Справа № 642/3981/20
Провадження №1кп/642/39/21
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2021 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому у засіданні кримінальне провадження внесеного в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за №0001326 від 21.06.2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Амурськ, Хабаровського краю, РФ, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 23.05.2016 Червонозаводським районним судом м.Харкова за ч.1 ст.187 КК України до покарання вигляді 3 років 6 міс. позбавлення волі, 05.10.2016 Жовтневим районним судом м. Харкова за ч.2 ст.186, ч.4 ст.70 КК України до покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, 14.06.2019 звільнений з Темнівської ВК №100 Х/о по відбуттю покарання,

Ленінським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.309 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн., штраф сплачено.

у скоєні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, суд

В С Т А Н О В И В:

20.06.2020 року приблизно о 01 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проходячи поряд із магазином «Посад», що розташований за адресою: м. Харків, вул. Чоботарська, 55, помітив раніше незнайому йому ОСОБА_6 , котра рухалась у бік магазину, тримаючи при цьому мобільний телефон у руці, котрий в подальшому поклала до кишені. ОСОБА_5 помітив мобільний телефон у ОСОБА_6 і в цей час у нього виник злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, з метою особистого незаконного збагачення.

ОСОБА_5 реалізуючи свій умисел, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів та метою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання злочинних наслідків, усвідомлюючи, що діє відкрито для потерпілої ОСОБА_6 , підійшов до останньої та поцікавився часом, переслідуючи ціль, щоб потерпіла дістала мобільний телефон із кишені. В той час коли потерпіла ОСОБА_6 дістала мобільний телефон з кишені та тримала у руці, ОСОБА_5 шляхом ривку висмикнув із рук потерпілої належний їй мобільний телефон ТМ «Хіаоmi Rеdmі Gо», вартістю згідно з висновком експерта №12344 від 15.07.2020 - 1360 грн. та не реагуючи на галас потерпілої ОСОБА_6 скрився з місця вчинення злочину, обернувши викрадене майно на свою користь і розпорядився ним у подальшому на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_5 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 1360 грн.

Дії ОСОБА_5 , органом досудового розслідування кваліфіковано як кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, - відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинене повторно.

Допитаний в судому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у скоєні визнав повністю, розкаявся у скоєному, та просив його строго не карати, врахувати його стан здоров`я.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не заявилась. Подала заяву про розгляд справи без її участі. Матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має.

У відповідності до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Враховуючи покази обвинуваченого, а також те, що він не оскаржує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржувати дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду немає сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнано судом недоцільним, суд обмежив їх дослідження допитом обвинуваченого, дослідженням даних, які характеризують його особу.

Таким чином, аналізуючи показання обвинуваченого, суд находить його вину повністю доказаною, а його дії кваліфікує за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно.

При призначенні покарання відповідно до статей 65-69 КК України суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, сукупність усіх обставин, що його характеризують (форма вини, мотив, спосіб, характер вчиненого діяння, ступінь здійснення злочинного наміру, тяжкість наслідків тощо), особу винного й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину (ст. 12 КК України).

Дослідженням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше неодноразово судимий, до закінчення строку погашення судимості знов вчинив кримінальне правопорушення, береться до уваги, що обвинувачений має середню спеціальну освіту, не працює, неодружений, зі слів має неповнолітню дитину, на обліку у лікаря - психіатра не перебуває.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Сторона захисту просила призначити покарання ОСОБА_5 із застосуванням положень ст.69 КК України, більш м`якого покарання, ніж передбачено законом посилаючись на те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненні злочину та активно сприяв його розкриттю, відшкодував заподіяні збитки, потерпіла не має до нього жодних претензій.

Захисник просив прийняти до уваги і стан здоров`я обвинуваченого, який страждає на ряд тяжких захворювань, а саме: хронічний вірусний гепатит С, в стадії вираженого фіброзу, ВІЛ-інфекція, 11 клінічна стадія і потребує лікування.

Суд, приймає до уваги, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права.

Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004, який вказав, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України. Зокрема ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Призначаючи обвинуваченому вид та розмір покарання, суд враховує викладені обставини справи, тяжкість вчиненого злочину та його наслідки, позицію потерпілої, яка не має претензій до обвинуваченого, щодо пом`якшення міри покарання, наявність кількох обставини, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, дані про особу ОСОБА_5 , його щире розкаяння, осуд своєї поведінки, стан його здоров`я.

На підставі наведеного, суд вважає, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання (щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відшкодування заподіяних збитків, стан здоров`я) та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного слід застосувати положення ч.1 ст.69 КК України і призначити покарання нижче чим передбачено санкцією ст. 186 ч.2 КК України.

Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Відповідно до положень ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Згідно довідки про витрати на проведення судової експертизи розмір витрат на залучення експерта становить 1364 грн. 40 коп.

До вступу вироку суду в чинність запобіжний захід відносно ОСОБА_5 залишити попередній - тримання під вартою.

Керуючись ст.ст.100, 124,370,373,374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити покарання з застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Початок покарання рахувати з моменту затримання з 03.07.2020 року.

До набрання вироком законної сили міру запобіжного заходу ОСОБА_5 залишити попередню - тримання під вартою.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в сумі 1364 грн. 40 коп.

Речовий доказ мобільний телефон ТМ «Хіаоmi Rеdmі Gо», повернути потерпілій ОСОБА_6 . Арешт накладений ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 01.07.2020 скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим- з дня вручення копії вироку, однак відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1