У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 жовтня 2020 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Державною установою «Кагарлицька виправна колонія № 115» апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 03 червня 2020 року,
за участі прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
представника ДУ «Кагарлицька
виправна колонія № 115» ОСОБА_10 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Кагарлицького районного суду Київської області від 03 червня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Великомихайлівського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2018 року, яким ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 119 КК України призначене покарання у виді 4 років позбавлення волі.
Обґрунтовуючи своє рішення, суд першої інстанції зазначив, що хоча засуджений ОСОБА_11 станом на 29 вересня 2019 року фактично і відбув 1/2 частини строку, разом з тим вважає передчасним робити висновок, що засуджений, в тому числі сумлінною поведінкою довів своє виправлення, враховуючи те, що ОСОБА_11 мав три дисциплінарних стягнень, з яких стягнення від 17 вересня 2018 року та від 11 грудня 2018 року погашені, а накладене стягнення від 31 жовтня 2019 року за вживання спиртних напоїв знято лише 02 квітня 2020 року. Що стосується посилання засудженого на наявність на його утриманні батька-інваліда 2 групи, матері-пенсіонерки та проживання з ними брата матері, який, в свою чергу, потребує сторонньої допомоги, то, як зазначив суд першої інстанції, дані обставини не узгоджуються з положеннями ч. 2 ст. 81 КК України, якими передбачені підстави застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_5 в інтересах засудженого в апеляційній скарзі просить ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 03 червня 2020 року скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання про застосування до засудженого ОСОБА_6 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Так, сторона захисту зазначає, що засуджений ОСОБА_11 покарання за злочин, передбачений ч. 1 ст. 119 КК України, який, відповідно до положень ст.12 КК України, віднесений до категорії необережних злочинів середньої тяжкості, відбуває з 29 вересня 2017 року і вже відбув більше половини строку, визначеного вироком суду.
Просить врахувати, що ОСОБА_11 дотримується правил внутрішнього розпорядку в колонії, бере постійну участь в роботах з благоустрою території установи, має негативне ставлення до злочину, за який його засуджено, та до скоєння правопорушень в цілому, кається в тому, що так сталося та зобов`язується в майбутньому не допускати порушень закону; за час відбування покарання працював на контрагентських об`єктах ПрАТ «Вентиляційні системи» та ТОВ «Успіх»; має два заохочення та 1 дисциплінарне стягнення; має на утриманні батьків, один з яких є інвалідом 2 групи та на теперішній час потребують сторонньої допомоги.
Одночасно, захисник звертає увагу на наявну ситуацію в країні та рекомендації МОЗ і те, що в Кагарлицькій виправній колонії № 115 відбуває покарання більше 100 осіб, які тісно контактують між собою, що дає реальні загрози розповсюдження короновірусної хвороби.
Захисником ОСОБА_9 подані доповнення до апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 , в яких, крім іншого, зазначено, що 08 жовтня 2020 року на підставі наказу начальника Державної установи «Кагарлицька виправна колонія № 115» ОСОБА_12 до засудженого ОСОБА_6 за виконання покладених обов`язків та дотримання правил трудового розпорядку і вимог безпеки праці застосовано такий вид заохочення як подяка. Крім того, просить звернути увагу, що відповідно до характеристики з ПрАТ «Вентиляційні системи», засуджений ОСОБА_11 , який працює в даному товаристві з 30 червня 2020 року і по теперішній час, показав себе дисциплінованим, сумлінним працівником, який не допускає порушень трудової і технологічної дисципліни, техніки безпеки, накази керівників виконує якісно і відповідально, із співробітниками доброзичливий, дружелюбний, по характеру витриманий, миролюбний.
Вислухавши пояснення засудженого ОСОБА_6 та в його інтересах захисника ОСОБА_9 , які підтримали апеляційні вимоги захисника ОСОБА_5 , з доповненнями, внесеними захисником ОСОБА_9 , думку прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти апеляційних вимог, вважаючи рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до матеріалів судового провадження ОСОБА_11 засуджений 06 серпня 2018 року Великомихайлівським районним судом Одеської області за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України, на 4 (чотири) роки позбавлення волі з поміщенням останнього до кримінально-виконавчої установи закритого типу.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 13 червня 2019 року вирок місцевого суду фактично залишений без змін.
З початку строку відбування покарання, а саме з 29 вересня 2017 року ОСОБА_11 перебував в Державній установи «Одеський слідчий ізолятор», а з 09 серпня 2019 року і по теперішній час в Державній установі «Кагарлицька виправна колонія № 115» .
Згідно з положеннями ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин.
Відповідно до положень ст. 6 КВК України виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.
Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого.
Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Таким чином, головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.
Застосування положень ст. 81 КК України щодо умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є правом суду.
Розглядаючи клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення, суд першої інстанції повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у застосуванні щодо засудженого умовно-дострокового звільнення від відбуття призначеного покарання, вказавши про те, що засуджений на даний час не довів сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення.
Відмовляючи у задоволенні клопотання, судом першої інстанції враховано дані щодо особи засудженого, а також те, що ОСОБА_11 мав три дисциплінарних стягнень, з яких стягнення від 17 вересня 2018 року та від 11 грудня 2018 року погашені, а накладене стягнення від 31 жовтня 2019 року за вживання спиртних напоїв, з поміщенням засудженого ОСОБА_6 до ДІЗО строком на 14 діб, знято лише 02 квітня 2020 року.
Сам факт того, що засуджений фактично відбув 1/2 частинипризначеного покарання, не може свідчити про його виправлення та наявність підстав для умовно-дострокового звільнення.
Відповідно до наявної в матеріалах справи характеристики засуджений ОСОБА_11 за час відбування покарання в Державній установі «Одеський слідчий ізолятор» характеризувався негативно, двічі допустив порушення вимог режиму утримання, за що отримав два дисциплінарних стягнення, заохочень не мав, до праці в СІЗО не долучався. За період відбування покарання в Державній установі «Кагарлицька виправна колонія № 115» засуджений ОСОБА_13 один раз допустив порушення вимог режиму відбування покарання, за що був розглянутий на дисциплінарній комісії та притягнутий до дисциплінарної відповідальності, а саме був поміщений в ДІЗО. Після проведеної з ним додаткової виховної роботи почав змінювати в кращу сторону своє ставлення до відбування покарання, спальне місце та приліжкову тумбочку утримує в чистоті, має охайний вид, дбайливо ставиться до майна установи, виконує законні вимоги персоналу установи, разом з тим з 30 січня 2020 року по 23 квітня 2020 року перебував на профілактичному обліку установи, як схильний до вживання спиртних напоїв.
З оглядуна дані, які характеризують особу засудженого, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано зроблено висновок про не доведення засудженим свого виправлення.
Окрім того, як встановлено з матеріалів судового провадження, наявність лише одного заохочення від 02 квітня 2020 року, яким до того ж знято стягнення від 31 жовтня 2019 року за вживання засудженим спиртних напоїв з поміщенням ОСОБА_6 до ДІЗО строком на 14 діб - за весь період строку відбування покарання, початок якого рахується з 29 вересня 2017 року, не свідчить про те, що засуджений своєю поведінкою довів своє виправлення.
Доводи апеляційної скарги сторони захисту про те, що засуджений ОСОБА_11 дотримується правил внутрішнього розпорядку в колонії, бере постійну участь в роботах з благоустрою території установи, має негативне ставлення до злочину, за який його засуджено, та до скоєння правопорушень в цілому, кається в тому, що так сталося та зобов`язується в майбутньому не допускати порушень закону; за час відбування покарання працював на контрагентських об`єктах ПрАТ «Вентиляційні системи» та ТОВ «Успіх» - не є підставою для скасування ухвали суду, оскільки виконання засудженим своїх прямих обов`язків має враховуватись у сукупності з усіма іншими обставинами.
Твердження засудженого про те, що він, маючи позитивну характеристику, зобов`язується в майбутньому не допускати порушень закону не можуть безумовно вказувати на наявність підстав для задоволення його клопотання, як і наявність подяки, оскільки останню засуджений отримав лише 08 жовтня 2020 року при апеляційному перегляді судового рішення.
З огляду на викладені обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , оскільки відсутні достатні підстави стверджувати, що останній протягом строку відбування покарання довів своє виправлення.
Рішення суду першої інстанції ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належного обґрунтування прийнятого рішення та мотивів, у зв`язку з чим підстави для його скасування відсутні.
З урахуванням викладеного, ухвала Кагарлицького районного суду Київської області від 03 червня 2020 року підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга захисника ОСОБА_5 , з доповненнями до неї захисника ОСОБА_9 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Ухвалу Кагарлицького районного суду Київської області від 03 червня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Великомихайлівського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2018 року залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , з доповненнями захисника ОСОБА_9 , в інтересах засудженого ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3