ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/995/21 Справа № 205/4706/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря
судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
підозрюваного ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Західної окружної прокуратури м. Дніпра на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2021 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, українця, громадянина України, заступника начальника виробничої дільниці №6 з реалізації ритуальних послуг комунального підприємства «Міська ритуальна служба» Дніпровської міської ради, маючого повну вищу освіту, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2006 р.н., зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 368-3 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2021 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 та застосовано відносно останнього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Слідчий суддя в обґрунтування свого рішення послався на те, що враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, необхідним є застосування до підозрюваного запобіжного західу.
Проте, з урахуванням недоведеності прокурором у судовому засіданні, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягає, а до підозрюваного ОСОБА_7 , також враховуючи наявність у нього стійких соціальних зв`язків, слід застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобовому домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг і узагальнені доводи осіб, які їх подали.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави..
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що слідчим суддею належним чином не було дотримано вимог чинного законодавства, а також не враховано обставин вказаного кримінального провадження; не зазначено та не спростовано жодного ризику зазначеного у клопотанні.
Вказує, що слідчим суддею не встановлено право власності на проживання за адресою, за якою обрано запобіжний захід.
Також зазначає, що слідчий суддя не оцінив обставини, передбачені ч. 1 ст. 78 КПК України, в т.ч. в систематичності отримання неправомірної вигоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а також вагомість наявних ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, що у свою чергу призвело до надання невідповідної оцінки особі підозрюваного.
Також вказує, що необхідно визначити розмір застави не менше ніж 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків, та є помірним для нього.

Позиції учасників судового провадження.
В судовому засіданні прокурор підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги, її доводи вважали безпідставними, а ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою і просили залишити її без змін.

Мотиви апеляційного суду.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників процесу, перевіривши доводи апеляційних скарг та надані до клопотання слідчого матеріали, апеляційний суд дійшов до наступного висновку.
Відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та, застосовуючи запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, слідчий суддя врахував наступні обставини, що він раніше не судимий, одружений, має на утриманні неповнолітню дитину, місце реєстрації та проживання.
З урахуванням цих обставин, та того, що прокурором недоведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти наявним ризика, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий суддя дійшов висновку про можливість застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками слідчого судді.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 177 КПК України, метою та підставою обрання запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх доказів вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Даних вимог закону слідчим суддею виконано не було.

Так, слідчий суддя в порушення вищезазначених вимог Закону, не встановив наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 368-3 КК України.

Крім того, не встановив жодного ризику, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України, а лише обмежився зазначенням даних, що характеризують особу підозрюваного ОСОБА_7 .

Згідно з ч. 1, ч. 3 ст. 409, ст. 410 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду, яка полягає в тому, що обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, залишилися недослідженими.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню через її неповноту судового розгляду.

Розглядаючи клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 апеляційним судом встановлено наступне.

СВ ВП № 3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000001 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 368-3 КК України.

08.06.2021 року ОСОБА_7 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 368-3 КК України.

З матеріалів кримінального провадження випливає, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 368, ч. 4 ст. 368-3 КК України.

Якщо виходити з поняття "обґрунтована підозра", приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_7 до вчинення вищевказаного злочину, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої останньому підозри.

Отже, колегія суддів вважає, що стороною обвинувачення доведено обґрунтованість підозри ОСОБА_7 в інкримінованому діянні та наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ст. 177 КПК України, а саме те, що останній може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки останній усвідомлює тяжкість покарання що йому загрожує; незаконно впливати на свідків, оскільки можуть бути спроби збоку підозрюваного до схилення надавати неправдиві показання у цьому кримінальному провадженні.

Інші ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України апеляційний суд вважає недоведеними.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням обставин вчинення злочину, який інкримінується ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, що у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.

Водночас, апеляційний суд під час розгляду апеляційної скарги у відповідності до ст. 178 КПК України враховує також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_7 даного кримінального правопорушення, що є тяжкими злочинами, тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватим, характеризуючі данні про його особу, конкретні обставини справи, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків підозрюваного.

Проте, дані характеристики підозрюваного не можуть бути визнані судом самостійною підставою для обрання йому більш м`якого запобіжного заходу та не спростовують наявність встановлених судом ризиків.

Крім того, у справі Москаленко проти України, Європейський суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до заявника може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що, враховуючи серйозність висунутих щодо заявника обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

Зазначені вище обставини, на думку апеляційного суду, свідчать про те, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на даному етапі досудового розслідування не зможе запобігти заявленим ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Оцінюючи всі обставини в сукупності, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Злочин, який ставиться в обґрунтування підозри ОСОБА_7 відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Пунктом 2 ч. 5 ст. 182 КПК України визначено, що розмір застави визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Приймаючи до уваги матеріальне становище ОСОБА_7 , а також характер і обставини вчинення злочину, та зважаючи на наявні ризики, які доведені під час апеляційного розгляду скарги, колегія суддів вважає, що застава у 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 у разі внесення такої застави, що буде достатнім стримуючи фактором, який зможе запобігти таким ризикам.

Отже, клопотання слідчого, погоджене з прокурором, щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 слід задовольнити, ухвалу слідчого судді скасувати, а відносно останнього слід застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком, передбаченим діючим КПК України з визначенням розміру застави.

Керуючись 404, 405, 407, 409, 412, 419 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу прокурора Західної окружної прокуратури м. Дніпра задовольнити.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2021 року скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого, погоджене з прокурором, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05 серпня 2021 року.
Підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взяти під варту в залі суду, з можливістю внесення застави в розмірі 250 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 525 500 гривень, які можуть бути внесені підозрюваним або заставодавцем на відповідний рахунок до спливу терміну тримання під вартою.
Роз`яснити, що підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у визначеному судом розмірі протягом дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При внесенні суми застави у визначеному судом розмірі, підозрюваний підлягає звільненню з-під варти.

У разі внесення застави, на підозрюваного ОСОБА_7 покласти наступні обов`язки:

1) не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

3) прибувати за кожною вимогою до слідчого, який здійснює кримінальне провадження, прокурора та суду;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади, документи що дають право на виїзд з України.

З моменту звільнення з-під варти у разі внесення застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4