили вважати повернутим потерпілому.

Копію вироку вручити прокурору і обвинуваченому негайно після його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через районний суд.

Головуючий суддя: ОСОБА_1