КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 759/4421/19
Провадження №11-кп/824/842/2021 Головуючий в І інстанції ОСОБА_1
Категорія: ч. 2 ст. 121 КК України Суддя - доповідач ОСОБА_2

Ухвала
Іменем України

17 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретарів судового

засідання ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали кримінального провадження №0009882 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 21 січня 2020 року щодо обвинуваченого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Новотроїцьк Оренбурзької обл. Російська Федерація, росіянина, громадянина України, який є вдівцем, здобув середню спеціальну освіту, працював охоронцем у лікарні «Охмадит», зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

В с т а н о в и л а:

Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 21 січня 2020 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.
Призначено ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі на строк 8 (вісім) років.
Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України до вступу вироку в законну силу залишено без змін.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_7 вказано рахувати з дня його фактичного затримання, а саме з 10 грудня 2018 року (18 год. 00 хв.).
Арешт на майно, який накладено ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 13.12.2018, скасовано.
На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України стягнуто з ОСОБА_7 на відшкодування судових витрат за проведення експертиз, залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованої державної установи, 22136 (двадцять дві тисячі сто тридцять шість) грн. 30 коп.
Вирішено долю речових доказів.

Згідно вироку суду, обвинувачений ОСОБА_7 07.12.2018 приблизно о 22 год. 00 хв., перебуваючи в кухні квартири АДРЕСА_2 , розпивав спиртні напої разом зі своєю дружиною ОСОБА_10 , після чого остання вирішила пройти до спальної кімнати, та взявши свої милиці, оскільки вона була особою з інвалідністю другої групи, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, пішла у вказаному напрямку. Під час того, як ОСОБА_10 заходила до кімнати, вона перечепилась через ліжко та впала на підлогу. Відразу після цього, будучи обуреною, що ОСОБА_7 не підтримав її, ОСОБА_10 почала висловлюватися в його бік нецензурними висловами та ображати його честь та гідність. ОСОБА_7 , в свою чергу, намагався підняти ОСОБА_10 з підлоги, але остання продовжувала поводити себе агресивно по відношенню до ОСОБА_7 , який не витримавши образ, відчуваючи раптово виниклу особисту неприязнь до ОСОБА_10 , діючи умисно та усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки, наніс останній декілька ударів долонею та кулаком своєї правої руки по голові, під час того як вона лежала на підлозі. Далі, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на умисне заподіяння ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 схопив руками за волосся та шию ОСОБА_10 та став умисно наносити удари її головою об підлогу. При цьому, ОСОБА_10 не могла чинити опору ОСОБА_7 та в подальшому від нанесених тілесних ушкоджень померла.
Смерть ОСОБА_10 настала від закритої черепно-мозкової травми з переломом кісток склепіння черепа, крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку та розвитком набряку-набухання. Закрита черепно-мозкова травма виявлена у ОСОБА_10 , виникла від дії тупих предметів, за комбінацією механізмів: концентрованих ударів (наприклад руками, ногами) в ділянку волосистої частини голови та обличчя; травми прискорення з падіннями на площину.

На вирок суду обвинуваченим ОСОБА_7 та його захисником адвокатом ОСОБА_8 подано апеляційні скарги.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_8 просить вирок Святошинського районного суду м. Києва від 21 січня 2020 року відносно визнання винуватим ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України скасувати, кримінальне провадження за №0009882 закрити.
В обґрунтування своїх вимог захисник зазначає, що в основу вироку відносно ОСОБА_7 суд першої інстанції поклав покази потерпілої ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_12 , які є рідними потерпілої по справі та які не являються очевидцями події; висновок судово-медичного експерта за №286/4169 від 21.01.2019 року; висновок за №12-34-4169(2018)-2019 від 04.03.2019 року, протокол проведення слідчого експерименту від 10.12.2018 року, однак, на думку апелянта, висновки суду першої інстанції викладенні у вироку відносно ОСОБА_7 не є достатніми для доведення винуватості останнього і вичерпані можливості їх отримання.
Апелянт зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що потерпіла справі ОСОБА_10 була інвалідом другої групи, оскільки мала проблеми із ногами на яких періодично робилися операції, пересувалася на милицях по квартирі, часто падала та внаслідок цього наносила собі тілесні ушкодження у різні частини тіла, в тому числі травми голови, внаслідок чого у неї на голові постійно була кров. Вказані обставини підтвердили і потерпіла ОСОБА_11 та свідок ОСОБА_12 , а також вказали, що потерпіла, часто зловживала алкоголем, у сімейних стосунках потерпілої з обвинуваченим траплялися сімейні сварки. Про обставини події, що за версією сторони обвинувачення мали місце 07.12.2018 року за місцем проживання вищевказаних осіб нічого повідомити не змогли.
Також захисник зазначає, що відповідно до п. 5 Висновку судово-медичного експерта №286/4169 від 21.01.2019 року вбачається, що характер тілесних ушкоджень, дані судово-гістологічного дослідження, дають підстави вважати, що давність ушкоджень, які сформували комплекс закритої черепно-мозкової травми, могла складати від 1-ї години до 2-3 діб до настання смерті. Можливість здійснення активних дій (пересуватися, кричати) після отримання тілесних ушкоджень, не виключається. Давність ушкоджень, зазначених в п. 1.Б, могла складати до 5-6 діб. При судово - токсикологічному дослідженні крові трупа ОСОБА_10 , виявлено етиловий спирт у концентрації - 2,31 проміле, що відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння. Тобто експертом було зазначено причину смерті та час коли могла утворитися закрита черепно-мозкова травма голови від якої настала смерть потерпілої.
Адвокат ОСОБА_8 вказує на те, що в судовому засіданні зазначав, що під час досудового розслідування слідчому ним (адвокатом ОСОБА_8 ) слідчому повідомлялось, що згідно вищевказаного Висновку не вбачається факту того, що саме ОСОБА_7 міг спричинити закриту черепно-мозкову травму голови потерпілої ОСОБА_10 , оскільки вона могла виникнути у потерпілої як від 1-ї години до 2-3 діб до настання смерті, що вказує на той факт, що оскільки остання була інвалідом, пересувалася по квартирі на милицях, часто зловживала спиртними напоями, в результаті чого часто падала, вдарялася головою об різні поверхні та могла в будь-який момент спричинити собі закриту травму голови, а через алкогольне сп`яніння не відчувати цього, однак на таку заяву сторони захисту сторона обвинувачення через суд першої інстанції провела додаткову експертизу внаслідок чого у Висновку судово-медичної експертизи за №12-34-4169(2018)-2019 від 04.03.2019 року з`явилися додаткові 8 та 9 пункти. Відповідно до п. 9 вказаного Висновку, перелом склепіння черепа міг утворитися в період часу від 1-ї години до 6 годин, зазначений комплекс утворився від дії тупих предметів за механізмом концентрованих ударів в ділянку волосистої частини голови та обличчя, прискорений внаслідок падіння на площині.
Відтак, на переконання захисника, між першим Висновком та додатковим Висновком є суттєві відмінності про які експерт чомусь не відобразив в первинній редакції, а саме те що ЗЧМТ потерпілої виникла за 1-6 годин до настання смерті тоді як в першій редакції зазначив, що така травма могла виникнути від 1-ї години до 2-3 діб до настання смерті.
Апелянт зазначає, що допитаний в судовому засіданні судово-медичний експерт ОСОБА_13 послався на те, що у першій редакції слідчим не було поставлено питання від чого настала смерть потерпілої ОСОБА_10 та він не відобразив всіх обставин причин смерті, однак, однак такі пояснення експерта, на думку сторона захисту є надуманими, оскільки в першому Висновку експерт чітко зазначив причини смерті та відобразив в повному обсязі механізм утворення тілесних ушкоджень на тілі ОСОБА_10 та вказав приблизний час їх утворення.
Другий Висновок за №12-34-4169(2018)-2019 від 04.03.2019 року, сторона захисту вважає сумнівним, та таким, що «підіграє» стороні обвинувачення, після звернення уваги сторони захисту на причину смерті та час коли могли виникнути тілесні ушкодження, а всі сумніви повинні трактуватися на користь обвинуваченого, що визначено ч. 3 ст. 62 Конституції України.

Також захисник вказує на те, що під час допиту обвинуваченого ОСОБА_7 , останній вказав, що дійсно його дружина ОСОБА_10 була інвалідом другої групи, мала проблеми з ногами, внаслідок чого вона пересувалася виключно по квартирі на милицях на вулицю не виходила, часто падала вдарялася головою об різні предмети головою, на кухні часто сильно вдарялася головою в кухонну шафу, через що у неї завжди була побита голова, та текла кров. Також ОСОБА_7 вказав, що його дружина зловживала алкоголь через це не могла триматися на ногах і падаючи знову наносила собі тілесні ушкодження. Також вказав, що він працював постійно охоронцем в дитячій клінічній лікарні м. Києва за договором, заробляв кошти, які витрачав на операції потерпілої, взяв кредит, який по цей час не є виплаченим. Зазначив, що 07.12.2018 року він не наносив будь-яких тілесних ушкоджень своїй дружині, приїхав додому з чергування а остання вже перебувала в стані алкогольного сп`яніння, ввечері коли потерпіла заходила до кімнати вона впала на що він розсердився та вказав, що її піднімати не буде, оскільки її зловживання алкоголем він не може терпіти, коли та лежала на підлозі він її сфотографував щоб наступного дня коли вона трохи протверезіє покаже до чого вона напивається, щоб їй стало трохи соромно за себе. Того вечора він заснув на диванні а його дружина залишилася лежати на підлозі та на ранок він виявив що вона не дихає, після чого одразу викликав карету швидкої медичної допомоги.
Щодо проведеного слідчого експерименту, сторона захисту звертає увагу суду апеляційної інстанції на той факт, що в кімнаті де проживали потерпіла та обвинувачений по справі підлога складається з лінолеуму поверх якого застелено ковдрове покриття та якщо припустити що ОСОБА_7 наносив удари головою потерпілої об підлогу тобто травми з прискоренням падіння на площину, то навряд чи могло призвести до таких тяжких наслідків.
На думку апелянта, враховуючи вищевикладене, не можна вказати, що саме ОСОБА_7 спричинив тяжкі тілесні ушкодження голови потерпілої ОСОБА_14 , оскільки остання перебуваючи в постійному і алкогольного сп`яніння, маючи вади в пересуванні постійно падала та наносила собі травми голови та тіла та могла за збігом обставин сама собі спричинити тяжкі тілесні ушкодження.
Відтак, на переконання адвоката ОСОБА_8 , в суді першої інстанції не було встановлено достатніх доказів для доведення винуватості ОСОБА_7 в скоєнні злочину передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України і вичерпані можливості їх отримання.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати вирок суду першої інстанції та закрити провадження.
В обґрунтування своїх вимог обвинувачений зазначає, що його дружина була особою з інвалідністю другої групи і пересувалася виключно на милицях. Коли він був вдома, він завжди її підстраховував і вдома і на вулиці. Однак, останні пів року він працював на будівництві вахтовим методом і вдома був мало часу. Йому приходилось більше працювати, щоб виплачувати кредит, який він взяв у банку на проведення оперативного втручання і подальшого лікування дружини.
Також обвинувачений зазначає, що його дружина зловживала алкоголем, часто, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, падала на підлогу і від падінь у неї були на тілі синці., а відтак обвинувачений ОСОБА_7 вважає, що смерть його дружини є не що інше як побутовий нещасний випадок.

На апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника представником потерпілої ОСОБА_11 - адвокатом ОСОБА_15 подано заперечення, в яких представник потерпілої просить залишити вирок Святошинського районного суду м. Києва від 21.01.2020 року у кримінальному провадженні № 0009882 відносно ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України без змін.
В обґрунтування своїх заперечень адвокат ОСОБА_15 зазначає, що доводи обвинуваченого ОСОБА_7 , викладені ним в апеляційній скарзі протирічать зібраним доказам та показам свідків.
Представник потерпілої зазначає, що потерпіла ОСОБА_11 дійсно не була очевидцем подій, разом з тим, вона охарактеризувала як проживав обвинувачений з покійною, а саме, вказала, що покійна ОСОБА_10 - її рідна сестра, яка проживала разом із обвинуваченим і вони разом вживали спиртні напої. Сестра розповідала їй, що обвинувачений постійно бив її, вибивав зуби, виривав волосся, голою виштовхував на коридор, та жахливо поводився. Кілька років тому її донька - ОСОБА_12 проживала разом з ОСОБА_10 і ОСОБА_7 .
Також адвокат ОСОБА_15 зазначає, що ОСОБА_12 пояснила в суді, що свідком подій, які сталися 07.12.2018, вона не була, але дійсно проживала у тітки - померлої ОСОБА_10 протягом 2,5 років та неодноразово була свідком побиття тітки ОСОБА_7 . Коли він перебував у нетверезому стані, то ставав неадекватним, бігав голим по квартирі, висловлювався нецензурною лайкою та бив її тітку. Вказала, що тітка випивала і пересувалась по квартирі на милицях, і могла впасти, але щоб вона впала і лежала - такого не було. У тітки вона бачила інколи легенькі синці на руках від падіння, але не такі ушкодження, як були від побиття ОСОБА_7 .
Представник потерпілої вказує на те, що в основу оскаржуваного вироку було взято показання експерта ОСОБА_13 , який повністю підтримав висновки, які він надав у кримінальному провадженні і які, на переконання адвоката ОСОБА_15 , не мають розбіжностей.
Щодо розбіжностей у експертизах, про які зазначив захисник, а саме у пунктах 5 та 9, то представник потерпілої зазначає, що експерт пояснив в судовому засіданні, що в направленні взагалі не було питання щодо причин смерті ОСОБА_10 .. Висновки, надані ним на підставі ухвали слідчого судді, є більш розширеним, оскільки в ухвалі слідчого судді було поставлено значно більше питань. Ушкодження, які вказані в п. 9 експертизи № 012-34-4169 (2018)2019, а саме: виявлене вогнище в лівому бічному шлуночку (ділянка некрозу із згортками крові) утворився трохи раніше ніж інші ушкодження, які були виявлені на голові, та могло утворитися за 2-3 доби до настання смерті, згідно з даними гістологічних досліджень. Решта ушкоджень, які були виявлені на голові, могли утворитися від 1 години - до 2-3 діб. Це не було відображено у експертизі № 286/4169 у зв`язку з тим, що одразу не були поставлені всі необхідні питання. Причиною смерті став комплекс чepeпнo-мозкoвoi травми, в яку входить і те вогнище, про яке вказано в п. 9 експертизи № 012-34-4169 (2018)2019. Давність виникнення ушкоджень різна. Весь комплекс ушкоджень був утворений неодномоментно, а протягом деякого часу, а саме від 1 години - до 2-3 діб, тобто деякі крововиливи з`явились за 1 годину, деякі - за дві години, за - добу, за - дві доби. Частина із усіх ушкоджень, які зазначені у пункті 1 А, могли утворитися від падіння, але від падіння не міг утворитися перелом кісток черепа. Оскільки у померлої дуже багато ушкоджень з усіх боків, падіння на всі поверхні (задню, передню, ліву та праву) фактично виключається. Причиною смерті став комплекс черепно-мозкової травми. Зазначений комплекс утворився від дії тупих предметів за механізмом концентрованих ударів в ділянку волосистої частини голови та обличчя, прискорений внаслідок падіння на площині. Цей комплекс ушкоджень міг утворитися від 1 години - до 2-3 діб до смерті. Перелом склепіння черепа міг утворитися в період часу від 1 години до 6 годин. Від падіння або прискореного падіння увесь комплекс зазначених травм не міг утворитися. Вогнище у лівому шлуночку з`явилося за дві-три доби до настання смерті, інші зміни - за одну-дві години.

Відтак, на переконання представника потерпілої, доводи адвоката ОСОБА_8 не відповідають зібраним доказам по справі і повністю спростовуються іншим доказам по справі.
Адвокат ОСОБА_15 зазначає, що всі докази у справі ретельно досліджені судом першої інстанції під час судового розгляду та викладені в оскаржуваному вироку суду. Суд правильно прийшов до висновку, що версія обвинуваченого про те, що ОСОБА_7 не наносив ОСОБА_10 жодних тілесних ушкоджень, в повному обсязі спростовується як показаннями свідків, так і ретельно дослідженими та проаналізованими вище наведеними доказами.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційних скарг, посилаючись на законність та обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника не підлягають задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.
За змістом положень ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Викладені у вироку суду першої інстанції висновки про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, а саме вчинення умисного тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть потерпілої, ґрунтуються на сукупності зібраних, взаємоузгодженими між собою та досліджених судом доказах, які є правильними і відповідають фактичним обставинам справи.
Доводи захисника про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також на те, що висновки суду, які викладені у вироку не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, є безпідставними.
Як встановлено перевіркою матеріалів кримінального провадження, досудове розслідування та судовий розгляд у провадженні проведено з дотриманням вимог кримінально - процесуального законодавства, спрямованих на всебічне повне та об`єктивне дослідження обставин справи.
Викладені у вироку висновки суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення відповідають фактичним обставинам справи і підтверджені дослідженими в судовому засіданні і детально викладеними у вироку доказами.
Так, з показань обвинуваченого ОСОБА_7 вбачається, що він свою вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнав та показав, що його дружина ОСОБА_10 була особою з інвалідністю другої групи і по квартирі пересувалась на милицях з його допомогою. Коли вона пересувалась сама на милицях, то постійно падала та вдарялась, в неї були синці на руках та ногах. Щоб зробити їй операції на ногах, він постійно брав кошти у кредит та сам сплачував борг. 07.12.2018 його дружина була в запої після свого дня народження. У неї вже були синці та розбита голова. Він зупиняв їй кровотечу, витирав рушником, який був весь у крові та був вилучений працівниками поліції. Він намагався вивести її зі стану запою, в який вона входила легко, а виходила дуже тяжко. 07.12.2018 з самого ранку вони спали, коли вона прокинулася, то він дав їй похмелитися і вона знову лягла спати, а він пішов на роботу. Після обіду повернувся, дружина була вдома, він сходив до магазину за продуктами, вони пообідали та лягли спати. Ввечері він повечеряв сам, ліг на диван та почав дивитися телевізор разом з ОСОБА_10 . Пізніше вона попросила відвести її на кухню, щоб випити ще 50 грамів горілки. Він відвів її на кухню, де вона випила, покурила і він допоміг їй дійти назад до дивану, після чого вони лягли та дивилися телевізор. ОСОБА_10 була одягнута у нічну сорочку та халат без рукавів. Оскільки телевізор ОСОБА_10 не вимикала, то він, щоб заснути, одягнув навушники та заснув. Коли він вставав до туалету, ОСОБА_10 лежала поруч на краю дивана. Вранці він прокинувся і побачив дружину, яка лежала на підлозі біля столу, була оголена та зігнута. Він підійшов до неї та побачив, що вона не жива. Він викликав швидку медичну допомогу. Від побаченого він був у шоці, ступорі. Також показав, що в цей день ОСОБА_10 ходила по квартирі та падала, а він її піднімав. Ввечері він знову дав їй похмелитися, вона знову падала та він її притримував. Потім він заснув і не знає як вона вставала і ходила на кухню, щоб випити горілки. Без милиць їй тяжко ходити, оскільки одна нога коротша за іншу на 20 см. Його дружина скрізь падала і оббивала ручки меблів, холодильника, дверцят шафок на кухні. При цьому йшла кров і він ледь зупиняв її. Коли вдарялась головою і на голові засихала кров, то вона виривала собі засохлу кров разом із волоссям. У той вечір він її не чіпав та не бив. Щодо фотографій на його телефоні, зроблених 07.12.2018, де його дружина лежить оголеною з пляшкою між ногами, показав, що фотографував її, коли вона була нетвереза, щоб потім присоромити її. Крім того, показав, що біля ОСОБА_10 завжди були пляшки з водою, яку вона пила, та які стояли поруч з ліжком. 07.12.2018 у нього конфліктів з дружиною не було, ушкодження на тілі у неї вже були, а на обличчі він не бачив. Волосиста частина голови у неї завжди була у крові, бо вона постійно забивалась головою, коли сама пересувалась на милицях та шукала горілку, голова в неї майже не встигала заживати. Того дня, вона також вдарилась головою. Сам він в той вечір горілки не пив. Випити горілки йому далі лікарі, які приїхали на швидкій того вечора, оскільки він був в стані сильного емоційного шоку від того, що сталося. Під час слідчого експерименту, він показував, як ОСОБА_10 забивалася головою, коли падала. Також зазначив, що ніколи свою дружину не бив. Зазначив, що обставини того дня, які викладені в обвинувальному акті, не відповідають дійсності.
Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, його вина у повному обсязі доведена в ході судового розгляду кримінального провадження в суді першої інстанції та підтверджується:
- показаннями потерпілої ОСОБА_11 , яка пояснила, що померла - її рідна сестра. Сестра разом з ОСОБА_7 вживала спиртні напої. Як розказувала їй ОСОБА_10 , ОСОБА_7 бив її, вибивав зуби, виривав волосся, голою виштовхував на коридор. З сестрою вона спілкувалася зрідка. Якось, коли сестра подзвонила матері, вона чула як матір питала у неї, хто приносить горілку, сестра відповіла, що ОСОБА_7 .. 29.11.2018 у ОСОБА_10 було день народження, і вона їй подзвонила на наступний день привітати. Сестра була нетвереза. Потім їй подзвонили та повідомили, що сестра мертва. Коли вона приїхала, то ОСОБА_10 вже перебувала у морзі. Кілька років тому її донька ОСОБА_12 проживала разом з ОСОБА_10 та ОСОБА_7 . Свідком подій, які сталися 07.12.2018, вона не була.;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , наданими в ході судового засідання суду першої інстанції, згідно вона проживала у тітки - ОСОБА_10 протягом 2,5 років та була свідком того, як ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, постійно бив її тітку, скидав з дивану, коли та лежала. Одного разу, коли вона прийшла додому після роботи, то побачила свою тітку, яка лежала без свідомості на підлозі та була вся у крові. Коли вона привела її до тями, то запропонувала викликати швидку, але тітка відмовилась. Також показала, що неодноразово була свідком побиття тітки ОСОБА_7 . Коли він перебував у нетверезому стані, то ставав неадекватним, бігав голим по квартирі, висловлювався нецензурною лайкою та бив її тітку. Після того, як вона виїхала з квартири, вона до тітки не приїжджала, оскільки боялась за своє життя та про тітку дізнавалась від родичів. ЇЇ тітка була особою з інвалідністю другої групи і пересувалась по квартирі на милицях. Коли тітка випивала і пересувалась по квартирі на милицях, вона могла зашпортуватися, але щоб вона впала і лежала - такого не було. У тітки вона бачила інколи легенькі синці на руках, коли та зашпортувалася і падала, але не такі ушкодження, як були від побиття ОСОБА_7 07.12.2018 близько 12 години ночі їй подзвонила тітка ОСОБА_16 , яка також проживає у Києві, та повідомила, що ОСОБА_10 знаходиться у морзі. Також показала, що свідком подій, які сталися 07.12.2018, вона не була;

- показаннями свідка ОСОБА_17 в суді першої інстанції, згідно з якими він був свідком лише при затриманні ОСОБА_7 у відділку поліції. Конкретних обставин затримання свідок пригадати не зміг, лише пам`ятав, що у його присутності тиск на ОСОБА_7 не здійснювався, будь - яких тілесних ушкоджень на тілі останнього він на бачив. ОСОБА_7 був спокійний, розкаювався у вчиненому та пояснював, що все трапилося випадково.
При цьому, є безпідставними, на думку колегії суддів, доводи апелянтів про неналежність як доказів вини обвинуваченого у вчиненому, показань потерпілої ОСОБА_11 , та свідка ОСОБА_12 , оскільки саме цими показаннями надана характеристика обвинуваченого ОСОБА_7 та спростовується правдивість та щирість показань обвинуваченого в суді першої інстанції про те, що він ніколи не наносив удари потерпілій ОСОБА_10 .
А показаннями свідка ОСОБА_17 , фактично спростовуються показання обвинуваченого щодо його шокового стану на момент затримання та показання останнього з приводу того, що він інкримінованого йому злочину не вчиняв, адже, на момент затримання обвинувачений вину визнавав та щиро каявся у вчиненому.
Окрім того, вина ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, підтверджується:
- даними, відображеними у тесті на стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_7 , проведений ОСОБА_18 за допомогою приладу «Drager Alkotest 6820 ARHK-0501» 08.12.2018 о 09 год. 57 хв. за адресою: АДРЕСА_3 , результат якого 1,64%;
- даними, відображеними у протоколі огляду місця події (трупу) 08.12.2018, план-схему розташування тілесних ушкоджень на трупі та ілюстративну таблицю до даного протоколу, згідно з якими об`єктом огляду є труп ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Місцем виявлення трупа є кімната в квартирі АДРЕСА_4 . Загальна обстановка в квартирі не порушена. Труп оголений та лежить на підлозі під диваном № 2 в позі «ембріона», обличчям до підлоги. Задня частина трупу під диваном, ноги витягнуто в ліву сторону та зігнуті в колінах, руки зігнуті та притиснуті до грудей та живота. При спробі розігнути тіло не вдалося, труп знаходиться у закляклому стані. На обличчі виявлено ушкодження у вигляді розбитого носа, з якого сочиться кров. Також кров сочиться з рота. Виявлено гематоми за лівим вухом, на лівому плечі, з лівої та правої сторін спини. Застарілі ушкодження правого тазостегнового суглобу ніг. На подушці виявлені сліди бурого кольору. При огляді трупу за допомогою судово-медичного експерта ОСОБА_19 слідів явних тілесних ушкоджень та насильницької смерті не виявлено. У ході огляду виявлено та вилучено 4 сліди папілярних узорів рук з дверей кімнати з внутрішньої сторони (1-3) та з других внутрішніх дверей з внутрішньої сторони (4);
- даними, які містяться у протоколі проведення слідчого експерименту від 10.12.2018 та безпосередньо дослідженого судом першої інстанції відеозапису даного слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_7 , відповідно до якого, обвинувачений у присутності захисника ОСОБА_8 повідомив про обставини вчинення ним злочину стосовно ОСОБА_10 , який мав місце 07.12.2018., зокрема, повідомив, що 07 грудня 2018 року у вечірній час він повернувся за місцем свого проживання, де мешкав разом з дружиною, і вдвох почали вечеряти. Повечерявши, пішли до спальної кімнати, і дружина під час руху спіткнулась об бильце ліжка і впала на підлогу. Далі вона почала виражатись в бік обвинуваченого нецензурно, за те, що він її не втримав. Не витримавши образ дружини, обвинувачений повідомив, що наніс декілька ударів долонею своєї руки по голові дружини, далі схопив за волосся, протягнув її по підлозі, вхопив руками за шию та вдарив декілька раз головою об підлогу. В подальшому він її залишив на підлозі, а сам ліг відпочивати на ліжко. Наступного дня, піднявшись з ліжка, побачив, що його дружина лежить оголеною біля ліжка без ознак життя.
Жодних зауважень до даного протоколу ані обвинувачений, ані захисник в ході його проведення та під час його підписання не висловлювали.
Дані вказаного протоколу повністю узгоджуються з іншими доказами у провадженні, а саме, :
- даними, які містяться у копіях карток (талонів) виклику швидкої медичної допомоги № 516, 530 та карти виїзду швидкої медичної допомоги № 530 від 08.12.2018 до ОСОБА_10 ;
- даними, відображеними у протоколі огляду місця події від 11.12.2018 та ілюстративну таблицю до даного протоколу, згідно з яким об`єктом огляду місця події є квартира АДРЕСА_4 . З місця огляду вилучено: з ванної кімнати - рушник (полотенце) зеленого кольору з плямами речовини бурого кольору; з столу в кімнаті - папір з плямами речовини бурого кольору; наволочку з подушки, що знаходилася на ліжку в кімнаті, та на якій виявлено плями речовини бурого кольору; з шафи в кімнаті - спортивні штани темно-синього кольору, яких виявлена речовина бурого кольору; з підлоги кімнати - жіночий халат, на якому виявлено плями речовини бурого кольору; зі столу в кімнаті - мобільні телефони марки «Samsung», в середині якого знаходиться сім-карта оператора мобільного зв`язку «Київстар» серії НОМЕР_1 , та марки «Nokia 1616-2», імеі: НОМЕР_2 , в середині якого знаходиться сім-карта оператора мобільного зв`язку МТС (ВФ Україна) серії НОМЕР_3 ;
- даними, відображеними у лікарському свідоцтві про смерть №4169 від 10.12.2018 ОСОБА_10 , відповідно до якого причиною смерті вказано - травма тупим предметом. Причина смерті встановлена судово-медичним експертом ОСОБА_13 при ростині трупу. Хвороба, що призвела до смерті: крововилив під оболонки і шлуночки головного мозку; перелом кісток склепіння черепа; травма тупим предметом;
- даними, які містяться у висновку експертного дослідження №4169 від 18.01.2019, відповідно до висновків якого, смерть ОСОБА_10 настала від закритої черепно-мозкової травми, з переломом кісток склепіння черепа, крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку та розвитком набряку-набухання (п. 1.А). Ушкодження, які сформували комплекс закритої черепно-мозкової травми (п. 1.А), мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя і знаходиться у прямому причинному-наслідковому зв`язку з настанням смерті ОСОБА_10 .. Решта ушкоджень (п. 1.Б) мають ознаки легких тілесних ушкоджень по критерію тривалості розладу здоров`я і не знаходяться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті потерпілої. Враховуючи: характер, об`єм та розташування ушкоджень в м`яких голови, перелому склепіння черепа, забоїв та крововиливів під оболонки головного мозку, а також дані відеозапису з допитом підозрюваного, експерт вважає, що ушкодження, які сформували комплекс закритої черепно-мозкової травми, зазначений у п. 1.А, виник від дії тупих предметів, за механізмами: концентрованих ударів (наприклад руками, ногами) в ділянку волосистої частини голови та обличчя; травми прискорення внаслідок падіння на площині. Травмуючих дій в ділянку голови було не менше 5-6. Виявлений комплекс закритої черепно-мозкової травми не виключає можливість його виникнення при обставинах, зазначених підозрюваним ОСОБА_7 при проведенні слідчого експерименту. Ушкодження, зазначені у п. 1.Б виникли від дії тупих предметів, які могли мати як обмежену, так і не обмежену травмуючу поверхню;
- даними, які містяться у висновку експерта № 286/4169 від 21.01.2019, під час якого враховано результати розтину викладеного у висновку експертного дослідження № 4169 від 18.01.2019 року. Відповідно до висновків якого, характер тілесних ушкоджень, дані судово-гістологічного дослідження, дають підстави стверджувати, що давність ушкоджень, які сформували комплекс закритої черепно-мозкової травми, могла складати від 1-ї години до 2-3 діб до настання смерті. Можливість здійснення активних дій (пересуватися, кричати) після отримання тілесних ушкоджень, не виключається. Давність ушкоджень, зазначених у п. 1.Б, могла складати до 5-6 діб. При судово-токсилогічному дослідженні крові від трупа ОСОБА_10 , виявлено етиловий спирт у концентрації - 2,31 проміле, що відповідає середньому ступеню алкогольного сп`яніння. При судово-медичній експертизі трупа ОСОБА_10 виявлені патологічні зміни судин головного мозку (судинні мальформації, атеросклероз судин фібротизованої м`якої мозкової оболонки, а також речовини головного мозку). Ці патології могли сприяти більш легкому виникненню зазначених травматичних крововиливів під оболонки та в речовину головного мозку;
- даними, які містяться у висновку експерта № 012-34-4169(2018)-2019 від 04.03.2019, під час якого враховано результати розтину викладеного у висновку експертного дослідження № 4169 від 18.01.2019 року. Відповідно до висновків якого, смерть ОСОБА_10 настала від закритої черепно-мозкової травми, з переломом кісток склепіння черепа, крововиливами під оболонки та в речовину головного мозку та розвитком набряку-набухання (п. 1.А). Враховуючи ступінь прояву трупних явищ при розтині трупа в морзі 10.12.2018, а також даних слідчого експерименту, смерть ОСОБА_10 настала приблизно за 2,5 доби до вказаного часу. Виявлена закрита черепно-мозкова травма виникла від дії тупих предметів, за комбінацією механізмів: концентрованих ударів (наприклад руками, ногами) в ділянку волосистої частини голови та обличчя; травми прискорення внаслідок падіння на площині. Виявлена закрита черепно-мозкова травма не могла утворитися за механізмом (за умови): лише неодноразового падіння з прискоренням на площину; лише концентрованих ударів в ділянку голови; лише неодноразового самовільного падіння на площину. Враховуючи прояв клітинної реакції (при судово-гістологічному дослідженні) в тканинах виявлених ушкоджень, комплекс яких сформував закриту черепно-мозкову травму, можна сказати, що виявлене вогнище в лівому бічному шлуночку (ділянка некрозу із згортанням крові), могло утворитися від перенесеної внутрішньочерепної травми, давністю 2-3 доби до настання смерті. Інші травматичні зміни (ушкодження м`яких тканин голови; перелом кісток склепіння черепа крововиливи під оболонки та в речовину головного мозку) головного мозку, виникли за 1-2 години до настання смерті.
Допитаний в судовому засіданні суду першої інстанції експерт ОСОБА_13 , підтвердив правильність своїх висновків, та пояснив, що перша експертиза проводилася на підставі направлення слідчого, а друга за ухвалою суду. В направленні ставилось лише одне питання встановлення причини смерті. Друга експертиза більш розширена, оскільки в ухвалі суду ставились конкретні питання. З приводу розбіжностей у п. 5 і п. 9, про які зазначав захисник, експерт пояснив, що ушкодження, які зазначені в п. 9, це саме вогнище крововиливу з некрозом та згортками крові. Воно утворилося трохи раніше (за 2-3 доби, згідно гістологічних даних) ніж всі інші ушкодження, які були виявлені на голові потерпілої. Експерт уточнив, що це лише одне вогнище, а не комплекс черепно-мозкової травми. Решта ушкоджень, які були виявлені на голові потерпілої, могли утворитися від 1 години - до 2-3 діб. Про це не було зазначено у першочерговій експертизі, оскільки у направленні таких питань не ставилось. Також експерт пояснив, що весь комплекс пошкоджень був утворений не одномоментно, а на протязі певного визначеного проміжку часу від 1 години до 2-3 діб. Частина крововиливів могли утворитися за годину, частина за 2 години, деякі за 1 добу, деякі за дві доби. Причиною смерті став комплекс черепно-мозкової травми до якої входить те вогнище, яке зазначене в п. 9 висновку №012-34-4169 і виділити із всього комплексу певне якесь ушкодження неможливо. Також експерт зазначив, що частина всіх ушкоджень, які зазначені у пункті 1А, могли утворитися від самовільного падіння, внаслідок поштовху чи внаслідок удару. При цьому зазначив, що перелом кісток черепу не міг утворитися внаслідок самовільного падіння. Оскільки у потерпілої багато різних ушкоджень з усіх боків, то падіння на всі поверхні (задню, передню, ліву та праву) фактично виключається. Експерт пояснив, що комплекс ушкоджень, який зазначений у п. 1А висновку експертизи №4169 утворився від дії тупих предметів за механізмом концентрованих ударів в ділянку волосистої частини голови та обличчя, прискорений внаслідок падіння на площині. Цей комплекс ушкоджень міг утворитися від 1 години - до 2-3 діб до смерті. Перелом склепіння черепа міг утворитися в період часу від 1 години до 6 годин. Від падіння або прискореного падіння увесь комплекс зазначених травм не міг утворитися. Вогнище у лівому шлуночку з`явилося за дві-три доби до настання смерті, інші зміни - за одну-дві години. На запитання прокурора, які тілесні ушкодження утворили закриту черепно-мозкову травму та як наслідок стали причиною настання смерті, вогнище чи перелом склепіння кісток черепа, експерт повідомив, що причиною смерті став весь комплекс ушкоджень, зазначений п. 1А висновку експертизи №4169.
Будь - яких розбіжностей, як про те зазначалось в апеляційній скарзі захисника у вказаних висновках експертиз не вбачається, а як пояснив експерт, висновки, надані ним на підставі ухвали слідчого судді, є більш розширеними, оскільки в ухвалі слідчого судді було поставлено значно більше питань.
Доводи апеляційної скарги захисника про те, що після звернення уваги сторони захисту на причину смерті та час коли могли виникнути тілесні ушкодження, стороною обвинувачення було ініційовано призначення судово - медичної експертизи, і, на думку захисника, в другому Висновку за №12-34-4169(2018)-2019 від 04.03.2019 року, експерт «підіграє» стороні обвинувачення, колегія суддів, з врахуванням пояснень експерта, вважає безпідставними, так як із пояснень експерта, та з висновку експертизи вбачається, що експерт ОСОБА_13 був попереджений про кримінальну відповідальність, в тому числі за дачу свідомо неправдивого висновку експерта за ст. 384 КК України, крім того, як вже зазначалось на вирішення другої експертизи були поставлені більш розширені питання.

Так, стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року, Європейський Суд наголошує про те, що «суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи «поза будь-яким розумним сумнівом» і така «доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою» (п. 150, п. 253).
Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 12 червня 2018 р. у справі № 712/13361/15, провадження № 51-1604 км18, ЄДРСРУ № 74777387).
Суд першої інстанції, оцінюючи зібрані докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, прийшов до висновку про те, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження та кваліфікував дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілої.
Жодних даних, які б свідчили, що вищевказані докази були отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також були здобуті завдяки інформації, яка була отримана внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, в під час судового розгляду встановлено не було, а тому колегія суддів не вбачає підстав для визнання доказів недопустимими.
А відтак, колегія суддів вирок суду в частині доведення винуватості ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та правильність кваліфікації за вказаним законом про кримінальну відповідальність вважає законним та обґрунтованим і не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг захисника та обвинуваченого.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання. Особі має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 суд першої інстанції, відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України врахував характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, обставини його вчинення, дані про особу винного, який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягувався, позитивно характеризується за місцем проживання. Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, та обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено, та призначив покарання у виді позбавлення волі, строком, що наближений до мінімальних меж санкції ч. 2 ст. 121 КК України, а саме у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Враховуючи наведене колегія суддів вважає, що апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 задоволенню не підлягають, неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону або неправильного застосування норм кримінального закону, що могли б бути підставами для скасування чи зміни вироку суду першої інстанції не встановлено, а тому, вирок суду першої інстанції є законним, вмотивованим та обґрунтованим.
Керуючись ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 418 КПК України, колегія суддів,

П о с т а н о в и л а:

Вирок Святошинського районного суду м. Києва від 21 січня 2020 року щодо ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою в той же строк з моменту отримання копії ухвали.

Судді:

__________ _______________ ____________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4