УХВАЛА

22 липня 2021 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1
з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засідання в м.Рівне клопотання представника ТОВ «АПМ ПЛЮС» адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна,-
В С Т А Н О В И В:
До Рівненського міського суду з клопотання про скасування арешту майна звернувся представник ТОВ «АПМ ПЛЮС» адвокат ОСОБА_3 .
В обґрунтування клопотання зазначено, що у слідчому відділі Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000090 від 26.07.2016.
За відповідними, попередньо поданими до суду, клопотання слідчого СВ Рівненського ВП ГуНП в Рівненській області, було накладено арешти на нерухоме майно - квартири, а зокрема:
Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 31.01.2017 у справі №569/1276/17, накладено арешт на нерухоме майно - квартиру, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 257853754, загальною площею 31,1 кв. м, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , яка, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно належить на праві власності ТзОВ «АПМ ПЛЮС»;
Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 23.02.2017 у справі №569/2910/17 накладено арешт на нерухоме майно - квартиру, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, загальною площею 34,6 кв. м, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 яка, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно належить на праві власності ТзОВ «АПМ ПЛЮС»;
Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 23.02.2017 у справі №569/2907/17 накладено арешт на нерухоме майно - квартиру, розташованою за адресою: АДРЕСА_3 яка, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, належить на праві власності ТзОВ «АПМ ПЛЮС».
Станом на сьогодні, кримінальне провадження у якому було накладено арешти на вказані житлові приміщення, перебуває на стадії досудового розслідування.
В провадженні Рівненського відділу поліції Гу НП в Рівненській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000090 від 26.07.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.
За трьох річний строк досудового розслідування не встановлено ні потерпілих ні підозрюваних осіб.
Разом з тим, станом на сьогодні, відпали підстави для продовження дії арешту нерухомого майна на - квартири АДРЕСА_4 , позаяк власником зазначених квартир ТзОВ «АПМ ПЛЮС» та особами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 які ними користуються і проживають, вживаються активні заходи з метою укладення правочину про перехід до останніх права власності на ці квартиру.
Відтак, наявність у відповідному реєстрі обтяжень на зазначені вище квартири перешкоджають для ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , укладенню із ТзОВ «АПМ ПЛЮС» правочину на їх відчуження за спільною згодою.
Стосовно квартири АДРЕСА_5 , Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 19.09.2019 року по справі № 569/19569/18 за позовом ТзОВ «АПМ ПЛЮС» до ОСОБА_6 , останнього визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_5 .
Рішення суду набрало законної сили 22 жовтня 2019 року.
Більш того, ОСОБА_6 , 28 січня 2020 року набув у власність однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_6 загальною площею 34 кв. м., відповідно Інформаційної довідки № 206030755 від 03.04.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Номер запису про право власності: 35226617.
Представник ТОВ «АПМ ПЛЮС» адвокат ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, своє клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задоволити.
Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, про час місце та дату розгляду справи були повідомлені належним чином.
Дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слід прийти до висновку, що клопотання підлягає до задоволення.
Судом встановлено, що в провадженні Рівненського відділу поліції Гу НП в Рівненській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000090 від 26.07.2016 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.
Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 31.01.2017 у справі №569/1276/17, накладено арешт на нерухоме майно - квартиру, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 257853754, загальною площею 31,1 кв. м, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , яка, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно належить на праві власності ТзОВ «АПМ ПЛЮС»;
Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 23.02.2017 у справі №569/2910/17 накладено арешт на нерухоме майно - квартиру, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01, загальною площею 34,6 кв. м, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 яка, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно належить на праві власності ТзОВ «АПМ ПЛЮС»;
Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 23.02.2017 у справі №569/2907/17 накладено арешт на нерухоме майно - квартиру, розташованою за адресою: АДРЕСА_3 яка, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, належить на праві власності ТзОВ «АПМ ПЛЮС».
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
За ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно, до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Окрім того, у вищевказаному кримінальному провадженні не встановлено ні потерпілих ні підозрюваних осіб.
Разом з тим, станом на сьогодні, відпали підстави для продовження дії арешту нерухомого майна на - квартири АДРЕСА_4 , позаяк власником зазначених квартир ТзОВ «АПМ ПЛЮС» та особами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 які ними користуються і проживають, вживаються активні заходи з метою укладення правочину про перехід до останніх права власності на ці квартиру.
Відтак, наявність у відповідному реєстрі обтяжень на зазначені вище квартири перешкоджають для ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , укладенню із ТзОВ «АПМ ПЛЮС» правочину на їх відчуження за спільною згодою.
К;вартири 117, що розташована по АДРЕСА_7 , Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 19.09.2019 року по справі № 569/19569/18 за позовом ТзОВ «АПМ ПЛЮС» до ОСОБА_6 , останнього визнано таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_5 .
Рішення суду набрало законної сили 22 жовтня 2019 року.
ОСОБА_6 , 28 січня 2020 року набув у власність однокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_6 загальною площею 34 кв. м., відповідно Інформаційної довідки № 206030755 від 03.04.2020 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Номер запису про право власності: 35226617.
За таких обставин, в подальшому застосуванні відповідного заходу забезпечення кримінального провадження у вигляд арешту майна, відпала необхідність, а відповідне майно підлягає скасуванню.
Відповідності до положень ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Таким чином, необхідність скасування накладеного арешту майна обумовлені такими обставинами як невідповідність майна, на яке накладено арешт, критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, та (або) накладення арешту на майно особи, яка у кримінальному провадженні не має процесуального статусу підозрюваного або обвинуваченого, не належить до осіб, які в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, тощо.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини, в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982, для з`ясування наявності порушення цього положення ЄСПЛ має встановити, чи було забезпечено справедливу рівновагу між вимогами загальних інтересів суспільства та вимогами захисту основних прав людини. Забезпечення такої рівноваги є невід"ємним принципом всієї Конвенції, що відбито в структурі ст. 1 Протоколу № 1 Європейської конвенції з прав людини.
На мою думку, всі наслідки заходів, про які йдеться (п.58), випливають з обмеженої можливості власників розпорядитися своїм майном. До цих наслідків призвели обмеження, встановлені стосовно права власності, які зробили це право відкличним і позначилися на вартості цієї нерухомості. Проте, втративши певної мірою свій зміст, таке право не зникло. Наслідки згадуваних заходів не є такими, щоб можна було їх прирівняти до наслідків позбавлення майна.
Основною метою ст. 1 Першого протоколу до конвенції є запобігання свавільному захопленню власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (рішення у справах Sperrong and Lonnroth v Sweden» від 23.09.82, «Новоселецький проти України» від 11.03.2003, «Федоренко проти України» від 1.06.2006). Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» практика ЄСПЛ »посовується українськими судами як джерело права. Тому слід ураховувати, що ЄСПЛ, розглядаючи справи за заявами про захист права на мирне володіння майном, напрацював загальновизнаних стандартів захисту цього права, які зводяться до такого загального збавила: вирішуючи питання про те, чи відбувається порушення ст. 1 Першого протоколу, треба визначити: чи є в позивача право власності на майно, що охоплюється змістом ст. 1 чи мало місце втручання в мирне володіння майном та яким є характер такого втручання; чи відбулося позбавлення майна. При цьому варто звернути увагу, зокрема, на зазначене.
У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст. 1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є пручання законним; (б) чи переслідує воно «суспільний інтерес» (public interest, general interest. general interest of the community); (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям (must be a reasonable relationship of proportionality between the means employed and the aims pursued). ЄСПЛ констатує порушення державою ст. 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.
Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» (principle of proportionality) - справедливої рівноваги (балансу)» (fair balance) між інтересами держави (суспільства), і зв`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе ««індивідуальний і надмірний тягар» (individual and excessive burden).
Принцип «пропорційності» (principle of proportionality), закріплений як загальний принцип у Договорі про заснування ЄС, вимагає співрозмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів).
Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть, якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо не було» дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.
Підсумовуючи наведене, подальше обмеження TOB «АПМ ПЛЮС» у користуванні майна через накладення на нього арешту в рамках досудового розслідування, буде рахуватись порушення ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З урахуванням викладеного, в цілях не порушення гарантованого права власності особи, слідчий суддя приходить до переконання, що необхідності в подальшій дії заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна не має, а тому клопотання підлягає до задоволення.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 170, 171,174 КПК України, -

УХВАЛИВ :
Клопотання представника ТОВ «АПМ ПЛЮС» адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна задоволити.
Скасувати арешт нерухомого майна - квартири АДРЕСА_8 , накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 31.01.2017 №569/1276/17;
Скасувати арешт нерухомого майна - квартири АДРЕСА_9 , накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 23.02.2017 №569/2910/17;
Скасувати арешт нерухомого майна - квартири АДРЕСА_5 , накладений ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 23.02.2017 №569/2907/17.
Ухвала , відповідно до ст.309 КПК України, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1