УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 липня 2020 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні у залі суду клопотання ОСОБА_3 про зміну місця зберігання арештованого майна у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000467 від 28 жовтня 2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді надійшло клопотання ОСОБА_4 про зміну місця зберігання арештованого транспортного засобу, а саме автомобіля «Daewoo Sens» реєстраційний номер НОМЕР_1 , якій належить їй, та передачу автомобіля їй на відповідальне зберігання.
Клопотання мотивовано тим, що ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2019 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 про арешт тимчасово вилученого майна поданого в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000467 від 28 жовтня 2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, накладено арешт на автомобіль «ЗАЗ-ДЕУ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебуває у власності ОСОБА_3 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з позбавленням власника права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.
Арештований автомобіль знаходиться на території Оріхівського ВП ГУНП в Запорізькій області.
Заявниця посилається на те, що на цей досудове слідство по справі майже закінчено, слідчим проведені всі необхідні слідчі дії, у тому числі всі необхідні експертизи, що виключає необхідність та законність підстав в утриманні автомобілю на території відділу поліції, До того ж, автомобіль зберігається на відкритому майданчику під впливом опадів, що приводить до його невиправданого псування.
Посилаючись на викладене, ОСОБА_4 просить клопотання задовольнити, а розгляд клопотання проводити у її відсутності.
Від слідчого надійшла заява про розгляд клопотання у його відсутності, проти задоволення клопотання не заперечує.
У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання проведено без фіксації судового процесу.
Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, приходить до наступного.
Судовим розглядом встановлено, що ухвалою слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.11.2019 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_5 про арешт тимчасово вилученого майна поданого в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000467 від 28 жовтня 2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, накладено арешт на автомобіль «ЗАЗ-ДЕУ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який перебуває у власності ОСОБА_3 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з позбавленням власника права на відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (рішення 24.01.1994), заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
Однак слід зазначити, що заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.
Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ч. 6 ст. 100 КПК України, речові докази, що не містять слідів кримінального правопорушення, у вигляді предметів, великих партій товарів, зберігання яких через громіздкість або з інших причин неможливо без зайвих труднощів або витрати по забезпеченню спеціальних умов зберігання яких співмірні з їх вартістю, а також речові докази у вигляді товарів або продукції, що піддаються швидкому псуванню повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження (п. 1).
Враховуючи позицію слідчого, який не заперечує проти задоволення клопотання, приймаючи до уваги, що на теперішній час автомобіль перебуває на території Оріхівського ВП ГУНП в Запорізькій області та на даний час автомобіль знаходиться на відкритій місцевості і на нього впливають зовнішні фактори у вигляді вітру, дощу, снігу, що негативно відображається на його технічному стані, враховуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності, завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для законного володільця транспортного засобу, слідчий суддя вважає можливим змінити місце зберігання автомобіля та передати його на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , попередивши про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України та про необхідність збереження арештованого майна.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 174 ч.2, 350, 371, 372, 392 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про зміну місця зберігання арештованого майна у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000467 від 28 жовтня 2019 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - задовольнити.
Змінити місце зберігання «ЗАЗ-Daewoo», реєстраційний номер НОМЕР_2 , передавши його на відповідальне зберігання власнику ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жительці АДРЕСА_1 , до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку, заборонивши відчужувати, розпоряджатися та користуватися вказаним майном.
Попередити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про кримінальну відповідальність за ст.388 КК України про необхідність збереження арештованого майна.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1