Справа №487/3577/20
Провадження №1-кп/487/646/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2020 Заводський районний суд м. Миколаєва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві кримінальне провадження №0000322 від 28.01.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Миколаєві, є громадянкоюУкраїни, має повну загальну середню освіту, заміжня, має на утриманні двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, раніше судима: 18.01.2019 року Центральним районним судом м.Миколаєва за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн., зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
зісторони обвинувачення прокурора ОСОБА_6 ,
зісторони захисту - обвинуваченої ОСОБА_3 ,
інший учасник провадження зі сторони обвинувачення потерпіла ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення визнане судом доведеним:

27.01.2020 року приблизно о 18:00 год., більш точний час в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим, ОСОБА_3 , перебувала у приміщенні кардіоревматичного відділу Миколаївської міської дитячої лікарні №2, яка розташована за адресою: м.Миколаїв вул.. Рюміна 5 в м.Миколаєві. Перебуваючи у вказаному місці, проходячи повз палати №4 вказанного відділу, ОСОБА_3 побачила мобільний телефон марки « Samsung» моделі «SM-A107 FZRDSEK», належній потерпілій ОСОБА_7 , та у неї виник злочинний умисел, направленний на повторне таємне заволодіння чужим майном.
З метою реалізації вказаного умислу, ОСОБА_3 , у вищевказаний час, у вищезазначеному місці, діючи таємно, умисно, повторно, протиправно, з метою заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь, усвідомлюючи суспільну небезпечність свого діяння та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, розуміючи те, що за її діями ніхто не спостерігає та вказані дії являються непомітними для оточуючих, здійснила крадіжку мобільного телефону марки « Samsung» моделі «SM-A107 FZRDSEK», вартістю 3371 грн.
Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілій ОСОБА_7 матеріальний збиток на суму 3371 грн.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, відповідальність за які передбачена ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
22.06.2020 року в даному кримінальному провадженні між потерпілою ОСОБА_7 та обвинуваченою ОСОБА_3 в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469, 471 КПК України, укладено угоду про примирення.
Відповідно до даної угоди потерпіла ОСОБА_7 та обвинувачена ОСОБА_3 дійшли згоди, щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_3 .
Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинна понести за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185 КК України, а саме у виді позбавлення волі строком на 2 роки, зізвільненням відвідбування покарання, на підставі ч.2 ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 1 рік.
В угоді про примирення зазначена дата її укладення та вона підписана сторонами.
Розглядаючи в порядку ч.3 ст. 474 КПК України питання про можливість затвердження угоди про примирення, суд виходить з наступного:
Відповідно до п. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно ч.3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, не допускається.
ОСОБА_3 вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України, що відповідно до ст. 12 КК України віднесено до категорії нетяжких злочинів.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 вказала, що угода укладена нею добровільно, вона цілком розуміє характер обвинувачення та повністю визнає свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 185 КК України. Крім того зазначила, що розуміє надані законом права, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згодна з видом покарання, який буде застосований до неї в результаті затвердження угоди про примирення та наполягає на затверджені угоди про примирення.
В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 зазначила, що угода укладена нею добровільно, їй зрозумілі наслідки затвердження угоди про примирення, визначені ст. 473 КПК України та просить затвердити зазначену угоду, до обвинуваченої претензій матеріального і морального характеру не має.
В судовому засіданні прокурор вважала можливим затвердити угоду про примирення між потерпілою ОСОБА_7 та обвинуваченою ОСОБА_3 , оскільки вона відповідає вимогам закону.
Отже, суд, переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді та дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про примирення від 22.06.2020 року між потерпілою ОСОБА_7 та обвинуваченою ОСОБА_3 і призначення останній узгодженої сторонами угоди міри покарання.
В той же час, з урахуванням особи обвинуваченої, яка раніше судима в силу ст.. 89 КК України, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря психіатрата нарколога не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, суд переконаний, що досягти мети виправлення останньої та запобігти вчиненню нею нового правопорушення можливо без ізоляції від суспільства, а тому на підставі ст.ст.75, 76 КК України вона може бути звільнена від відбування покарання з випробуванням.
Питання про речовий доказ суд вирішує у відповідності до правил, встановлених п.3 ч.9 ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 370, 374, 394, 475 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:
Затвердити у кримінальному провадженні №0000322 угоду про примирення від 22.06.2020 року, укладену між потерпілою ОСОБА_7 та обвинуваченою ОСОБА_3 .
ОСОБА_3 визнати винною у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185 КК України, та призначити їй покарання 2 роки позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного їй покарання з випробуванням, якщо вона протягом визначеного іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на неї обов`язки.
Покласти на засуджену ОСОБА_3 обов`язки, передбачені п.1, п.2 ч.1, п.2 ч.2 ст.76 КК України: - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; - повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Речові докази: - мобільний телефон « Samsung» моделі «SM-A107 FZRDSEK», переданий на зберігання потерпілій ОСОБА_7 залишити у розпорядженні останньої.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Обмеження права оскарження вироку визначені ч.1 ст. 473 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя : ОСОБА_1