Дата документу 05.10.2020 Справа № 334/4908/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
______________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/807/1111/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 334/4908/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2020 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2020 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина Російської Федерації, який має професійно-технічну освіту, не одружений, не працевлаштований, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, частково задоволено клопотання слідчого Дніпровського BП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту та застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати житло за адресою проживання в період часу з 20 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби строком до 10 години 10 хвилин 08 листопада 2020 року, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , посилаючись на норми КПК України та практику Європейського суду з прав людини, просить скасувати ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у застосуванні до ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує наступним:

-згідно з поясненнями підозрюваного ОСОБА_7 , які містяться у висновку інженерно-транспортної експертизи № 9-703 від 28 серпня 2020 року, в його діях порушень Правил дорожнього руху, які б знаходились у причинному зв`язку з ДТП, не має, тому що він почав повертати ліворуч раніше, аніж водій ОСОБА_10 почала виконувати маневр обгону, і її автомобіль в цей час знаходився позаду мотоцикла, проте, ці обставини не зазначені слідчим в повідомленні про підозру та в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, хоча, при цьому, обвинувальний акт щодо ОСОБА_10 за ч. 2 ст. 286 КК України за даним фактом ДТП вже перебуває на розгляді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя;

-клопотання про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу з`явилося не 09 вересня 2020 року після повідомлення про підозру, а лише 17 вересня 2020 року;

-ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, за місцем мешкання характеризується позитивно, з`являється до слідчого та суду за першою вимогою, потребує медичної реабілітації, а стороною обвинувачення не доведений жоден ризик, передбачений ст. 177 КПК України.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції суддю-доповідача про суть судового рішення та доводи апеляційної скарги, підозрюваного та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали провадження, доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить наступних висновків.

Слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку щодо доведеності обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та наявності ризиків, передбачених п. 1, п. 4 ч.1 ст. 177 КПК України, і з цим погоджується колегія суддів.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Порядок розгляду слідчим суддею клопотання про застосування запобіжного заходу в цілому відповідає вимогам п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Слідчий суддя постановив ухвалу відповідно до вимог ч. 4 ст. 194 КПК України.

Згідно зі ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

У ч. 5 ст. 132 КПК України зазначено, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Доводи захисника щодо невідповідності ухвали слідчого судді вимогам КПК України не підтверджуються дослідженими матеріалами кримінального провадження.

Слідчий суддя, обираючи ОСОБА_7 запобіжний захід, оцінив у сукупності вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, а саме від трьох до восьми років позбавлення волі, врахував, що останній раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем реєстрації характеризується позитивно, та застосував відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певний період доби, для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Враховуючи особу підозрюваного, тяжкість інкримінованого злочину та стадію досудового розслідування, слідчий суддя дійшов вірного висновку про те, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати, а більш м`який запобіжний захід, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

З висновками слідчого судді погоджується й апеляційний суд, оскільки саме запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, на даній стадії процесу повною мірою відповідає меті його застосування, забезпеченню виконання підозрюваним покладних на нього процесуальних обов`язків та запобіганню спробам вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України. Застосування більш м`яких запобіжних заходів до ОСОБА_7 є недостатнім.

Посилання апелянта на те, що ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, за місцем мешкання характеризується позитивно, з`являється до слідчого та суду за першою вимогою, потребує медичної реабілітації, а стороною обвинувачення не доведений жоден ризик, передбачений ст. 177 КПК України, є необґрунтованими, оскільки наявні в матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають підстави вважати, що ОСОБА_7 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, тобто, заявлені у клопотанні прокурора та встановлені слідчим суддею ризики, є реальними.
Крім того, як вбачається з клопотання слідчого та доданих до нього матеріалів, в них міститься достатньо даних для висновку про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та не встановив чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного.

Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Враховуючи вказане вище, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що згідно з поясненнями підозрюваного ОСОБА_7 , які містяться у висновку інженерно-транспортної експертизи № 9-703 від 28 серпня 2020 року, в його діях порушень Правил дорожнього руху, які б знаходились у причинному зв`язку з ДТП, немає, тому що він почав повертати ліворуч раніше, аніж водій ОСОБА_10 почала виконувати маневр обгону, і її автомобіль в цей час знаходився позаду мотоцикла, проте, ці обставини не зазначені слідчим в повідомленні про підозру та в клопотанні про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, оскільки фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи невинності ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, а також питання належності, допустимості, достовірності доказів, вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - у судовому провадженні під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції.

Отже, розглядаючи клопотання слідчого, слідчий суддя, з дотриманням вимог ст. ст. 177, 178, 181, 184, 193, 194 КПК України, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив обставини, передбачені ст. ст. 177, 178 КПК України, що враховуються при обранні запобіжного заходу та належним чином мотивував своє рішення.

За зазначених вище обставин колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, при цьому, доводи апеляційної скарги захисника правильності цього висновку не спростовують.

Інших підстав для скасування ухвали слідчого судді за доводами апеляційної скарги захисника апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 вересня 2020 року, якою щодо ОСОБА_7 частково задоволено клопотання слідчого Дніпровського BП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 та застосований запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною залишати житло за адресою проживання в період часу з 20 години 00 хвилин до 06 години 00 хвилин наступної доби строком до 10 години 10 хвилин 08 листопада 2020 року, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1, 2, 3 ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: