Номер провадження:1-кс/521/971/21
У Х В А Л А
12 березня 2021 року м. Одеса
Слідчий суддя Малиновського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 за участю:

секретаря - ОСОБА_2 ,

власниці майна - ОСОБА_3 ,

представника власниці майна - адвоката ОСОБА_4 ,

слідчого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 24.09.2019 року за № 0002972 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України,

У С Т А Н О В И В :

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулася адвокат ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 з клопотанням про скасування арешту майна, який був накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 02.10.2019 року в частині арешту та заборони розпоряджатися квартирою за адресою: АДРЕСА_1 .

У клопотанні зазначено, що вказана квартира належала на праві спільної часткової власності ОСОБА_3 та її доньці ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті доньки ОСОБА_3 , як опікун онука ОСОБА_7 , звернулася із заявою про прийняття дитиною спадщини після смерті матері. Однак, під час здійснення заходів, спрямованих на прийняття спадщини, з`ясувалося, що на квартиру, яка є спадковим майном, накладений арешт у кримінальному провадженні.

Заявниця навела підстави, які, на її думку, свідчать про необхідність задоволення клопотання, а саме: майно (квартира) не відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, отже не може бути речовим доказом у кримінальному провадженні; ОСОБА_3 є добросовісним набувачем майна, не є особою, що несе цивільну відповідальність у цьому кримінальному провадженні, отже на її майно не може бути накладено арешт.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 174 КПК України ОСОБА_3 є особою, що має право на звернення з клопотанням про скасування арешту майна, оскільки є власницею арештованого майна, що підтверджується відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, та не була присутньою при розгляді клопотання про його арешт.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_4 , власниця майна ОСОБА_3 підтримали клопотання.

Слідчий ОСОБА_5 заперечував проти його задоволення. При цьому зазначив, що у кримінальному провадженні проводяться слідчі дії, призначена і проводиться судово-будівельна експертиза. У ході розслідування встановлено, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 був ведений в експлуатацію, в квартирах проживають власники. Однак, слідство вважає, що при проведенні будівельних робіт були припущені значні порушення, у зв`язку з чим за результатами експертизи житловий будинок може бути визнаний непридатним для експлуатації. Повідомлення про підозру у цьому кримінальному провадженні не складалося. Необхідність продовження арешту квартир обумовлена необхідністю усунення можливості їх перепродажу власниками.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, слідчий суддя прийшла до наступного висновку.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У відповідності до ст. 170 ч. 2 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Метою арешту майна є збереження речових доказів, спеціальної конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Частиною 4 цієї ж статті, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України визначено: не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як вбачається з матеріалів справи, співвласниками нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 в є ОСОБА_3 та ОСОБА_6 на підставі договору дарування від 06.08.2019 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла. Згідно з довідкою нотаріуса єдиним спадкоємцем за законом до майна ОСОБА_6 є ї неповнолітній син ОСОБА_7 .

Ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 02.10.2019 року задоволено клопотання слідчого СВ Малиновського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 24.09.2019 року за № 0002972, та накладено арешт на об`єкти нерухомого майна, розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , серед іншого, на квартиру АДРЕСА_3 в за цією ж адресою, із забороною розпорядження нею.

Не дивлячись на те, що з дня накладення арешту на нерухому майно пройшло більше 1 року 5 місяців, досудове розслідування у кримінальному провадженні не закінчено. Сторона обвинувачення не повідомила суд про необхідність проведення певних слідчих дій чи інші підстави, які б обумовлювали необхідність у продовженні дії арешту нерухомого майна як заходу забезпечення кримінального провадження.

ОСОБА_3 не є підозрюваною у цьому кримінальному провадженні, цивільним відповідачем та особою, майно якої підлягає конфіскації.

Продовження арешту квартири перешкоджає неповнолітній дитині ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що має статус дитини-сироти, вступити у спадщину після смерті матері ОСОБА_6 , яка була співвласницею цієї квартири.

Зазначена обставина підтверджується наданими адвокатом документами: договором дарування від 06.08.2019 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, свідоцтвом про смерть ОСОБА_6 , розпорядженням Київської районної адміністрації про надання неповнолітньому ОСОБА_7 статусу дитини-сироти, розпорядженням Київської районної адміністрації про призначення ОСОБА_3 опікуном над ОСОБА_7 , довідкою про заведення спадкової справи, листом служби у справах дітей про необхідність здійснення опікуном ОСОБА_3 заходів для вступу у спадщину неповнолітнього ОСОБА_7 .

Даючи оцінку відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідкам арешту майна для його власниці ОСОБА_3 , яка є добросовісним набувачем майна (принаймні, доказів протилежного стороною обвинувачення не надано), та спадкоємця після смерті матері неповнолітнього дитини-сироти ОСОБА_7 , слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про скасування арешту майна підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 170, 173, 174 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И Л А :

Клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт нерухомого майна квартири за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_3 , накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 02.10.2019 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 24.09.2019 року за № 0002972 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1