Справа № 309/2880/19
Провадження № 1-кп/309/22/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2021 року м. Хуст

Хустський районний суд

Закарпатської області

в складі: головуючого-судді: ОСОБА_1

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

потерпілого: ОСОБА_5

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хуст кримінальне провадження № 0000758 від 16.08.2019 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Котельва Котелевського району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , із неповною середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Водій автомобіля «ВАЗ 2108» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 у відповідності до вимогами п.п. 1.2; 1.5; 11.2; 11.3;19.3 та 1.10 (в частині тлумачення поняття «небезпека для руху») ПДР України, повинен був, з технічної точки зору, вести свій автомобіль по своїй смузі руху, бути уважним до дорожньої обстановки, не виїжджаючи на зустрічну смугу руху, щоб не створити небезпеки іншим учасникам руху. У разі погіршення видимості у напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічного транспортного засобу, водій автомобіля «ВАЗ 2108», д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_4 повинен був зменшити швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги в напрямку руху, а у разі засліплення - увімкнути аварійну світлову сигналізацію і, не змінюючи смугу руху, зупинитися. З технічної точки зору, при заданих вихідних даних, водій автомобіля «ВАЗ 2108», д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_4 мав технічну можливість уникнути зіткнення в даній дорожній ситуації і полягла ця технічна можливість у виконанні вказаним водієм п.п. 1.2; 1.5; 11.2; 11.3; 19.3 та 1.10 (в частині тлумачення «небезпека для руху») ПДР України, тобто для уникнення зіткнення водієві ОСОБА_4 достатньо було діяти так, як вказано в п.2 даного дослідження. При заданих вихідних даних необхідною умовою даної ДТП, з технічної точки зору, є факт виїзду автомобіля «ВАЗ 2108» д.н.з. НОМЕР_1 на зустрічну смугу руху, тобто факт невідповідності дій водія автомобіля ОСОБА_4 технічним вимогам п.п. 1.2; 1.5; 11.2; 11.3; 19.3 та 1.10 (в частині тлумачення «небезпека для руху») ПДР України знаходяться в причинно-наслідковому зв`язку з фактом ДТП та її наслідками.

ОСОБА_4 , 15 серпня 2019 року о 21 годині керуючи автомобілем марки «ВАЗ 2108», державний номерний знак НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія на право користування транспортним засобом, рухаючись із невстановленою швидкістю по вулиці Борканюка в селі Нижнє Селище Хустського району, на відрізку 12 метрів від будинку №53, що розташований по вул. Борканюка в с. Нижнє Селище, маючи можливість оцінити дорожні умови та дорожню обстановку, втратив керованість автомобілем, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив

зіткнення з зустрічним автомобілем марки «Мерседес-Бенц Віто», державний номерний знак НОМЕР_3 , в результаті чого пасажир, котрий перебував у автомобілі марки «ВАЗ 2108», ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого перелому лівого променя в типовому місці із зміщенням на ширину променевої кістки, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 123 від 27.08.2019 року, вкладаються в час події, що мала місце 15.09.2019 року та відносяться до групи тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України визнав повністю та беззаперечно, щиро покаявся, повністю підтвердив фактичні обставини та події, викладені в обвинувальному акті. Суду пояснив, що прав керування транспортним засобом він не має, сів за кермо щоб вчитися їздити на авто. На повороті його засліпив зустрічний транспорт і він виїхав на смугу зустрічного руху та допустив зіткнення з автомобілем марки «Мерседес-Бенц Віто». Потерпілому шкоду не відшкодував через відсутність коштів.

Обвинувачений ОСОБА_4 вважає, що досліджувати інші докази не має необхідності, зміст та значення ст. 349 КПК України йому зрозумілі.

Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні суду пояснив, що обвинувачений самовільно сів за кермо його автомобіля марки «ВАЗ 2108». Рухаючись по вулиці його засліпив зустрічний автомобіль, ОСОБА_8 втратив керованість автомобілем, виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з зустрічним автомобілем марки «Мерседес-Бенц Віто». Коли він вийшов з автомобіля відчув сильний біль та викликав «швидку». Претензії до обвинуваченого має, шкода йому не відшкодована.

Беручи до уваги те, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, підтвердив фактичні обставини та події, викладені в обвинувальному акті, суд за згодою обвинуваченого та учасників судового розгляду, враховуючи, що не оспорювалися фактичні обставини справи, відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України визнає їх встановленими в судовому засіданні та вважає недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, роз`яснивши при цьому учасникам судового розгляду наслідки застосування даної статті КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, потерпілого, дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого.

Суд вважає доведеною вину обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

При призначенні обвинуваченому покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, у якому обвинувачується ОСОБА_4 і яке у відповідності до ст. 12 КК України є нетяжким злочином, також суд враховує дані про особу обвинуваченого, який раніше судимим не значиться, за місцем проживання характеризується позитивно, покаявся у скоєному, вину визнав повністю, активно сприяв розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання судом не встановлено.

Суд приймає до уваги також досудову доповідь, надану органом пробації, згідно якої ОСОБА_4 до раніше не судимий, характеристику з місця проживання, середній рівень ризику повторного вчинення кримінального правопорушення та низький ризик для суспільства, у тому числі для окремих осіб, тому орган з питань пробації вважає можливим перевиховання обвинуваченого без ізоляції від суспільства та не становить високу небезпеку для суспільства.

З урахуванням відомостей про особу обвинуваченого, обставин справи та того, що ОСОБА_4 водійських прав не отримував, суд приходить до висновку, що для виправлення обвинуваченого та для попередження скоєння інших кримінальних правопорушень необхідним є покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства, у зв`язку з чим суд вважає доцільним призначити покарання ОСОБА_4 у вигляді обмеження волі без позбавлення його права керувати транспортними засобами із застосуванням ст. 75 КК України.

Питання про речові докази суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження під час досудового розслідування та судового провадження не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити покарання у вигляді одного року обмеження волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 від відбування призначеного основного покарання у вигляді обмеження волі, якщо він протягом іспитового строку, який суд визначає в один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_4 не обирався.

Речові докази по справі: автомобіль марки «ВАЗ 2108» д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_5 залишити у його розпорядженні; автомобіль марки «Мерседес-Бенц Віто», державний номерний знак НОМЕР_3 , який знаходиться на відповідальному зберіганні у ОСОБА_9 залишити у його розпорядженні.

На вирок може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду через Хустський районний суд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а копія вироку обвинуваченому та прокурору підлягає врученню негайно після проголошення.

Суддя

Хустського районного суду ОСОБА_1