Номер провадження: 11-сс/813/702/21
Номер справи місцевого суду: 496/1461/21 1-кс/496/435/21
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2021 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

представника власників майна адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника цивільного позивача ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 16 квітня 2021 року про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000704 від 03.08.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 16 квітня 2021 року було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000704 від 03.08.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, шляхом арешту майна цивільних відповідачів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вартістю, що не перевищує ціну позову, а саме:

1) об`єкт нерухомого майна: гаражний бокс № НОМЕР_1 , ряд НОМЕР_2 , загальною площею 32.9 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, власник: ОСОБА_11 , вартістю 6 000 доларів США, що еквівалентно станом на 24.03.2021 року по курсу НБУ 27, 7295 грн. за 1 долар США - 166 377 грн.;

2) частку 50/100 об`єкта нерухомого майна: господарська будівля, загальною площею 238.6 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 101, власник: ОСОБА_11 , вартістю 25 000 доларів США, що еквівалентно станом на 24.03.2021 року по курсу НБУ 27, 7295 грн. за 1 долар США - 346 618, 75 грн.;

3) частку 1/4 об`єкта нерухомого майна: виробничі та невиробничі будівлі та споруди, загальною площею 1 345, 2 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 237, власник: ОСОБА_11 , вартістю 15 000 доларів США, що еквівалентно станом на 24.03.2021 року по курсу НБУ 27, 7295 грн. за 1 долар США - 415 942, 50 грн.;

4) частку 1/4 об`єкта нерухомого майна: виробничі та невиробничі будівлі та споруди, загальною площею 1 345, 2 кв.м, розташований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 237, власник: ОСОБА_10 , вартістю 15 000 доларів США, що еквівалентно станом на 24.03.2021 року по курсу НБУ 27, 7295 грн. за 1 долар США - 415 942, 50 грн., загалом майно вартістю 1 34 880, 70 грн.

Не погодившись із зазначеною ухвалою слідчого судді адвоката ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу в інтересах цивільного позивача ОСОБА_7 , в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання цивільного позивача ОСОБА_7 .

Доводи апеляційної скарги обґрунтувала тим, що слідчими СВ Одеського районного управління №2 ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000704 від 03.08.2020, розпочатому за заявою потерпілого ОСОБА_12 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України. В межах вказаного провадження, ОСОБА_7 є цивільним позивачем, про що подано цивільний позов про солідарне стягнення з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 2 171 748, 40 грн., та моральної шкоди в розмірі 150 000 грн., загалом суми 2 321 784, 40 грн.

Апелянт зазначила, що ненакладення арешту на майно ОСОБА_11 та ОСОБА_10 може призвести до його відчуження третім особам, що призведе до фінансової неспроможності ОСОБА_11 та ОСОБА_10 відшкодувати завдану матеріальну шкоду.

Позиції учасників апеляційного провадження

06 липня 2021 року від представника цивільного позивача ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 надійшла заява, в якій остання просила провести розгляд апеляційної скарги цивільного позивача ОСОБА_7 без участі цивільного позивача та її представника.

Прокурор ОСОБА_13 , належним чином повідмлений про дату, час та місце апеляційного розгляду, у судове засідання апеляційного суду не прибув, з клопотаннями та заяви про перенесення або відкладення апеляційного розгляду не звертався.

У судовому засіданні апеляційного суду представник власників майна адвокат ОСОБА_6 заперечував проти задоволення апеляційної скарги ОСОБА_7 , просив залишити оскаржену ухвалу без змін.

Мотиви апеляційного суду

Заслухавши доповідь головуючого судді, учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, апеляційний суд дійшов висновку про таке.
Частина перша ст.404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1-4 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, апеляційний суд враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
При розгляді апеляційної скарги апеляційний суд перевіряє дотримання слідчим суддею вимог статей 132, 167, 170, 171, 172, 173 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.
Згідно з вимогами п.4 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди
У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження
Згідно з вимогами ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати в тому числі: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
З оскарженої ухвали вбачається, що слідчий суддя обґрунтував своє рішення тим, що у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000704 від 03 березня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 повідомлення про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення не вручалось, а ч.6 ст.170 КПК України містить вичерпний перелік осіб, на майно яких може бути накладено арешт в порядку забезпечення цивільного позову.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про те, що клопотання про забезпечення цивільного позову з підстав п.4 ч.2 ст.170 КК України є передчасним та задоволенню не підлягає.

Апеляційний суд, за результатами ретельної перевірки матеріалів кримінального провадження та змісту оскарженої ухвали, приходить до висновку про правильність зазначеного рішення слідчого судді.

Крім того, на обґрунтоване переконання апеляційного суду, на цьому етапі кримінального провадження зазначені у клопотанні цивільного позивача потреби накладення арешту на майно не виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа може зазнати внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна.
Таким чином, вимоги цивільного позивача не відповідають приписам п.5,6 ч.2 ст.170 КПК України.
Приписами ч.1 ст.170 КПК України регламентовано, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Разом з цим, правильним є твердження слідчого судді про те, що ОСОБА_11 та ОСОБА_10 на теперішній час лише допитані у цьому кримінальному провадженні, відтак, вказані особи мають процесуальний статус свідків, при цьому, кримінальним процесуальним законом не передбачено захід забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно свідків.
За таких обставин, апеляційний суд позбавлений можливості перевірити обґрунтованість розміру цивільного позову, згідно вимог ч.6 ст.170 КПК України, оскільки сам факт зазначення цивільним позивачем розміру завданої шкоди не дає підстав стверджувати про особу (осіб), діями якої така шкода завдана, з огляду на відсутність у даному кримінальному провадженні осіб з процесуальним статусом підозрюваного, обвинуваченого.
Водночас, апеляційний суд вважає неспроможним довід апеляційної скарги ОСОБА_7 про те, що у разі не накладення арешту на майно ОСОБА_11 та ОСОБА_10 може призвести до його відчуження третіми особам, що призведе до фінансової неспроможності ОСОБА_11 та ОСОБА_10 відшкодувати завдану матеріальну шкоду.
Відтак, ОСОБА_7 фактично посилається на невизначену подію, тобто ризик можливого відчуження майна свідків у кримінальному провадженні, проте, апеляційний суд констатує, що такі доводи не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та завданню кримінального процесуального закону, зважаючи на факт того, що з моменту реєстрації кримінального провадження та на момент розгляду слідчим суддею клопотання цивільного позивача минуло більше року.
При цьому, відомостей щодо спроб відчуження майна, на яке цивільний позивач просить накласти арешт, апеляційному суду не надходило, дослідженням матеріалів кримінального провадження не встановлено.
Також апеляційним судом не встановлено й інших ризиків, яким необхідно запобігти заходом забезпечення кримінального провадження.
Враховуючи викладене, апеляційний суд дійшов остаточного висновку про те, що слідчий суддя, відмовляючи у задоволенні клопотання представника цивільного позивача про арешт майна, діяв у спосіб і у межах чинного законодавства, відтак, доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді є необґрунтованими і не можуть бути підставою для скасування такої ухвали.

Пунктом 1 ч.3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов остаточного висновку про те, що апеляційну скаргу представника цивільного позивача належить залишити без задоволення, оскаржену ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 16 квітня 2021 року без змін.

Керуючись статтями 132, 170, 171, 173, 370-372, 376, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -
УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника цивільного позивача ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 16 квітня 2021 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_7 про забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000704 від 03.08.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4