Справа № 171/172/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2021 року м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Апостолове клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності, подане процесуальним керівником у кримінальному провадженні №0000068 від 20.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України відносно -
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кривий Ріг, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, одруженого, маючого інвалідність другої групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Відповідно до рішення сесії Мар`янської сільської ради №293-18 (У) від 10.07.2008 «Про передачу земельних ділянок по АДРЕСА_2 у власність громадянці ОСОБА_5 » ОСОБА_5 безкоштовно передано у власність земельну ділянку по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:003:0157.

Відповідно до рішення сесії Мар`янської сільської ради №489-26 (V) від 03.04.2009 «Про передачу земельних ділянок по АДРЕСА_2 у власність громадянці ОСОБА_5 » ОСОБА_5 безкоштовно передано у власність земельну ділянку по АДРЕСА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,50 га, кадастровий номер земельної ділянки :03:003:0158.

Вищевказані земельні ділянки з кадастровими номерами :03:003:0157 площею 0,25 га та :03:003:0158 площею 0,50 га розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до вимог ст. 60 Сімейного кодексу України належать до спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , використовуються для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Згідно із ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно із ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до акту обстеження земельної ділянки складеного державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області №1346-ДК/1227/АП/09/01/-20 від 26.11.2020 встановлено, що фактична конфігурація та площа земельної ділянки кадастровий номер :03:003:0158 площею 0,50 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 не відповідає площі та конфігурації визначеній землевпорядною документацією. Оглядом із зовнішніх меж землекористування з`ясовано, що за межами паркану, яким огороджено земельні ділянки з кадастровим номером :03:003:0157 площею 0,25 га та :03:003:0158 площею 0,50 га розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , впритул до земельної ділянки кадастровий номер :03:003:0158 опинилися 0,3043 га не наданих у власність чи користування, з яких 0,0990 га розташовані в межах земель водного фонду у прибережній захисній смузі Каховського водосховища.

Згідно із ст. ст. 60, 61 Земельного кодексу України, ст. ст. 88, 89 Водного кодексу України, уздовж річок з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги, які встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води шириною 100 метрів для великих річок, водосховищ на них та озер, на яких заборонено будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Так, ОСОБА_4 в період часу, приблизно з 03.04.2009 по 20.04.2012 (більш точної дати та часу органом досудового розслідування встановити не виявилося можливим), будучи достовірно обізнаним про те, що земельна ділянка розміщена впритул до земельної ділянки з кадастровим номером :03:003:0158 площею 0,0990 га, не надана у власність чи користування, а також розташована в межах земель водного фонду та знаходяться у водоохоронній зоні Каховського водосховища, діючи всупереч вимогам ст. ст. 60, 61, 112, 116-126 Земельного кодексу України, ст. 89 Водного кодексу України, за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування та державної реєстрації набуття необхідних та достатніх прав на володіння, користування чи розпорядження земельною ділянкою, без розробки землевпорядної документації щодо встановлення водоохоронної зони, прибережної захисної смуги та відповідних обмежень у використанні земельної ділянки, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, самовільно зайняв впритул до земельної ділянки кадастровим номером :03:003:0158 суміжну земельну ділянку площею 0,0990 га не надану у власність чи користування шляхом огородження земельної ділянки парканом при цьому достовірно знаючи, що вказані земельні ділянки у встановленому порядку не надавалась йому або ОСОБА_5 у володіння і користування та не передавалась у власність або оренду.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 197-1 КК України, а саме самовільне зайняття земельної ділянки в охоронній зоні.
25.01.2021 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 197-1 КК України.
Шкода завдана кримінальним правопорушенням відсутня.
Факт вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: допитами свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ; оглядом земельних ділянок земельні ділянки з кадастровими номерами :03:003:0157 площею 0,25 га та :03:003:0158 площею 0,50 га розташовані за адресою: АДРЕСА_2 ; актом обстеження земельної ділянки складеного державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області №1346-ДК/1227/АП/09/01/-20 від 26.11.2020 року.

Обставинами, які свідчать, що підозрюваний ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності є:

-ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 197-1 КК України самовільне зайняття земельної ділянки, в охоронній зоні в період часу, приблизно з 03.04.2009 по 20.04.2012 (більш точної дати та часу органом досудового розслідування встановити не виявилося можливим).

-відповідно до санкції ч. 2 ст. 197-1 КК України передбачено покарання у вигляді обмеження волі на строк від двох до чотирьох років або позбавленням волі на строк до двох років.

-відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України Нетяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше десяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

-відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

-прокурором виконано вимоги, передбачені ч.ч. 2, 3 ст. 285 КПК України, ОСОБА_4 роз`яснено право на звільнення від кримінальної відповідальності у разі здійснення передбачених законом України про кримінальну відповідальність дій, а також роз`яснено суть підозри, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави. Після роз`яснення права на звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, від підозрюваного ОСОБА_4 надійшла згода на таке звільнення.

У зв`язку з цим, прокурор просить звільнити від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України ОСОБА_4 , у зв`язку із закінченням строків давності.
В судовому засіданні прокурор вищезазначене клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Підозрюваний ОСОБА_4 , якому було роз`яснено суть підозри, підставу звільнення від кримінальної відповідальності і право заперечувати проти закриття кримінального провадження з цієї підстави, в судовому засіданні підтвердив свою згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності з вказаних прокурором підстав.
Вислухавши прокурора, підозрюваного, вивчивши клопотання, яке відповідає вимогам ст. 287 КПК України, додані до нього матеріали, враховуючи положення ст. 5 КК України про дію закону в часі, суд дійшов до висновку про те, що клопотання слід задовольнити з викладених в ньому підстав, оскільки особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Керуючись ст. ст. 285 - 288 КПК, на підставі п. 2 ч.1 ст. 49 КК України з врахуванням ст. 5 КК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Звільнити підозрюваного ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження за підозрою ОСОБА_4 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України закрити.
Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області протягом семи діб з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1