У Х В А Л А
іменем України

28 грудня 2020 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6
підозрюваних ОСОБА_7 , ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про відвід прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури ОСОБА_3 від розгляду клопотання про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000235 від 07.04.2020,
ВСТАНОВИЛА:
До Вищого антикорупційного суду надійшло клопотання детектива Національного бюро Третього відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_9 , погоджене Генеральним прокурором ОСОБА_10 , про продовження строку досудового розслідування.

До початку розгляду клопотання по суті захисник ОСОБА_4 заявив відвід прокурору. Заяву мотивував тим, що під час перерви, оголошеної для ознайомлення стороною захисту з клопотанням про продовження строку досудового розслідування, прокурор допускав некоректні висловлювання по відношенню до підозрюваного, а також у зв`язку з тим, що в цьому кримінальному провадженні відбувається систематичне порушення прав підозрюваного.
У відповідності до положень ч. 2 ст. 81 КПК України відвід прокурору розглядає слідчий суддя, який здійснює провадження.
Захисник ОСОБА_6 додатково вказав на ненадання представниками сторони обвинувачення процесуальних документів, що становлять предмет судового засідання, чим порушується право на отримання кваліфікованої правової допомоги.
Захисник ОСОБА_5 та підозрювані підтримали заяву про відвід прокурора.
Прокурор просив відмовити у задоволенні заяви про відвід з посиланням на те, що таким чином сторона захисту намагається перешкодити розгляду клопотання про продовження строку досудового розслідування, а образливі вислови допускали представники сторони захисту по відношенню до прокурора. Зазначив, що відповідно до ст. 19 Конституції України діє лише в спосіб і в межах, передбачених Конституцією і КПК України.

Заслухавши учасників, слідчий суддя дійшла таких висновків.
Незалежність і об`єктивність прокурора в кожному кримінальному провадженні забезпечується, серед іншого, закріпленням чіткого і загального переліку підстав для відводу від участі у цьому провадженні.

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких прокурор підлягає відводу, визначений ст.77 КПК України. Так, відповідно до цієї норми прокурор не має права брати участь у кримінальному провадженні:
1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача;
2) якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач;
3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.
Ключовим моментом відводу як цілісного інституту кримінального провадження є упередженість прокурора при прийнятті ним процесуальних рішень. Така упередженість, як вбачається із формулювань ст. 77 КПК України, може виникнути у зв`язку з наявністю у нього родинних, професійних зв`язків, іншого процесуального статусу, попередньою участю у цьому провадженні тощо. Обставини, які викликають сумнів в неупередженості прокурора, мають бути обумовлені фактами відповідного питання, що розглядається, або пов`язаними з ними. Із змісту заяви про відвід та висловленої під час судового засідання позиції вбачається, що заявник просить відвести прокурора від розгляду клопотання про продовження строку досудового розслідування. Отже, сумніви у неупередженості повинні виникати із тих фактів, що мають бути досліджені при вирішенні саме цього питання.

Заявлені представниками сторони захисту позиції не свідчать про упередженість прокурора. Слідчий суддя відхиляє твердження про допущення прокурором некоректних висловів по відношенню до підозрюваного, оскільки, по-перше, це питання відноситься до професійної етики прокурора і за умови, якщо таке мало місце в об`єктивній реальності, може бути підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності. По-друге, самого лише твердження захисника про такі дії прокурора недостатньо для обґрунтування наявності підстав для відводу прокурора.
Що стосується систематичного ненадання прокурором процесуальних документів і порушення права підозрюваних, слідчий суддя зауважує, що предметом цього судового засідання є виключно розгляд клопотання про продовження строку досудового розслідування. Систематичне порушення з боку прокурора ОСОБА_3 права на захист вбачається голослівним, оскільки захистом не надано обґрунтування такої систематичності при розгляді відповідного клопотання. Невручення ж прокурором ОСОБА_3 клопотання, з яким сторона обвинувачення звернулася до слідчого судді, не може свідчити про упередженість прокурора. Так чинним кримінальним процесуальним законодавством не передбачено прямого і безумовного обов`язку прокурора вручити таке клопотання у випадках, коли вирішується питання про продовження строку досудового розслідування слідчим суддею (ст.295-1 КПК України) на відміну від встановленого порядку продовження строку прокурором, де такий обов`язок чітко регламентований ч. 3 ст. 295 КПК України.
Крім того, в цьому судовому засіданні з метою забезпечення прав підозрюваних та дотримання засади змагальності оголошену перерву і створено для сторін необхідні умови для реалізації їхніх процесуальних прав, в тому числі щодо вручення клопотання, що є предметом розгляду, та належного ознайомлення з матеріалами, якими воно обґрунтовується.

За таких обставин сумніви представників сторони захисту стосовно неупередженості прокурора не підтвердилися, тому не можуть бути визнані об`єктивно наявними. Також сторона захисту не надала достатньої інформації щодо можливих видимих ознак неупередженості, як і доказів на підтвердження будь-яких обставин, зазначених у статті 77 КПК України, тому слідчий суддя не може вважати такі сумніви об`єктивно виправданими. Отже заява про відвід прокурора не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст. 77- 81, 309, 376 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні заяви адвоката ОСОБА_4 про відвід прокурора ОСОБА_3 від розгляду клопотання про продовження строку досудового розслідування відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1