Дата документу 02.11.2020 Справа № 554/9111/19
У Х В А Л А
іменем України
Справа № 554/9111/19
Провадження № 1-кс/554/10112/2020

02 листопада 2020 року м. Полтава

Октябрський районний суд м. Полтави в складі слідчого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві в рамках кримінального провадження № 0000033, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.03.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 364, ч.2 ст. 382 КК України , -

ВСТАНОВИВ:
21.07.2020 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні № 0000033, в якій просив визнати протиправною бездіяльність слідчого Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві, яка полягає у не направленні йому пам`ятки потерпілого у кримінальному провадженні № 0000033. Визнати протиправною бездіяльність слідчого Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві, яка полягає у самоусуненні від розгляду заяви про залучення до участі у кримінальному провадженні № 0000033 в якості потерпілого. Відповідно до вимог ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в ухвалі, винесеній за наслідками вирішення даної скарги, констатувати наявність в нього статусу потерпілого із дня реєстрації кримінального провадження № 0000033. Зобов`язати слідчого Територіального управління ДБР, розташованого у місті Полтаві видати йому пам`ятку потерпілого у кримінальному провадженні № 0000033. Захистити його порушене право потерпілого у кримінальному провадженні № 0000033 будь - яким іншим способом на вибір суду, із дотриманням критерію ефективності судового захисту, відповідно до ст.. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. В обґрунтування скарги вказував, що в провадженні слідчого управління територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, перебуває кримінальне провадження №0000033 від 07.03.2019 року за ознаками злочинів, передбачених ч.2 ст. 364, ч.2 ст.382 КК України. Він є заявником у вказаному кримінальному провадженні і вважає, посилаючись на норми чинного законодавства та практику ЄСПЛ, що його права очевидно порушені внаслідок не виконання судових рішень щодо захисту його гарантованих КПК України прав, спричинена значна шкода, у зв`язку з чим він являється потерпілим у вказаному кримінальному провадженні. Вказував, що статус потерпілого виникає незалежно від волі слідчого, саме тому кримінальне процесуальне законодавство і не передбачає спеціального порядку визнання потерпілим і не передбачає обов`язкового винесення постанови про визнання потерпілим. Процесуальний закон встановлює, що на момент подання заяви слідчий повинен виходити із презумпції заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням, враховуючи достатні дані про такий факт. На день подання даної скарги вирішення питання про направлення йому пам`ятки потерпілого є значним порушенням з боку слідчого, багато місяців останній ігнорує процесуальний обов`язок направлення йому пам`ятки потерпілого .

Скаржник в судове засідання декілька разів поспіль не з`явився, будучи кожен з 9 разів, коли призначався розгляд скарги, належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду скарги, 26.10.20 надіслав на електронну адресу суду заяву, де просив розглядати скаргу у його відсутність, вимоги викладені в скарзі підтримав.

Слідчий ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві до судового засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив.

Відсутність суб`єкту оскарження, у відповідності до ч.3 ст.306 КПК України, не є перешкодою для розгляду скарги.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали скарги, приходить до наступного.

Згідно до вимог ст.55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запроваджені механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Відповідно до ст. 306 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду згідно з правилами судового розгляду, передбаченими статтями 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цієї глави. Скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування розглядаються не пізніше сімдесяти двох годин з моменту надходження відповідної скарги, крім скарг на рішення про закриття кримінального провадження, які розглядаються не пізніше п`яти днів з моменту надходження скарги. Розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Стаття 307 КПК України визначає, що за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала згідно з правилами цього Кодексу. Ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Вищенаведена норма кримінального процесуального закону свідчить, що КПК України передбачає вичерпний перелік рішень, які може прийняти слідчий суддя під час розгляду скарги в порядку ст. 303 КПК України.

Судом встановлено, що в провадженні слідчого першого слідчого відділу слідчого управління територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, перебувають матеріали кримінального провадження № 0000033 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.03.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 364, ч.2 ст. 382 КК України.

В рамках вищевказаного кримінального провадження ОСОБА_3 вважає себе потерпілим, про що просить слідчого суддю встановити цей факт та зобов`язати слідчого ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві вручити йому пам`ятку потерпілого.

Згідно ч.1,2 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Частиною 5 вказаної статті встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до п. 10) ч. 1 ст. 3 КПК України кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

Вимоги скаржника про зобов`язання слідчого ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві визнати його потерпілим у кримінальному провадженні та зобов`язати видати пам`ятку потерпілого не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.ч. 1. 3 ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

З огляду на зазначені положення, вирішення питання про визнання/відмову у визнанні потерпілим здійснюється шляхом винесення слідчим або прокурором вмотивованої постанови про визнання/відмову у визнанні потерпілим після внесення в ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення, що є процесуальним рішенням слідчого або прокурора в рамках кримінального провадження.

Статтею 307 КПК України встановлений вичерпний перелік рішень, які можуть бути ухвалені слідчим суддею за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування, а саме, - за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування постановляється ухвала слідчого судді, яка може бути про:

1) скасування рішення слідчого чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

За таких обставин, слідчий суддя за результатами розгляду скарг, зокрема, на бездіяльність слідчого, здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні шляхом постановлення однієї з вищезазначених ухвал.

З огляду на зазначене, слідчий суддя відповідно до положень КПК України не наділений повноваженнями за результатами розгляду скарг, зокрема, на бездіяльність слідчого, зобов`язувати слідчого прийняти рішення про визнання особи потерпілою,чи зобов`язувати слідчого видавати пам`ятку потерпілого оскільки захист прав особи, що звернулась до суду, здійснюється шляхом зобов`язання компетентних органів вчинити певні дії, а не прийняти процесуальне рішення.

За таких обставин, вимога скаржника про зобов`язання слідчого визнати його потерпілим та вручити пам`ятку потерпілого у кримінальному провадженні, не підлягає задоволенню.

Крім того у п. 30 рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), заява № 49684/99 від 27.09.2001, Європейський Суд з прав людини зазначив: «…Незважаючи на те, що п. 1 ст. 6 Конвенції прав людини зобов`язує суди мотивувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент…»

Частиною 2 ст. 22 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя, оцінивши аргументи, що викладені в скарзі, дослідивши надані докази, на що слід звернути окрему увагу, а саме на те, що до матеріалів скарги скаржником ОСОБА_3 не долучено жодного доказу на підтвердження викладених ним фактів. Єдиним документом, який він вважав за необхідне та залучив до матеріалів скарги, та яким обґрунтовує свою скаргу на бездіяльність слідчого та зобов`язання вчинити дії, виявилась долучена до матеріалів справи скарга, адресована до Вищої Ради Правосуддя, щодо неправомірних, на думку скаржника, дій слідчого судді ОСОБА_1 , та суддів Полтавського Апеляційного суду, зміст якої викладений на 14 аркушах, яка, крім того, долучена до матеріалів справи двічі - при подачі скарги на бездіяльність слідчого та 10.08.2020 року.

З урахуванням всього викладеного, слідчий суддя приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення скарги.

На підставі викладеного, керуючись 303, 306-307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого ТУ ДБР розташованого у м. Полтаві в рамках кримінального провадження № 0000033, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.03.2019 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст. 364, ч.2 ст. 382 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1