Справа № 308/6779/19
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2021 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора - ОСОБА_5

захисника - адвоката ОСОБА_6

обвинуваченого - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000057 від 05.01.2018 року про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Ужгородського міськрайонного суду знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000057 від 05.01.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч.2 ст. 115 КК України.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке мотивував тим, що зазаначені при обранні обвинуваченому запобіжного заходу ризики не зменшилися, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч.2 ст. 115 КК України, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, проти життя та здоров"я людини. Останній офіційно ніде не працює, не одружений, утриманців немає, без зареєстрованого місця проживання, що свідчить про слабкість його соціальних зв"язків. ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, перебуваючи нетривалий час на волі у липні 2019 року вчинив ряд кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1,2 ст. 185 КК України, ч.3 ст. 15 - ч.2 ст. 185 КК України, за вчинення яких засуджений вироком суду від 27.12.2019 року. Зважаючи на викладене, а також враховуючи те, що ОСОБА_7 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим у вчиненні особливо тяжкого злочину, яке у свою чергу не може бути іншим ніж позбавлення волі чи довічне позбавлення волі, прокурор вказує, що в сторони обвинувачення є достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином чи вчинити інше кримінальне правопорушення, а інші менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти вищезазначеним ризикам.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечив проти клопотання, зазначивши, що клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необгрунтованим, і грунтується на припущеннях, наведені ризики нічим не підтверджені. При прийнятті рішення просив взяти до уваги, що відповідно до Ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 12.01.2021 року ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання призначеного вироком Ужгородського міськрайонного суду від 27.12.2019 року у зв"язку з закінченням іспитового строку. Крім того, просив суд врахувати довідку "Закарпатської міської медичної частини №9" від 15.02.2021 року, відповідно до якої ОСОБА_7 хворіє на туберкульоз легень . Тому просив обрати відносно ОСОБА_7 інший більш м"який запобіжний захід не пов"язаний з триманням під вартою, а саме домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав позицію свого захисника та категорично заперечив проти задоволення клопотання про продовження відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зазначивши, що клопотання прокурора про продовження відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою є необгрунтованим, і грунтується на припущеннях, а наведені ризики нічим не підтверджені.

Заслухавши клопотання прокурора, думку обвинуваченого та його захисника, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як встановлено судом, відповідно до ухвали суду від 12.01.2021 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою, без визначення розміру застави на строк до 12.03.2021 року.

У відповідності до вимог ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. Застосування таких заходів завжди пов`язано із необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Підставами застосування запобіжного заходу є обґрунтованість підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення та наявність ризику (ризиків), перелік яких встановлено пунктами 1 - 5 ч. 1 ст. 177 КПК.

Крім того, згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , суд також враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів (п. 35 рішення ЄСПЛ № 12369/86 від 26.06.1991 року "Летельє проти Франції).

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Одночасно, в рішенні Харченко проти України Європейський суд з прав людини зазначив, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом свободи особистості.
Згідно обвинувального акту, переданого на розгляд суду ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч. 2 ст. 115 КК України, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів проти життя та здоров"я людини.

В ході розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_7 ніде не працює, не одружений, утриманців немає, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв"язків.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 суд бере до уваги, що ОСОБА_7 раніше судимий за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів.

Разом із тим, судом при розгляді клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 взято до уваги те , що відповідно до ухвали Ужгородського міськрайонного суду від 12.01.2021 року ОСОБА_7 звільнено від відбування покарання призначеного вироком Ужгородського міськрайонного суду від 27.12.2019 року у зв"язку з закінченням іспитового строку.

Судом також, враховано надану захисником інформацію, щодо стану здоров"я обвинуваченого , зокрема те , що ОСОБА_7 хворіє на туберкульоз легень.

Так, з дослідженої в судовому засіданні довідки "Закарпатської міської медичної частини №9" від 15.02.2021 року убачається, що ОСОБА_7 був взятий на облік лікарем фтизіатром 17.09.2019 року коли було вперше діагностовано туберкульоз легень. На фоні лікування на протязі 6-и місяців у хворого досягнуто стійке знебацилення , ренгенологічно - роз смоктування та ущільнення вогнищевих тіней. Хворий переведений в кат. 5.1-ЗЗТБ. Стан здоров"я задовільний.

При цьому суд констатує, що у зазначеній довідці відсутні дані про те, що стан здоров"я обвинуваченого ОСОБА_7 перешкоджає перебуванню останнього в умовах ДУ "Закарпатської УВП (№ 9)".
А тому, враховуючи вищенаведене, беручи до уваги, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, пов"язаного з позбавленням життя людини, є раніше судимим за вчинення умисного злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, а також те, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою не відпали, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшились, застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 інших більш м"яких запобіжних заходів буде недостатнім для забезпечення запобігання цих ризиків.

З урахуванням вищенаведеного, враховуючи, що судове провадження не завершено, суд дійшов висновку про необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_7 .

Керуючись ст.ст. 176-178, 315,331, 369-372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора ОСОБА_5 про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_7 строку тримання під вартою задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 13 ч.2 ст. 115 КК України на період судового розгляду кримінального провадження, по 07 травня 2021 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

С У Д Д І :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3