Дата документу 14.07.2020 Справа № 334/6825/19
ЗапоріЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження № 11-сс/807/369/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 334/6825/19Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
14 липня 2020 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
захисника-адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в апеляційному порядку матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2020 року,
в с т а н о в и л а:
ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що при невстановлених слідством обставинах, ОСОБА_9 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , достовірно знаючи про те, що у приміщенні квартири АДРЕСА_1 , знаходяться грошові кошти та ювелірні вироби, що належать ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , вирішили вчинити розбійний напад, поєднаний з проникненням до вищевказаного будинку, з метою заволодіння майном потерпілих.
Для чого, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на відкрите заволодіння майном, та подолання супротиву потерпілої, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 придбали маски чорного кольору, та невстановлений під час досудового розслідування предмет схожий на пістолет, та при цьому розподіливши свої ролі наступним чином, а саме ОСОБА_9 достовірно знаючи про місце знаходження грошових коштів та ювелірних виробів у приміщенні зазначеної квартири, та маючи ключ від вхідних дверей, повинен був привезти ОСОБА_11 та ОСОБА_10 до місця вчинення злочину, передавши ключі від квартири, а останні повинні були проникнути до квартири, із застосуванням невстановленого під час досудового розслідування предметом схожим на пістолет, подолати супротив потерпілої, та заволодіти вищезазначеним майном.
Досягнувши домовленості між собою, 06.03.2018 року приблизно о 13 годині 00 хвилин. ОСОБА_9 , ОСОБА_11 та ОСОБА_10 прибули до будинку АДРЕСА_2 у місці Запоріжжя, де ОСОБА_9 передав їм ключі від вхідної двері до квартири, та залишився на вулиці з метою спостерігання за обстановкою.
В свою чергу, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , у вказаний час, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, взявши з собою попередньо підготовлені маски чорного кольору та предмет схожий на пістолет, прийшли до приміщення квартири АДРЕСА_1 , попередньо розподіливши між собою ролі у вчиненні кримінального правопорушення, за допомогою ключа, який їм передав ОСОБА_9 , проникли до приміщення зазначеної квартири де на той час знаходилась ОСОБА_13 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите заволодіння майном, та з метою подолання будь-якого супротиву потерпілої ОСОБА_13 , ОСОБА_10 здійснив один постріл в стелю з невстановленої зброї, чим продемонстрував можливість застосування зброї відносно потерпілої та погрожуючи застосуванням насильства відносно ОСОБА_13 , яка сприйняла дії ОСОБА_10 як реальну загрозу її життю та здоров`ю, та після чого, переконавшись, що воля потерпілої подавлена, діючи за раніше узгодженим планом, ОСОБА_11 та ОСОБА_10 заволоділи майном потерпілих ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , а саме:
- мобільним телефоном «Huawei Y7» у корпусі сірого кольору, іmei НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 5500 гривень, в якому були встановлені сім-карти оператора мобільного зв`язку «Київстар» № НОМЕР_3 и № НОМЕР_4 матеріальної цінності для потерпілої ОСОБА_13 не представляє;
- ланцюжком з золота. 585 проби, вагою приблизно 5 грамів, плетіння П`єр Карден, довжиною 45 см. вартістю 7000 гривень;
- підвісом ладанкою з золота 585 проби, з зображенням «Божої матері», вагою близько 2 грами, вартістю 3500 гривень;
- обручкою з золота 585 проби, вагою 4,5 грами, з каміннями «цирконій», вартістю 5000 гривень;
- обручкою з золота 585 проби, вагою 2 грами, з каміннями «цирконій», вартістю 3500 гривень;
- православним хрестиком із золота 585 проби, вагою близько 2 грами, у вигляді підковки. всередині зображений хрест із каміннями цирконій, вартістю 2600 гривень;
- ноутбуком фірми «Sony Vaio» в корпусі білого кольору, вартістю 7000 гривень;
- монітор фірми «ЛОС», в корпусі чорного кольору, вартістю 200 гривень;
- грошовими коштами у сумі 75 000 гривень;
- грошовими коштами у сумі 620 доларів США, що еквівалентно національній валюті України у розмірі 16 244 гривні;
- сережками з золота 585 проби, вагою близько 2 грами, у вигляді кілець, вартістю 3000 гривень.
Після чого ОСОБА_11 та ОСОБА_14 заволодівши вищевказаним майном, та склавши до сумки покинули місце вчинення злочину, та направились на місце, де їх чекав ОСОБА_9 , та які в подальшому викрадене майно розподілили між собою.
24.05.2018 року ОСОБА_9 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, та вказане повідомлення про вчення кримінального правопорушення було направлено за місцем мешкання останнього, а саме за адресою: АДРЕСА_3 .
24.05.2018 року слідчим СВ Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області винесено постанову про зупинення досудового розслідування та оголошення ОСОБА_9 . ІНФОРМАЦІЯ_1 в розшук.
Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого, слідчий суддя дійшов висновку, що ухвалення постанови слідчим про оголошення підозрюваного у міжнародний розшук не є свідченням оголошення її в міжнародний розшук, оскільки матеріали, якими слідчий орган підтверджує оголошення особи в міжнародний розшук, мають містити повідомлення безпосередньо з Інтерполу, довідки або витягу з його бази даних. За вказаних обставин відсутні докази про знаходження ОСОБА_9 у міжнародному розшуку.
В апеляційній скарзі прокурор вказує, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню як незаконна. В обґрунтування доводів зазначає, що підозрюваний ОСОБА_9 після скоєння кримінального правопорушення перетнув державний кордон України та на теперішній час до України не повернувся, перебуває на території Республіка Польща. Таким чином, підозрюваний ОСОБА_9 ухиляється від органів досудового розслідування, у зв`язку з цим, останнього спочатку було оголошено в розшук, потім в міжнародний розшук. Постанову про оголошення в міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_9 , факт перетину державного кордону України та інші документи додані до клопотання слідчому судді. Фактично ж дата винесення такої постанови і вважається початком перебування особи в міжнародному розшуку в розумінні вимог ст.281 КПК України. Будь-які інші документи, а саме: довідки, витяги із бази даних Інтерполу, повідомлення з Інтерполу, які зазначені в ухвалі слідчого судді, чинним кримінальним процесуальним законодавством України не передбачені. Зазначені обставини свідчать про те, що без обрання підозрюваному ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою неможливо зобов`язати його виконувати процесуальні обов`язки підозрюваного. Однак зазначені обставини, що мають істотне значення, слідчим суддею до уваги не прийняті, що свідчить про те, що судом неповно вивчено всі необхідні обставини при розгляді зазначеного клопотання, а також про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.
Крім того зазначає, що ОСОБА_9 вчинив злочин, за який передбачено покарання лише у вигляді позбавлення волі, не одружений, дітей та осіб похилого віку на утримані не має, не працевлаштований та не має постійного джерела прибутку, раніше неодноразово судимий, судимість не знята та не погашена в установленому законом порядку, та наразі переховується від органів досудового розслідування. Таким чином, ОСОБА_9 , у якого відсутні стійкі соціальні зв`язки вже вчиняє спроби переховуватись від органів досудового розслідування та при обранні іншого запобіжного заходу може в подальшому переховуватись від суду з метою уникнення кримінального покарання, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження.
На підставі викладеного, просить оскаржувану ухвалу скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та обрати відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги; прокурора, який просив задовольнити вимоги апеляційної скарги; захисника-адвоката ОСОБА_7 із запереченнями стосовно доводів та вимог апеляційної скарги; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає у зв`язку з наступним.
У відповідності з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Згідно вимогам ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 КПК України.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.
На думку колегії суддів, слідчий суддя цих вимог закону дотримався.
Відповідно до вимог ч.1 ст.193 КПК України розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.
Частиною шостою цієї статті передбачено, що слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Змістовний аналіз наведених статей кримінального процесуального кодексу України дозволяє зробити висновок, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може бути розглянуто без участі підозрюваного, крім випадку оголошення підозрюваного у міжнародний розшук.
Обов`язок доведення факту перебування підозрюваного, обвинуваченого у міжнародному розшуку покладається на слідчого, прокурора, який подав клопотання про застосування запобіжного заходу, та підтверджується відповідними документами.
Так, відповідно до Інструкції про порядок використання правоохоронними органами можливостей НЦБ Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів №3/1/2/5/2/2 від 09 січня 1997 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26 лютого 1997 року за №54/1858, підставою для міжнародного розшуку громадян України є запит правоохоронного органу, надісланий до НЦБ. У запиті повинна бути викладена повна та об`єктивна інформація про події, факти на розшукуваних осіб. НЦБ вивчає одержані матеріали, при потребі запитує в ініціатора додаткові відомості і, за прийнятими Інтерполом правилами, надсилає запит до Генерального секретаріату Інтерполу або в Національне центральне бюро Інтерполу відповідної країни. Про здійснений запит НЦБ письмово інформує ініціатора, який після цього зобов`язаний негайно повідомляти нові відомі факти щодо розшукуваних для коригування розшукових заходів за кордоном.
Тобто, міжнародний розшук підозрюваних або обвинувачених і внесення їх у базу даних Інтерполу являє собою комплекс відповідних заходів, які має вчинити слідчий або прокурор, а саме: оголошення особи в державний розшук і заведення відповідної оперативно-розшукової справи; звернення з клопотанням до слідчого судді про дозвіл на затримання та доставку особи, одержання відповідної ухвали; прийняття постанови про оголошення особи в міжнародний розшук і направлення цієї постанови з ухвалою про затримання та доставку до Національного центрального бюро Інтерполу в Україні з відповідним клопотанням для передачі в подальшому до Комісії з контролю за файлами Інтерполу задля встановлення місцезнаходження особи; направлення клопотання та отримання ухвали слідчого судді про обрання стосовно особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; звернення до НЦБ Інтерполу в Україні з відповідним циркуляром для внесення особи в базу даних Міжнародної організації кримінальної поліції, але вже із запитом, який передбачає затримання та екстрадицію особи. До того ж Генеральна прокуратура повинна дати гарантії, що в разі затримання особи за кордоном уповноважені органи України ініціюють процедуру екстрадиції.
У випадку прийняття рішення комісією про оголошення міжнародного розшуку особи, Генеральний секретаріат Інтерполу видає спеціальний документ - циркулярне повідомлення. Видання такого документа означає оголошення Інтерполом міжнародного розшуку, а його направлення до НЦБ Інтерполу в Україні та всіх країн-учасниць МОКП його початок (ініціацію).
Таким чином, встановлений особливий порядок оголошення особи в міжнародний розшук та отримання спеціального документу у випадку прийняття рішення комісією про оголошення міжнародного розшуку особи, а прийняття постанови слідчим про оголошення особи у міжнародний розшук недостатньо для початку (ініціації) цього розшуку.
Натомість, в матеріалах справи відсутні докази, які давали б підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_9 перебуває у міжнародному розшуку. Не навів таких доказів прокурор в апеляційній скарзі та в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.
Що стосується доводів прокурора, які зазначені в апеляційній скарзі, то вони в більшій мірі є аналогічними тим, які були зазначені в клопотанні слідчого. Слідчим суддею їм була дана належна оцінка, з якою фактично не погоджується апелянт. Натомість, колегія суддів вважає, що висновки слідчого судді, на відміну від доводів прокурора, є правильними, вмотивованими і обґрунтованими.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть безумовне скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів
апеляційну скаргу прокурора Запорізької місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_9 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.187 КК України, залишити без змін.
Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4