ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 646/225/21 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-кп/818/1674/21 Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 01 лютого 2021 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06.04.2016 року ОСОБА_8 засуджений за ч.3 ст.187, ч.1 ст.71 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 25.07.2016 року вказаний вирок суду першої інстанції було залишено без змін та ОСОБА_8 на підставі ч.5 ст.72 КК України було зараховано в строк відбування покарання період попереднього ув`язнення з 07.04.2016 року по 25.07.2016 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.
Початок строку 22.12.2015 року, кінець строку 19.11.2022 року.
Начальник державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» звернувся до Червонозаводського районного суду м.Харкова з клопотанням проумовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 .

Ухвалою Червонозаводського районного суду м.Харкова від 01 лютого 2021 року відмовлено в задоволенні подання начальника державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 .
Суд обґрунтував прийняте рішення тим, що на даний час засуджений ОСОБА_8 , своєю поведінкою і ставленням до праці не довів свого виправлення, а також матеріали особової справи і дані про особу засудженого не дають суду достатніх підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого від подальшого відбування покарання.
Не погодившись з рішенням районного суду засуджений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 01.02.2021 року, ухвалити нове рішення, яким застосувати до нього умовно-дострокового звільнення у відповідності до ст.81 КК України. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він став на шлях виправлення, працевлаштований на території підприємства в установі відбування покарань. Добровільно виконує роботи по благоустрою колонії. Характеризується позитивно. Частково сплатив судові витрати за проведення експертизи. Відповідно до ст.123 КВК України приймає участь у реалізації програми диференційованого виховання впливу «Фізкультура і спорт», «Духовне відродження».
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги засудженого, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, вивчивши матеріали провадження та особової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Відповідно до матеріалів особової справи та характеристики, затвердженої 13.01.2021 року Диканівською ВК (№12) ОСОБА_8 в місцях позбавлення волі знаходиться з 25.12.2015 року. З 04.01.2018 року по теперішній час відбуває покарання в ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)».

За час перебування в місцях позбавлення волі, режим тримання порушував 5 разів, за що був покараний у дисциплінарному порядку.

Адміністрацією заохочувався 9 разів.

Працевлаштований в майстерні установи, за фахом слюсар ремонту автомобілів з відрядною оплатою праці.

Відповідно до статті 110 КВК України підтримує родинні зв`язки з матір`ю, дідусем та бабусею шляхом листування, телефонних дзвінків та побачень, отримує від них посилки та передачі.

Відповідно до статті 123 Кримінально-виконавчого кодексу України бере участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Духовне відродження» та «Фізкультура і спорт», до їх реалізації ставиться із зацікавленістю. Бере участь в виховних та культурно-масових заходах, що проводяться в установі.

Відповідно до статті 126 Кримінально-виконавчого кодексу України прагне до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, у вільний від роботи час займається самоосвітою, читає художню літературу.

За характером цілеспрямований, врівноважений, товариський. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, адекватно реагує на критику в свою адресу. Стан здоров`я задовільний. У скоєному злочині вину визнає, розкаюється.

Згідно вироку суду має судові витрати на загальну суму 2681, 67 грн. Із заробітної плати утримано 1387, 51 грн. Добровільно погашено 1294, 16 грн.

Отже, при наявності інших позитивних відомостей про засудженого, таку його поведінку в місцях позбавлення волі не можна називати сумлінною виходячи з наступного.
Як вбачається з наявних в особовій справі характеристик, засуджений ОСОБА_8 5 разів порушував режим тримання, за що був покараний, та на нього було накладено стягнення.
Згідно Витягу з протоколу № 8 засідання комісії від 27.02.2019 року ДУ Диканівської ВК (№12) по розгляду матеріалів про переведення засудженого до дільниці соціальної реабілітації при колонії, ОСОБА_8 відмовлено у переведенні до дільниці соціальної реабілітації при колонії, оскільки він не стає на шлях виправлення.
Відповідно до Витягу з протоколу № 21 від 20.05.2020 року засідання комісії ДУ Диканівської ВК (№12) по розгляду матеріалу про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, згідно ст.82 КК України, комісія вирішила не направляти такий матеріал відносно ОСОБА_8 до суду, оскільки засуджений не став на шлях виправлення.
Поряд з цим, як вбачається з матеріалів особової справи, одне із дисциплінарних стягнень у зв`язку із порушенням режиму тримання, було накладено на ОСОБА_8 10.06.2020 року, тобто після прийняття комісією колонії вищевказаного рішення.
Отже, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06.04.2016 року.

З огляду на наведене, матеріали особової справи на засудженого не містять об`єктивних даних, які б давали безсумнівні підстави колегії суддів вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Зазначені вище дані про особу засудженого та його поведінка за період відбування покарання в ДУ «Диканівська виправна колонія (№12)» свідчать лише про те, що на час звернення із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, засуджений почав ставати на шлях виправлення, але не довів свого остаточного виправлення.

Згідно п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», дані щодо сумлінної поведінки засудженого та ставлення його до праці повинні відображати процес виправлення засудженого і стосуватися всього періоду відбування ним покарання.
Таким чином, висновки суду на час розгляду подання, що засуджений ОСОБА_8 своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення і не заслуговує на умовно-дострокове звільнення від покарання, є обґрунтованими.
Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Червонозаводського районного суду м.Харкова від 01 лютого 2021 року про відмову в задоволенні подання начальника державної установи «Диканівська виправна колонія (№12)» про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: