465/1576/21
1-кс/465/580/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2021 року м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 з участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові скаргу №36 ОСОБА_4 на протиправну бездіяльність уповноважених осіб Львівської місцевої прокуратури №3 щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді Франківського районного суду м. Львова зі скаргою, поданою на підставі п.1 ч.1 ст. 303 КПК України, стосовно невнесення уповноваженою особою Львівської місцевої прокуратури №3 (на даний час Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області) до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про вчинене кримінальне правопорушення.

Скарга обґрунтована тим, що скаржниця 25.02.2021 року в судовому засіданні Франківського районного суду м. Львова при розгляді справи №465/1515/20 (головуючий суддя ОСОБА_5 ) повідомила учаснику судового засідання прокурору Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 про факт вчинення кримінального правопорушення уповноваженими особами Львівської міської ради, які, на її думку, «маючи умисел, діючи за попередньої змови групи осіб з особливою жорстокістю, зловживаючи службовим становищем, надали значні грошові кошти оперуповноваженому управління карного розшуку ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 (1992 р.н.), як співфінансування для купівлі житла, про що ОСОБА_6 особисто повідомив в е-Декларації, поданій в НАЗК». Як зазначено скаржницею, прокурору ОСОБА_3 було повідомлено, зокрема, про те, що Департаментом житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради грошові кошти в розмірі 4095000,00 грн. як сіпвфінансування для купівлі житла виділено працівнику ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 . При цьому, останній у 2019 році був умисно зареєстрований у Львівській загальноосвітній школі інтернаті №2 Львівської міської ради, яка на момент реєстрації в ній вказаного працівника правоохоронного органу припинила свою діяльність. На переконання ОСОБА_4 , фінансова допомога ОСОБА_6 була надана з порушенням вимог чинного законодавства, адже така надається лише особам з пільгових категорій і віком до 24 років, водночас на час її отримання ОСОБА_6 виповнилося 27 років. Скаржниця стверджує, що оголошені про це в судовому засідання відомості, які вказують на наявність ознак кримінального правопорушення, відповідно до вимог ст.214 КПК України підлягали внесенню прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань, незважаючи на це, прокурор відповідні відомості за заявою ОСОБА_4 не вніс до ЄРДР. У зв`язку з цим скаржниця просить визнати протиправною бездіяльність уповноважених осіб Львівської місцевої прокуратури №3 щодо розгляду заяви про злочин, повідомленої ОСОБА_4 . 25.02.2021 року прокурору Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 в судовому засіданні Франківського районного суду м. Львова з розгляду справи №465/1515/20 (слідчий суддя ОСОБА_5 ) та зобов`язати уповноважених осіб Львівської місцевої прокуратури №3 вчинити процесуальну дію, а саме внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань протягом 24 годин відомості про вчинення кримінального правопорушення згідно вищевказаної заяви ОСОБА_4 .

Скаржниця ОСОБА_4 неодноразово викликалася в судові засідання по розгляду її скарги шляхом надсилання судових повісток на адресу, зазначену нею у своїй скарзі, а також на вказану у такій адресу електронної пошти. Незважаючи на це, у судові засідання, призначені на 26.04.2021 року, 06.05.2021 року, 11.05.2021 року, 07.06.2021 року, 15.06.2021 року, 24.06.2021 року, 07.07.2021 року, 03.08.2021 року, ОСОБА_4 не прибула, про поважні причини неявки суду не повідомила. При цьому, слідчий суддя звертає увагу на те, що про судове засідання, призначене на 11.05.2021 року ОСОБА_4 повідомлялася особисто під розписку, яка наявна в матеріалах справи. Щодо судового засідання, яке призначалося на 25.05.2021 року, скаржниця подала клопотання від 24.05.2021 року про його перенесення у зв`язку з перебуванням впродовж 25.05.2021 року 26.05.2021 року у відрядженні, зобов`язавшись, при цьому, в подальшому надати підтверджуючі документи. У зв`язку з цим, 25.05.2021 року в судовому засіданні клопотання ОСОБА_4 про перенесення судового засідання було задоволено і розгляд справи відкладено на 07.06.2021 року. Незважаючи на це, ОСОБА_4 в наступні судові засідання не з`являлася, документів, підтверджуючих перебування у відрядженні, суду так і не надала. А тому, що стосується неодноразових неявок скаржниці ОСОБА_4 на виклик до суду, то слідчий суддя враховує, що згідно вимог ч.2 ст.306 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги. При цьому, відповідно до ч.1 ст.28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. За змістом ч.2 ст.28 КПК України проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження суд. Слідчим суддею вживалися усі заходи для належного повідомлення ОСОБА_4 про час і місце розгляду її справи, незважаючи на це, скаржниця до суду не прибула, про поважність причин свого неприбуття не повідомляла, клопотань про відкладення розгляду справи чи інших не заявляла. Згідно із ч.1 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя вважає, що поведінка ОСОБА_4 , яка виражається у неприбутті за викликом до суду, є її волевиявленням щодо небажання використовувати своє право на участь в судовому засіданні та затягуванням розгляду справи на строк, що не може вважатися розумним. Крім цього слідчий суддя приймає до уваги, що згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Водночас в контексті ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження. Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції. Європейський суд з прав людини у рішенні «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Крім цього, у рішенні Європейського суду з прав людини від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" констатовано, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосується безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. А тому, з урахуванням наведеного слідчий суддя вважає, що неприбуття в судове засідання скаржниці ОСОБА_4 не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши думку прокурора, вивчивши матеріали скарги та судової справи, слідчий суддя встановив наступне.

Скаржниця ОСОБА_4 звернулася до слідчого судді Франківського районного суду м. Львова зі скаргою №36 на протиправну бездіяльність уповноважених осіб Львівської місцевої прокуратури №3 щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення.

У поданій скарзі ОСОБА_4 стверджує, що вона 25.02.2021 року в судовому засіданні Франківського районного суду м. Львова при розгляді справи №465/1515/20 (головуючий суддя ОСОБА_5 ) повідомила учаснику судового засідання прокурору Львівської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 обставини, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, вважаючи таке повідомлення усною заявою про вчинення злочину. Зокрема, було повідомлено про те, що працівник ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 в незаконний спосіб, не маючи на те відповідних правових підстав, отримав від Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради грошові кошти в сумі 4095000,00 грн. як співфінансування для купівлі житла. Незважаючи на це та вимоги ст.214 КПК України, які зобов`язують слідчого, дізнавача, прокурора невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, прокурор ОСОБА_3 таких відомостей за усною заявою ОСОБА_4 від 25.02.2021 року до ЄРДР не вніс.

При розгляді скарги ОСОБА_4 №36 прокурор ОСОБА_3 доводи скаржниці заперечив, у задоволенні скарги просив відмовити, посилаючись на те, що повідомлення наведених скаржницею обставин мало місце 25.02.2021 року в судовому засіданні у справі №465/1515/20, при цьому, відповідні відомості були наведені ОСОБА_4 у своєму судовому виступі та безпосередньо прокурору не адресувалися, відповідно, в останнього обов`язку щодо їх внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не виникло. Крім цього, скаржницею не було дотримано обов`язкової процесуальної форми звернення із заявою про вчинення кримінального правопорушення.

Аналізуючи доводи скаржниці та наведені аргументи прокурора на їх спростування, слідчий суддя враховує наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Як встановлено, відомості про кримінальне правопорушення 25.02.2021 року викладалися ОСОБА_4 усно в судовому засіданні.

При цьому, порядок прийняття усних заяв про вчинення кримінального правопорушення прокурорами визначений Інструкцією про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах прокуратури України заяв, повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення (далі Інструкція), затвердженою наказом Генерального прокурора України №125 від 03.12.2012 року.

Згідно з п.2.3 Інструкції повідомлення юридичних і фізичних осіб про вчинення кримінального правопорушення приймаються прокурорами на особистому прийомі громадян у прокуратурах всіх рівнів.
При цьому, відповідно до п.2.4 Інструкції усна заява, подана на особистому прийомі, після попередження заявника про відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про злочин заноситься до протоколу усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення, який скріплюється особистим підписом заявника.
Пунктом 2.5 Інструкції визначено, що усні заяви, повідомлення про вчинені кримінальні правопорушення, які прийняті на особистому прийомі, реєструються в Книзі прийому звернень на особистому прийомі.
Таким чином, з вищенаведеного слідує, що прийняття прокурорами усних заяв про вчинення кримінальних правопорушень здійснюється у визначеній формі, яка передбачена вищевказаною Інструкцією про порядок приймання, реєстрації та розгляду в органах прокуратури України заяв, повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення. Таке прийняття здійснюється прокурором виключно на особистому прийомі та після попередження особи про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве повідомлення про злочин з оформленням протоколу усної заяви про вчинене кримінальне правопорушення, який обов`язково підписується заявником.

Наведена Інструкція затверджена наказом Генерального прокурора України №125 від 03.12.2012 року. Відповідно до вимог ч.2 ст.17 Закону України «Про прокуратуру» накази Генерального прокурора України є обов`язковими до виконання всіма прокурорами.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає обґрунтованими доводи прокурора про неналежну форму звернення скаржниці із усною заявою про кримінальне правопорушення. Виступ у судовому засіданні 25.02.2021 року здійснювався ОСОБА_4 в межах предмету розгляду справи №465/1515/20, з усною заявою про вчинене кримінальне правопорушення скаржниця на особистий прийом до прокуратури не зверталася, письмово відомості про вчинений злочин не викладала.

За таких обставин в діях прокурора Львівської місцевої прокуратури №3, яка на час розгляду скарги реформована у Франківську окружну прокуратуру м. Львова Львівської області, не вбачається бездіяльності щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заяви про кримінальне правопорушення, оскільки процесуальна форма звернення з такою заявою скаржницею не дотримана. А тому, підстав для задоволення скарги ОСОБА_4 немає.

Окремо слідчий суддя звертає увагу скаржниці на те, що сформульована нею у скарзі вимога про визнання протиправною бездіяльності уповноважених осіб Львівської місцевої прокуратури №3 щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення суперечить положенням ч.2 ст.307 КПК України, яка не передбачає надання слідчому судді повноважень на прийняття за результатами розгляду скарги ухвали про визнання протиправною бездіяльності органу досудового розслідування чи його службових осіб.

Керуючись ст.ст.376, 214, 303, 304, 306, 307 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:
У задоволенні скарги №36 ОСОБА_4 на протиправну бездіяльність уповноважених осіб Львівської місцевої прокуратури №3 (на даний час Франківської окружної прокуратури м. Львова Львівської області) щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення - відмовити.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 4-р(ІІ)/2020 від 17 червня 2020 р. ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня оголошення ухвали слідчого судді.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1