Провадження № 1-кс/947/182/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.02.2021 року

Слідчий суддя Київського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Одесі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0002006 від 30.05.2020 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Косів, Косівського району, Івано-Франківської області, громадянина України, не одруженого, студента ВНЗ, працюючого охоронцем в ТОВ «Інвест-Курорт-1», зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
підозрюваного у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.4 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання слідчого про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як вбачається з клопотання, слідчим управлінням ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002006 від 30.05.2020, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.4 ст.186 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на початку травня 2020 року, більш точний час слідством не встановлено, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи настання суспільно-небезпечних наслідків, маючи стійку життєву позицію, спрямовану на заняття протиправною діяльністю, з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів проти власності особи, організував групу до якої залучив в якості її постійних учасників громадян України з числа своїх знайомих, а саме: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Так, реалізовуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 31.05.2020, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи настання суспільно-небезпечних наслідків, перебуваючи у злочинній змові з ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , направленій на заволодіння чужим майном, з метою пошуку об`єкту злочинного посягання, приблизно о 01:45 годині, знаходячись біля супермаркету «Два шага», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Грецька, 19, побачили раніше невідомого їм ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , після чого обрали невизначене майно останнього об`єктом свого злочинного посягання.

Далі, ОСОБА_4 , у відповідності до відведеної йому протиправної ролі, діючи умисно та протиправно, з метою досягнення злочинної мети, направленої на таємне викрадення чужого майна, для подальшої дезорієнтації уваги потерпілого, запропонував останньому вжити алкогольні напої, на що ОСОБА_10 погодився.

При цьому, ОСОБА_7 який, знаходився в безпосередній близькості, до ОСОБА_4 та потерпілого, виконував відволікаючі маневри, неодноразово обіймаючи потерпілого, на що останній зробив ОСОБА_7 зауваження.

В подальшому, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_10 направились до супермаркету «Два Шага», де ОСОБА_4 особисто придбав алкогольний напій, а саме коньяк «Старий Кахеті» для подальшого його вживання. Далі, перебуваючи на вулиці, біля супермаркету «Два Шага», ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_10 почали спільно вживати придбаний алкогольний напій коньяк. В цей час, ОСОБА_11 , згідно відведеної йому ролі, знаходився поруч та здійснював спостереження, маючи на меті у разі виникнення незапланованої ситуації, якомога швидше надати допомогу ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , при цьому постійно звертав увагу потерпілого на себе, підходив та відходив від ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та потерпілого.

Так, під час подальшого спільного вживання алкогольного напою, ОСОБА_7 почав обіймати потерпілого, заблокувавши при цьому його рухи та обмеживши поле зору, в свою чергу ОСОБА_4 , діючи згідно відведеної ролі, своєю правою рукою з правої кишені куртки, одягнутої на потерпілому таємно викрав належний йому мобільний телефон марки «Самсунг А30S» імеі НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 5800 гривень з сім карткою НОМЕР_3 . Далі, з метою надання можливості ОСОБА_4 непомітно для потерпілого передати викрадений мобільний телефон ОСОБА_7 , ОСОБА_11 почав звертати на себе увагу потерпілого, відволікаючи його від дій інших учасників групи. В подальшому, ОСОБА_4 , з метою укриття злочину та відведення підозри потерпілого від себе, непомітно для останнього, передав викрадений мобільний телефон ОСОБА_7 .

Одразу після вказаних дій, ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_4 , зникли з місця скоєння злочину у невідомому напрямку, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_10 матеріальний збиток у розмірі 5800 гривень.

Крім цього, не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_4 08.06.2020, діючи повторно, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи настання суспільно-небезпечних наслідків, перебуваючи у злочинній змові з ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та невстановленою слідством особою, направленій на заволодіння чужим майном, з метою пошуку об`єкту злочинного посягання, приблизно о 03:35 годині, прийшли до ресторану-нічного клубу «Порто Франко», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Катериненська, 18, де побачили раніше невідомих їм ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , після чого обрали невизначене майно останніх об`єктом свого злочинного посягання.

В подальшому, перебуваючи у вказаному ресторані-нічному клубі, ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 та невстановлена слідством особа почали розпивати алкогольні напої, при цьому, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , у відповідності до відведених їм протиправних ролей, діючи умисно та протиправно, з метою досягнення злочинної мети, направленої на таємне викрадення чужого майна, розпочали нібито дружню бесіду з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , по черзі підходили до них, обіймали за плечі при цьому намагаючись увійти в довіру до потерпілих.

Далі, ОСОБА_4 , для подальшої дезорієнтації уваги ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , запропонував останнім вжити спільно алкогольні напої, на що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 погодились.

Після спільного вживання алкогольних напоїв, ОСОБА_11 , з метою викрадання чужого майна, вивів ОСОБА_12 на вулицю, де на той час біля входу до ресторану-нічного клубу «Порто Франко» знаходився ОСОБА_7 .

В подальшому, приблизно о 04:53 годині, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , діючи умисно та протиправно, з метою досягнення злочинної мети, направленої на таємне викрадення чужого майна, для подальшої дезорієнтації уваги, у відповідності до відведених їм протиправних ролей, почали постійно обіймати потерпілого ОСОБА_12 , заблокувавши його рухи та поле зору, після чого ОСОБА_14 , поклавши обидві руки на шию потерпілого, розірвав належний останньому ланцюжок, вироблений із золота, на якому знаходився хрестик, вироблений із золота. В цей час, невстановлена слідством особа, діючи умисно та протиправно, з метою досягнення злочинної мети, направленої на таємне викрадення чужого майна, для подальшої дезорієнтації уваги, у відповідності до відведеної їй протиправної ролі, знаходячись на відстані декілька метрів від ОСОБА_7 , ОСОБА_15 та ОСОБА_12 постійно відволікала потерпілого різними рухами.

В подальшому, ОСОБА_7 , з метою укриття злочину та відведення підозр потерпілого від себе, перебуваючи біля потерпілого, непомітно для останнього передав викрадені ланцюжок з хрестиком невстановленій слідством особі. Одразу після вказаних дій, ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 та невстановлена слідством особа зникли з місця скоєння злочину у невідомому напрямку, таємно заволодівши вказаним чужим майном, а саме ланцюжком, виробленим із золота 585 проби, вагою 35 г, вартістю 39316 грн. 55 коп. та хрестиком, вагою 15г, виробленим із золота 585 проби, вартістю 16849 грн. 95 коп., на загальну суму 56166 грн. 50 коп., розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Крім цього, не зупиняючись на досягнутому, ОСОБА_7 08.06.2020, діючи повторно, керуючись корисливим мотивом, усвідомлюючи настання суспільно-небезпечних наслідків, перебуваючи у злочинній змові з ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та невстановленою слідством особою, направленій на заволодіння чужим майном, з метою пошуку об`єкту злочинного посягання, приблизно о 03:35 годині, прийшли до ресторану-нічного клубу «Порто Франко», що розташований за адресою: м. Одеса, вул. Катерининська, 18, де побачили раніше невідомих їм ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , після чого обрали невизначене майно останніх об`єктом свого злочинного посягання.

В подальшому, перебуваючи у вказаному ресторані-нічному клубі, ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 та невстановлена слідством особа почали розпивати алкогольні напої, при цьому, ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , у відповідності до відведених їм протиправних ролей, діючи умисно та протиправно, з метою досягнення злочинної мети, направленої на таємне викрадення чужого майна, розпочали нібито дружню бесіду з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , по черзі підходили до них, обіймали за плечі при цьому намагаючись увійти в довіру до потерпілих.

Далі, ОСОБА_4 , для подальшої дезорієнтації уваги ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , запропонував останнім вжити спільно алкогольні напої, на що ОСОБА_12 та ОСОБА_13 погодились.

Після спільного вживання алкогольних напоїв, приблизно о 04:37 годині ОСОБА_4 разом з ОСОБА_13 вийшли з ресторану-нічного клубу «Порто Франко» та направились до магазину, де потерпілий ОСОБА_13 придбав алкогольний напій, а саме горілку «Фінляндія». В подальшому, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_13 прибули до площі Грецької в м. Одесі, де зустріли ОСОБА_7 та ОСОБА_15 , після чого почали спільно вживати алкогольний напій, а саме горілку «Фінляндія». В ході спільного вживання алкогольного напою, ОСОБА_4 , у відповідності до відведеної йому протиправної ролі, а саме відволікаючого маневру, для подальшої дезорієнтації уваги, своїми рухами постійно звертав на себе увагу ОСОБА_13 . В цей час, ОСОБА_7 та ОСОБА_11 у відповідності до відведених їм протиправних ролей, постійно обіймали ОСОБА_13 , заблокувавши його рухи та поле зору, при цьому намагаючись схопити останнього за шию.

В подальшому, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_13 пройшли до рогу вулиць Ніжинської та Льва Толстого в м. Одесі, де їх очікували ОСОБА_7 та ОСОБА_16 . Далі, в той час, коли ОСОБА_13 розмовляв по телефону, ОСОБА_7 , скориставшись зайнятістю та дезорієнтацією уваги потерпілого, підбігли до ОСОБА_13 зі спини, після чого, шляхом ривку, зірвали з шиї потерпілого належні йому ланцюжок, вироблений із золота, на якому знаходилась обручка, вироблена із золота.

Одразу після вказаних дій, ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_4 зникли з місця скоєння злочину у невідомому напрямку.

Відкрито заволодівши вказаним чужим майном, а саме ланцюжком, виробленим із золота 585 проби, вагою 267г, вартістю 299929 грн. 11 коп. та обручкою, вагою 12г, виробленою із золота 585 проби, вартістю 13479 грн. 96 коп., на загальну суму 313409 грн. 07 коп., що більше, ніж в 250 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян та визнається великим розміром, ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_4 та невстановлена слідством особа, розпорядились викраденим на власний розсуд.

Сторона обвинувачення звертається з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи своє клопотання необхідністю запобігання ризикам передбачені ч.1 ст.177 КПК України, посилаючись та обґрунтовуючи наступним.

Так, слідчий зазначає, що підозрюваний ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду з метою уникнення відповідальності за вчинення злочину, тобто, вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК України; у зв`язку із тим, що не всі речові докази, на даний момент органом досудового розслідування встановлені, ОСОБА_4 безпосередньо або через інших осіб може знищити їх або змінити на свою користь, вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України; побоюючись покарання (у вигляді позбавлення волі) підозрюваний може впливати на показання свідків та потерпілих, вказане свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання у повному обсязі, зазначивши, що менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, передбачених чинним Кримінальним процесуальним кодексом України.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечував проти клопотання зазначивши , що таке клопотання не можна задовольнити, отже строк тримання під вартою не може перевищувати строку закінчення досудового розслідування; відносно ОСОБА_4 є обвинувальний акт за ст.128 КК України, тобто у вчиненні необережного злочину; підозра не обґрунтована; з показів потерпілих, вбачається, що був присутній ОСОБА_4 , але він не робив нічого протизаконного; згідно повідомлення про підозру, 31.05.2020 року було скоєно злочин, а з витягу з ЄРДР вбачається, що подія відбулась 30.05.2020 року; ОСОБА_4 не знав про те, що він розшукується, він не отримував ніякі повідомлення або повістки, однак як тільки ОСОБА_4 стало відомо, що його розшукують, а саме останній про це дізнався вчора від свого захисника, то сьогодні з`явився самостійно до суду; що стосується соціальних зв`язків, то ОСОБА_4 являється студентом вищого навчального закладу, має постійне місце проживання та має місце роботи. На підставі чого, захисник просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід не пов`язаний з тримання під вартою.

Підозрюваний підтримав думку свого захисника.

Вивчивши клопотання та матеріали які обґрунтовують доводи клопотання, вислухавши думку учасників судового засідання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ч.4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При розгляді клопотання слідчого, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», слідчий суддя застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Згідно п.32 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фокс, Кембелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року, та відповідно до п.219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, слідчий суддя враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі «Харченко проти України», п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Крім того, Європейський суд з прав людини у п.п. 68-69 Рішення від 17.10.2013 року у справі «Таран проти України» зазначив, що пункт 1 статті 5 Конвенції вимагає, що для того, щоб позбавлення свободи не вважалося свавільним, не достатньо того, щоб цей захід здійснювався відповідно до національного законодавства; він також має бути необхідним за конкретних обставин (див. рішення від 27 лютого 2007 року у справі «Нештяк проти Словаччини» (Neљќбk v. Slovakia), заява № 65559/01, п. 74). На думку Суду, тримання під вартою відповідно до підпункту «с» пункту 1 статті 5 Конвенції має втілювати вимогу пропорційності, яка обумовлює існування обґрунтованого рішення, яким здійснюється оцінка відповідних аргументів «за» і «проти» звільнення (див. рішення у справі «Ладент проти Польщі» (Ladent v. Poland), заява № 11036/03, п. 55, ECHR 2008-... (витяги), і від 14 жовтня 2010 року у справі «Хайредінов проти України» (Khayredinov v. Ukraine), заява № 38717/04, п. 86).

Суд також постановив, що пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

Разом з тим, згідно п.99 рішення ЄСПЛ у справі «Геращенко проти України», визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання особи під вартою, відповідні органі державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення її явки до суду.

Дослідивши долучені до клопотання матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до переконання про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.4 ст.186 КК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує практику ЄСПЛ, а саме рішення ЄСПЛ у справі «Боротюк проти України», п.61-817, згідно якого існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину середньої тяжкості та тяжкого злочину спочатку може виправдовувати тримання під вартою, а також рішення ЄСПЛ у справі «Бєлєвіцький проти Росії», п.101-815, згідно якого серйозність обвинувачення є належним аспектом при оцінюванні загрози ухилення від слідства чи продовження зайняття злочинною діяльністю.

Так, 24.12.2020 року складене повідомлення про підозру ОСОБА_4 за ч.2 ст.185, ч.4 ст.186 КК України та скеровано останньому за місцем його проживання.

Приймаючи до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 злочину середньої тяжкості та тяжкого злочину, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, його суспільно-небезпечний характер, слідчий суддя приходить до переконання, що ризик можливого переховування від органів досудового розслідування та суду на даний час існує, а тому клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.

Беручи до уваги встановлений в судовому засіданні ризик, обставини та специфіку інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, а також обґрунтованість клопотання слідчого, підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів відносно підозрюваного в судовому засіданні встановлено не було.

Згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Слідчий суддя звертає увагу на те, що слідчий за погодженням з прокурором просив визначити розмір застави в розмірі 165,36 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, однак враховуючи, що підозрюваний раніше не судимий, його майновий та сімейний стан, роль у кримінальних правопорушеннях, зокрема те, що підозрюваний сам з`явився до суду, а також наявність ризику, передбаченого ст.177 КПК України, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування застави у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вважаючи, що саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним його процесуальних обов`язків.

На підставі встановленого, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в рамках кримінального провадження № 0002006 від 30.05.2020 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Визначити розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, передбачених КПК України в розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 45 400 (сорок п`ять тисяч чотириста) гривень.

Роз`яснити підозрюваному, що він або заставодавець мають право у будь який момент внести заставу на розрахунковий рахунок № UA0005435, код отримувача (ЄДРПОУ) - 26302945, банк отримувача ДКСУ м. Київ, отримувач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області.

У разі внесення застави підозрюваного звільнити з-під варти негайно та покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки строком на 2 (два) місяці, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

- прибувати до слідчого або прокурора, суду за першою вимогою;

- не відлучатися з міста Одеси без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання, реєстрації, контактних номерів мобільного телефону;

- утримуватися від спілкування з учасниками та сторонами кримінального провадження;

- здати на зберігання до органу досудового розслідування свій паспорт для виїзду за кордон.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що відповідно до ч.8, ч.10, ч.11 ст.182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений не з`явиться за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч.7 ст.194 КПК України. Застава внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Строк дії обчислюється з моменту проголошення ухвали, а саме з 17.02.2021 року та діє до 16.03.2021 року, включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1