печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2021 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «ЖИТОМИР ТРАК СЕРВІС» про скасування арету майна накладеного ухвалою слідчого судді від 31.05.2021 року у справі №757/28689/21-к в рамках кп №0001263,-
В С Т А Н О В И В :
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ТОВ «ЖИТОМИР ТРАК СЕРВІС» звернувся до слідчого судді Печерського районного суду м. Києва із клопотанням про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 31.05.2021 року у справі №757/28689/21-к в рамках кримінального провадження №0001263. Мотивуючи означене клопотання, заявник вказує, що 31.05.2021 року слідчим суддею Печерського районного суду м.Києва за клопотанням прокурора накладено арешт на грошові кошти ТОВ «ЖИТОМИР ТРАК СЕРВІС» , м. Житомир, Богунський р-н, ар-т Незалежності, 55-А, які знаходяться на рахунку відкритому в АТ "ОТП БАНК", МФО 300528: НОМЕР_1 українська гривня. Представника заявника вважає, що арешт на грошові кошти Товариства, які знаходяться на його розрахункових рахунках у фінансових установах був накладений необґрунтовано, оскільки при розгляді клопотання про арешт майна, не було з`ясовано всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, при накладенні арешту на майно не було враховано розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідкам накладення арешту майна для його законного власника, адже накладення арешту на це майно з забороною вчинення видаткової частини рахунків в даному випадку порушує права Товариства як законного власника, блокує його господарську діяльність і спричиняє йому збитки, тому даний арешт підлягає скасуванню. У судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явився. До суду надійшла заява в якій останній просив розглянути клопотання за його відсутності, вимоги визначені у клопотанні підтримує, просить задовольнити. Прокурор у судове засідання не з`явився. До суду надійшла заява в якій останній просив розглянути клопотання за його відсутності. Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження та додані до нього документи дійшов до наступних висновків. Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 30.12.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001263, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 204, ч. 3 ст. 209 КК України. Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 31.05.2021 року за клопотанням прокурора накладено арешт на грошові кошти ТОВ «ЖИТОМИР ТРАК СЕРВІС» , м. Житомир, Богунський р-н, ар-т Незалежності, 55-А, які знаходяться на рахунку відкритому в АТ "ОТП БАНК", МФО 300528: НОМЕР_1 українська гривня. Вказаний арешт було накладено з метою забезпечення збереження речових доказів. У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність у заявника права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна. Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24.03.2005 по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності. Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22.09.1994, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10.05.2007). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23.09.1982 у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21.02.1986 у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98). Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що існує правова підстава для арешту грошових коштів, спростовується, а також враховуючи ту обставину, що однією з засад кримінального провадження є принцип змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом, тоді як орган досудового розслідування не представив слідчому судді належних доказів для безспірного висновку щодо необхідності продовження дії даного заходу забезпечення кримінального провадження, та принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом, а слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність в кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння заявника належними йому грошовими коштами, у зв`язку з чим вважає за доцільне скасувати арешт майна, не вбачаючи підстав для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження. Керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172, 173, 174 КПК України, слідчий суддя,- У Х В А Л И В : Клопотання задовольнити. Скасувати арешт накладений Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 31.05.2021 року у справі № 757/28689/21-к на грошові кошти ТОВ «ЖИТОМИР ТРАК СЕРВІС» , м. Житомир, Богунський р-н, ар-т Незалежності, 55-А, які знаходяться на рахунку відкритому в АТ "ОТП БАНК", МФО 300528: НОМЕР_1 українська гривня. Ухвала оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя ОСОБА_1