279/4203/21
1-кс/279/939/21
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 липня 2021 року
В С Т А Н О В И В:
Дізнавач Коростенського РУП ГУНП в Житомирській області звернувся з клопотанням про арешт майна в якому вказав, що 29.07.2021 року о 00:00 годині за адресою м. Коростень вул. Б.Шоссе, 4, в районі дільниці №6, а саме внутрішній заборонній зоні на території Коростенської ВК №71 працівником вказаної установи ОСОБА_4 , було зупинено засудженого ОСОБА_5 , який в руках тримав мобільний телефон та білий мішок.
29.07.2021 року в період часу з 01 год. 10 хв. по 02 год. 30 хв. було проведено огляд місця події, за адресою м. Коростень вул. Б.Шоссе, 4, в районі дільниці №6, а саме внутрішній заборонній зоні було виявлено та вилучено:
- мобільний телефон марки NOMI, які поміщенні до паперового конверту.
- три колоди карт, які поміщено до спец-пакету №7116319
- мішок з шістьма поліетиленовими згортками з подрібненою речовиною зеленого кольору, зовні схожу на «марихуану», яку поміщено до спец-пакету №7116320
Вилучені предмети визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
З метою встановлення істини у кримінальному провадженні, експертного дослідження та збереження вищевказаної речі, дізнавач просив накласти арешт на майно, а саме на мобільний телефон марки NOMI, три колоди карт, які поміщено до спец-пакету №7116319, мішок з шістьма поліетиленовими згортками з подрібненою речовиною зеленого кольору, зовні схожу на «марихуану», яку поміщено до спец-пакету №7116320.
Постановою дізнавача від 29.07.2021 року мобільний телефон марки NOMI, три колоди карт, мішок з шістьма поліетиленовими згортками з подрібненою речовиною зеленого кольору, зовні схожу на "марихуану" визнано речовими доказами.
Відповідно до 171 ч.5 КПК України, клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Порушення строків подання клопотання до суду не встановлено.
Відповідно до вимог ст.167 КПК України, вищеназване вилучене майно має статус тимчасово вилученого.
У відповідності до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Частиною 2 ст.170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення : 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.3 статті 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально-протиправним шляхом.
Слідчим суддею встановлено, що є всі підстави вважати, що лише частина майна, на яке дізнавач просить накласти арешт, може бути предметом злочинного посягання та використано як доказ факту і обставин, що встановлюються під час кримінального провадження за ст.309 ч.1 КК України.
Стосовно іншого зазначеного у клопотанні майна (телефону, 3 колоди карт) слідчий суддя не може визначити його доказове значення у даному кримінальному провадженні, яке розслідується за ст.309 ч.1 КК України (згідно внесеної до ЄРДР фабули), предметом якого є наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги.
Дізнавчаем необхідність арешту на вказане майно в рамках даного провадження не обгрунтована.
Визнання певних речей чи предметів речовими доказами не вимагає безумовного накладення на такі речі арешту.
Згідно ст.170 ч.1 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
При цьому враховується розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для власника.
Відповідно до ст.173 КПК України слідчий суддя дійшов висновку, що дізнавчаем доведено необхідність арешту лише частини зазначеного вище майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст.170 цього Кодексу.
З врахуванням наведеного клопотання підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст. 167, 170-173 КПК України, -
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання задовольнити частково.
Накласти арешт на шість поліетиленових згортків з подрібненою речовиною зеленого кольору, зовні схожу на «марихуану», які поміщено до спец-пакету №7116320.
В накладенні арешту на мобільний телефон NOMI, три колоди карт - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Слідчий суддя : ОСОБА_1