Справа № 487/140/21
Провадження № 1-кс/487/551/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.01.2021 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в присутності підозрюваного ОСОБА_5 , захисника - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання слідчого Слідчого відділу Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000130 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Нововолодимирівка Єланецького району, Миколаївської області, громадянина України, українця, що має середню спеціальну освіту, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який проходить військову службу за контрактом на посаді навідника 2 десантного штурмового взводу 1 десантно-штурмової роти 1 десантно штурмового батальону військової частини НОМЕР_1 . раніше судимого:
18.02.2020 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді шрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян;
08.05.2020 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.2 ст.186 КК України до 4 років позбавлення волі з випробувальним строком 1 рік;
11.06.2020 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.1 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі з випробувальним строком 1 рік 1 місяць;
15.07.2020 року Центральним районним судом м. Миколаєва за ч.4 ст.407 КК України до 5 років позбавлення волі з випробувальним строком на 3 роки;
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
13.01.2021 року слідчий СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 , за погодженням з прокурором військової прокуратури Миколаївського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .

В клопотанні слідчий зазначає, що СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000130 від 12.01.2021 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

12.01.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, посилаючись на неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу ніж тримання під вартою, просив про його задоволення.

Захисник заперечував щодо задоволення клопотання, посилаючись на те, що ризики зазначені в клопотанні, прокурором не доведенні. Крім того, зазначила, що в іншому кримінальному провадженні до її підзахисного було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який він не порушував та дотримувався усіх покладених на нього обов`язків, у зв`язку з чим, враховуючи, що тримання під вартою це самий суворий запобіжний захід, вважала за можливе застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, підтримав думку захисника.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що вказане клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із матеріалів клопотання встановлено, що СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000130 від 12.01.2021 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

12.01.2021 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, а саме при наступних обставинах:

06.10.2017 року громадянин ОСОБА_5 уклав контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України.

Наказом командира військової частини № НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 ) від 07.10.2017 року солдата ОСОБА_5 зараховано до списків особового складу частини, поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду помічника гранатометника військової частини НОМЕР_1 .

Будучи військо службовцем, солдат ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст.ст.9,11,16,127,128 статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст.2,4,6 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, поважити чужу гідність, не допускати не гідних вчинків самому та утримувати від їх вчинення товаришів по службі, під час перебування поза розташуванням військової частини поводитися з гідністю і честю, не допускати порушень громадського порядку та негідних вчинків.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 68 Конституції України, кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Разом з тим, солдат ОСОБА_5 , діючи в порушення вимог вище зазначених нормативних актів, підозрюється у вчиненні умисного злочину проти власності, вчиненого повторно за наступних обставин.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , раніше вже неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а саме за злочини проти власності, однак на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливий злочин проти чужої власності при наступних обставинах.
11.01.2021 року близько 23 год. 55 хв., більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилося можливим, ОСОБА_5 перебував у дворі будинку АДРЕСА_3 , де сидячи біля столу на лавці вживав алкогольні напої разом із потерпілим ОСОБА_8 , в ході чого останній поклав свій мобільний телефон марки «HUAWEI Mate 10 lite», вартістю орієнтовно 10000 грн., на стіл. Під час раптово виниклого конфлікту з потерпілим, на ґрунті виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_5 виник злочинний корисливий умисел направлений на відкрите викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, їх караність, передбачаючи можливість настання наслідків від його злочинних дій, а також, бажаючи їх настання, з метою власного незаконного збагачення, діючи повторно, ОСОБА_5 наніс потерпілому ОСОБА_8 один удар кулаком руки в область обличчя, внаслідок чого потерпілий впав на землю, після чого ОСОБА_5 забрав зі столу мобільний телефон марки «HUAWEI Mate 10 lite», вартістю 10000 грн., що належить ОСОБА_8 , маючи можливість розпорядитися майном на власний розсуд.

У подальшому ОСОБА_5 , з викраденим майном з місця скоєння кримінального правопорушення зник, та викраденим розпорядився на свій розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду орієнтовно на загальну суму 10000 грн..

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріали кримінального провадження, а саме: протоколом прийняття заяви від 12.01.2021; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 12.01.2021; протоколами пред`явлення особи для впізнання із потерпілим за фотознімками від 12.01.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 12.01.2021; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 12.01.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 12.01.2021; протоколами пред`явлення особи для впізнання із свідком за фотознімками від 12.01.2021; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 12.01.2021; протоколами пред`явлення особи для впізнання із свідком за фотознімками від 12.01.2021.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р. наголошено « … Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 … є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причино виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Європейський суд з прав людини у рішенні «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р. зазначив «…наявність «обґрунтованої підозри» передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла таки вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин …».

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до переконання, що докази надані стороною обвинувачення доводять обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Крім того, з матеріалів кримінального провадження та пояснень наданих в судовому засіданні, слідчий суддя приходить до переконання про доведення прокурором існування ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, про що свідчить наступне: ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, будучи обізнаним про міру покарання, яка йому загрожує у разі визнання його винуватим, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, перебуваючи на волі моженезаконно впливати на свідка ОСОБА_11 та потерпілого ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні, шляхом залякування, погроз, тощо до дачі неправдивих показів та викривлення обставин, які підлягають доказуванню та вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи його стійку антисоціальну поведінку, оскільки підозрюваний неодноразово був засуджений, на шлях виправлення не став та продовжує свою злочинну діяльність.

Відповідно до положень ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст.177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує те, що ОСОБА_5 неодружений, раніше неодноразово судимий, має зареєстроване місце проживання.

Слідчий суддя, зважаючи на початкову стадію досудового розслідування, вважає, що саме такий вид запобіжного заходу як тримання під вартою забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, позбавить його можливості переховуватись від органів досудового розслідування та суду, продовжити свою злочинну діяльність, чинити вплив на свідка та потерпілого у даному кримінальному провадженні.
Крім того, слідчий суддя критично оцінює доводи сторони захисту щодо можливості застосування до її підзахисного більш м`якої міри запобіжного заходу, оскільки будь-які більш м`які види запобіжного заходу не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігти вказаним ризикам.

Таким чином, застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, на думку слідчого судді, є необґрунтованим та невиправданим.
Відповідно до ч. 2 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше.
Враховуючи викладене, строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 слід рахувати з 12.01.2021.
Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави, після внесення якої він повинен бути звільнений з під варти.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.5 ст. 182 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позиція Європейського суду з прав людини стосовно питання обрання національними судами запобіжного заходу у вигляді застави та визначення її розміру, цілковито відображується в рішенні Суду у справі «Мангурас проти Іспанії» (Mangouras v. Spain) від 28 вересня 2010 року. Суд підтвердив, що відповідно до вказаної статті Конвенції внесення застави може вимагатися лише за наявності законних підстав для затримання особи, а також те, що уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність подальшого тримання обвинуваченого під вартою. Більше того, якщо навіть сума застави визначається виходячи із характеристики особи обвинуваченого та його матеріального становища, за певних обставин є обґрунтованим врахування також і суми збитків, у заподіянні яких ця особа обвинувачується.

Враховуючи встановленні при розгляді клопотання дані про особу підозрюваного, тяжкість правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 45400,00 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі, на думку слідчого судді, може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Окрім цього, застосовуючи щодо підозрюваного альтернативний запобіжний захід у виді застави, вважаю за необхідне покласти на н ього обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182-183, 193-197, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Слідчого відділу Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 задовольнити.
Застосувати до ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з утриманням в Державній установі «Миколаївській слідчий ізолятор» до 12.03.2021 року.
Визначити розмір застави, після внесення якої підозрюваний повинен бути звільнений з під варти, в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 45 400 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).
Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.
Роз`яснити підозрюваному, що в разі внесення застави у визначеному в ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі Державній установі «Миколаївській слідчий ізолятор».
Після отримання та перевірки протягом не більше одного робочого дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа Державної установи «Миколаївській слідчий ізолятор» негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти та повідомити про це слідчого, прокурора та слідчого суддю.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти, внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.
Покласти на ОСОБА_5 у разі звільнення під заставу такі зобов`язання:
- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;
- не відлучатися за межі Миколаївської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Попередити ОСОБА_5 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Ухвала слідчого судді в частині тримання під вартою ОСОБА_5 діє до 12.03.2021 року (включно).
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду, протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1