Справа № 464/3019/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/729/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7

та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000984 на ухвалу слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 30 червня 2020 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави,

в с т а н о в и л а :

ухвалою слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 30 червня 2020 року застосовано до підозрюваного

ОСОБА_7 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця с. Нирків, Заліщицького району, Тернопільської області,

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави.

Визначено строк дії ухвали шістдесят днів, тобто до 28 серпня 2020 року.

На ухвалу слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 30 червня 2020 року захисник підозрюваного ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить зазначену ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді домашнього арешту чи особистого зобов`язання або визначити заставу у мінімальному розмірі.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що обраний запобіжний захід є надто суворим та стосовно підозрюваного слід було застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, а можливо і особисте зобов`язання.

Вказує, що підозрюваний не має на меті уникати кримінальної відповідальності, хоче повного і об`єктивного досудового розслідування, оскільки вину у вчиненні злочинів не визнає і вважає помилковим оголошення йому підозри, оскільки на місці події не був, а перебував за місцем праці в СТО за адресою: АДРЕСА_2 , що можуть ствердити свідки. Також зазначає, що підозрюваний не буде намагатися переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки має намір сприяти слідству у з`ясуванні обставин справи. Крім того, наголошує на порушенні права на захист підозрюваного.

Зазначає, що ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має на утриманні малолітнього сина, має постійне місце проживання та праці, що теж, на думку захисника, ставить під сумнів достовірність вчинення ним кримінальних правопорушень і ймовірність помилкового оголошення йому підозри. Заслухавши доповідь судді, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали доводи апеляційної скарги, виступ прокурора ОСОБА_6 про залишення ухвали слідчого судді без змін, а апеляційної скарги - без задоволення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали судової справи та матеріали досудового розслідування, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У провадженні слідчого відділу Сихівського ВП ГУ НП у Львівській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000984 від 6 червня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 153, ч.1 ст. 187 КК України.

30 червня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 153, ч.1 ст. 187 КК України: вчинення будь-яких насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло іншої особи, без добровільної згоди потерпілої особи (сексуальне насильство); напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій).

Судове рішення про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави постановлено з дотриманням вимог ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Слідчий суддя дійшов обгрунтованого й правильного висновку про необхідність застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу - тримання під вартою, врахувавши при цьому: наявність обгрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 153, ч.1 ст. 187 КК України; наявність достатніх підстав вважати, що існують передбачені ст. 177 КПК України ризики.

При цьому слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів оцінив у сукупності всі обставини, в тому числі вагомість наявних доказів про підозру у вчиненні підозрюваним кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 153, ч.1 ст. 187 КК України.

Що стосується доводів апеляційної скарги сторони захисту про необгрунтованість підозри, яку повідомлено ОСОБА_7 , та про неповноту доказів у справі, то слід зазначити, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих правопорушень повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: даними протоколу огляду місця події від 6.06.2020 року, протоколу допиту потерпілої ОСОБА_10 від 6.06.2020 року, висновку експерта № 782 від 9.06.2020 року, протоколів допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 від 10.06.2020 року, протоколів пред`явлення особи для впізнання від 30.06.2020 року.
Крім того, слід зазначити, що при встановленні факту наявності (чи відсутності) обґрунтованої підозри слідчий суддя керується не тільки положеннями національного кримінального процесуального законодавства, а враховує й практику з цього питання Європейського суду з прав людини (ч.5 ст. 9 КПК України), яка відображена в рішенні від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, а також в рішенні у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартліпроти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, згідно з якою вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

В інших рішеннях «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року, «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року Європейський суд з прав людини зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Згідно з правовою позицію, яка закріплена у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення від 28 жовтня 1994 року), факти, щовикликаютьпідозру, не обов`язковомають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального процесу.

Твердження сторони захисту про відсутність ризиків, не обгрунтування слідчим суддею своїх висновків щодо наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, як на підставу скасування судового рішення колегія суддів до уваги не бере. З матеріалів провадження вбачається, що при розгляді клопотання слідчий суддя врахував передбачені ст. ст. 178, 183 КПК України обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу, в тому числі наявність обгрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним злочинів, передбачених ч.1 ст. 153, ч.1 ст. 187 КК України, з яких злочин, передбачений ч.1 ст. 187 КК України, відноситься до тяжких злочинів, санкція статті якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк до семи років, а також те, що підозра у вчиненні ним зазначених кримінальних правопорушень є обгрунтованою, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

Щодо апеляційних доводів сторони захисту про те, що судом першої інстанції при обранні запобіжного заходу не були оцінені у сукупності дані що характеризують особу підозрюваного ОСОБА_7 , який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має на утриманні малолітнього сина, має постійне місце проживання та праці, що в сукупності давало підстави застосуванню підозрюваному більш м`якого запобіжного заходу, то при обгрунтованій підозрі у вчиненні ОСОБА_7 тяжкого злочину, що поєднаний із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти наявним ризикам.

Відповідно до ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Оскільки ОСОБА_7 підозрюється у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч.1 ст. 187 КК України, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про необхідність та можливість застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави є обгрунтований та відповідає вимогам закону, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді та задоволення апеляційної скарги адвоката ОСОБА_9 .

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що слідчий суддя об`єктивно та в повній мірі дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді та задоволення апеляційної скарги захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_9 .

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

ухвалу слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 30 червня 2020 року про застосування до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення застави залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника адвоката ОСОБА_9 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4