ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 2012/7490/2012 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11/818/14/20 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст. 364, ч.2 ст.366 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю прокурорів - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

підсудної - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальну справу за апеляціями прокурора ОСОБА_5 , який приймав участь в суді першої інстанції, та підсудної ОСОБА_7 на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2015 року стосовно ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2015 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м.Харкова, громадянку України, з вищою освітою, розлучену, працюючу з 2012 року на посаді головного державного податкового ревізора інспектора управління податкового аудиту Основ`янської МДПІ м. Харкова Харківської області ДПС України, раніше не судиму,

- за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст.366 КК України, визнана невинуватою і по суду виправдана;
- за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст.367 КК України в редакції Закону, що діяв до 03.06.2014 року, кримінальна справа закрита за відсутністю складу злочину, у зв`язку з декриміналізацією.

Цим вироком встановлено, Наказом № 255-о від 31.12.1997 ОСОБА_9 була призначена на посаду державного податкового інспектора відділу організації документальних перевірок юридичних осіб ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова.
Згідно зі ст. 1 Закону України «Про державну податкову службу в Україні», в редакції, чинній станом на 28.10.2004 року (далі - Закон) до системи органів державної податкової служби належать: Державна податкова адміністрація України, державні податкові адміністрації в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, державні податкові інспекції в районах, містах (крім міст Києва та Севастополя), районах у містах (далі - органи державної податкової служби).
Завданнями органів державної податкової служби є здійснення контролю за додержанням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів, державних цільових фондів податків і зборів (обов`язкових платежів), а також неподаткових доходів, установлених законодавством; запобігання злочинам та іншим правопорушенням, віднесеним законом до компетенції податкової міліції, їх розкриття, припинення та розслідування (стаття 2 Закону).
Статтею 10 Закону встановлено, що державні податкові інспекції в районах, містах без районного поділу, районах у містах, міжрайонні та об`єднані державні податкові інспекції здійснюють контроль за додержанням законодавства про податки, інші платежі; забезпечують облік платників податків, інших платежів, правильність обчислення і своєчасність надходження цих податків, платежів, а також здійснюють реєстрацію фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів; контролюють своєчасність подання платниками податків бухгалтерських звітів і балансів, податкових декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням податків, інших платежів, а також перевіряють достовірність цих документів щодо правильності визначення об`єктів оподаткування і обчислення податків, інших платежів тощо.
Наказом № 62-о від 10.12.2001 у зв`язку із змінами у структурі ОСОБА_9 переведена на посаду старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу документальних перевірок суб`єктів підприємницької діяльності - юридичних осіб управління податкового аудиту та валютного контролю державної податкової інспекції у Червонозаводському районі м. Харкова.
Згідно з Положенням про державну податкову інспекцію у Червонозаводському районі м. Харкова, затвердженого Державною податковою адміністрацією у Харківській області 25.02.2004 та Наказу ДПА України від 16.07.2003 р. №355 Про організаційну структуру органів Державної податкової служби, ДПІ є державним податковим органом у системі органів виконавчої влади, яка підпорядковується Державній податковій адміністрації у Харківській області і забезпечує реалізацію єдиної державної податкової політики на відповідній території. Основними завданнями інспекції є: здійснення контролю за додержанням податкового законодавства; запобігання злочинам та іншим правопорушенням, віднесеним законодавством до компетенції податкової міліції, їх розкриття та припинення. ДПІ відповідно до покладених на неї завдань здійснює роботу пов`язану із: здійснення контролю за додержанням законодавства про податки, інші платежі; перевіркою достовірності податкових декларацій, розрахунків та інших документів, пов`язаних з обчисленням податків, інших платежів, щодо правильності визначення об`єктів оподаткування і обчислення податків, інших платежів; наданням відповідним правоохоронним органам матеріалів за фактами правопорушень, за які передбачено кримінальну відповідальність, якщо їх розслідування не належить до компетенції податкової міліції; здійсненням інших функцій, необхідних для виконання покладених на ДПІ завдань. Посадові особи ДПІ зобов`язані дотримуватися Конституції, законів України, інших нормативних актів, прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій, забезпечувати виконання покладених на ДПІ функцій та повною мірою виконувати надані їм права. За невиконання або неналежне виконання посадовими особами ДПІ своїх обов`язків вони притягуються до дисциплінарної, адміністративної, кримінальної та матеріальної відповідальності згідно з чинним законодавством. (п.п. 1.1., 2.1., пп.пп. 2.2.1, 2.2.3, 2.2.10, 2.2.27 п. 2.2, п.п. 3.3., п. 5.1.)
Відділ документальних перевірок суб`єктів підприємницької діяльності - юридичних осіб ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова, в якому працювала ОСОБА_7 був структурним підрозділом ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова.
Основними завданнями і функціями відділу було проведення планових та позапланових документальних перевірок дотримання вимог податкового та іншого законодавства суб`єктами господарської діяльності.
На відділ, крім іншого, поклалося проведення зустрічних перевірок платників податку на додану вартість власними силами або надіслання запитів до органів державної податкової служби інших регіонів, передача матеріалів перевірки до підрозділів податкової міліції, якщо за її наслідками виявлені порушення вимог податкового законодавства, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України, проведення роботи з виявлення сумнівних фінансових операцій та надання інформації підрозділам боротьби з відмиванням доходів, одержаних злочинним шляхом.
Згідно з посадовою інструкцією на ОСОБА_10 було покладено здійснення заходів щодо забезпечення надходжень до бюджету податку на додану вартість, контроль за сплатою податку, аналіз надходжень, аналіз податкової звітності платника податку, взаємодія з місцевими органами влади та іншими організаціями з питань повноти та своєчасності сплати податку на додану вартість, проведення зустрічних перевірок платників податку на додану вартість власними силами або надіслання запитів до органів державної податкової служби інших регіонів, проведення документальних (планових та позапланових), а також зустрічних перевірок, проведення роботи з виявлення сумнівних фінансових операцій та надання інформації підрозділам боротьби з відмиванням доходів, одержаних злочинним шляхом, передача матеріалів перевірки до підрозділів податкової міліції, якщо за її наслідками виявлені порушення вимог податкового законодавства, відповідальність за які передбачена Кримінальним кодексом України.
Таким чином, ОСОБА_9 , працюючи на вказаній посаді, згідно з приміткою 1 до ст. 364 КК України являлась службовою особою, так як постійно виконувала функції представника органу виконавчої влади, зокрема була наділена повноваженнями проводити документальні (планові, позапланові, зустрічні) перевірки, іншими повноваженнями щодо дотримання суб`єктами господарювання вимог податкового законодавства, і її дії під час виконання службових обов`язків тягли настання певних правових наслідків.
Однак, ОСОБА_9 допустила службову недбалість, тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків, що спричинило істотну шкоду охоронюваним законом інтересам держави при наступних обставинах:
Так, директор ТОВ «ВКФ «Алів» ОСОБА_11 навесні 2004 року, за попередньою змовою із директором ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» ОСОБА_12 та невстановленими досудовим слідством особами створила умови для незаконного формування податкового кредиту з метою подальшого розкрадання коштів з державного бюджету України під виглядом відшкодування податку на додану вартість.
При цьому, ОСОБА_11 , директор ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» ОСОБА_12 та невстановлені слідством особи розподілили між собою ролі вчинення злочину, попередньо домовившись, що під виглядом вентилів запірних муфтових високого тиску та пальників газових зі струменевими пальниковими модулями СНГ-54 фактично на адресу ТОВ «ВКФ «Алів» будуть поставлені товарно-матеріальні цінності значно нижчої вартості та якості.
Для приховування та маскування злочинних дій ОСОБА_11 та інші учасники організованої злочинної групи запланували укладання між ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» та ТОВ «ВКФ «Алів» угод на постачання продукції та підписання інших документів, у яких будуть зазначені завищені ціни за одиницю партії товару, а розрахунки будуть проведені в безготівковій формі векселями.
Далі, згідно розподілу ролей, генеральний директор ТОВ «ВКФ «Алів» ОСОБА_11 , на підставі підроблених документів про фінансово-господарські відносини між зазначеними підприємствами повинна була незаконно сформувати податковий кредит ТОВ «ВКФ «Алів», і після проведення податковими органами відповідних документальних перевірок та підтвердження такого незаконно сформованого податкового кредиту заявити до бюджетного відшкодування суми податку на додану вартість, а отриманими бюджетними коштами заволодіти.
З метою реалізації цих злочинних намірів, упродовж червня-липня 2004 року між ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» в особі ОСОБА_12 (продавець) та ТОВ «ВКФ «Алів» в особі ОСОБА_11 (покупець) укладено угоди з постачання вентилів запірних муфтових високого тиску та пальників газових зі струменевими пальниковими модулями СНГ-54 і стабілізатором полум`я, згідно яких розрахунки передбачалось здійснити у безготівковій формі шляхом внесення грошових коштів на розрахунковий рахунок ТОВ «Дослідний завод запорної арматури», або у вексельній формі.
За поставлену продукцію керівництво ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» 30.07.2004 отримало від ТОВ «ВКФ «Алів» 6 простих векселів (емітент ТОВ «ВКФ «Алів») на загальну суму 268 239 726 грн. 60 коп., у т. ч. ПДВ на суму 44 706 621 грн. 10 коп.
З указаних векселів погашеним обліковувався лише 1 вексель номінальною та фактичною вартістю 157 тис. 500 грн., який був пред`явлений до сплати та оплачений ТОВ «ВКФ «Алів» з розрахункового рахунку на рахунок ТОВ «Дослідний завод запорної арматури». Інші 5 векселів на загальну суму 268 082 226,0 грн. (в т. ч. ПДВ на суму 44 млн. 600 тис. грн.) погашено не було.
Товарно-матеріальні цінності, названі в супровідних документах як вентилі запірні муфтові високого тиску та пальники газові зі струменевими пальниковими модулями СНГ-54 і стабілізатором полум`я, а фактично крани шарові, виготовлені та куплені у ВАТ «Запорізький арматурний завод» (м. Запоріжжя), та металеві конструкції, схожі за конструкцією до газових пальників типу СНГ-54 ТОВ «ВКФ «Алів», були передані на відповідальне зберігання ТОВ «Інтер`єр-Люкс» (м. Одеса), на підставі договору схову № 17/12004 від 20.05.2004.
У подальшому, у жовтні 2004 року директор ТОВ «ВКФ «Алів» ОСОБА_11 надала до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси декларації з податку на додану вартість та, пізніше, уточнюючі розрахунки та уточнюючі декларації до них, у яких незаконно задекларувала податковий кредит ТОВ «ВКФ «Алів», сформований за наслідками угод постачання товарів із ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» на загальну суму 44 706 621,10 грн.
Згідно з п. п. 1.7, 1.8 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість» податковий кредит - це сума, на яку платник податку має право зменшити податкове зобов`язання звітного періоду, визначена згідно з цим Законом. Бюджетне відшкодування - це сума, що підлягає поверненню платнику податку з бюджету у зв`язку з надмірною сплатою податку у випадках, визначених цим Законом.
Таким чином, за змістом Закону України «Про податок на додану вартість» право на відшкодування виникає лише при фактичній надмірній сплаті податку на додану вартість, а не з самого факту існування зобов`язання по сплаті податку на додану вартість в ціні товару.
Згідно з п. 4.8 ст. 4 Закону України «Про податок на додану вартість» векселі отримані, але не оплачені платником податку, або видані, але не оплачені платником податку, не змінюють сум податкових зобов`язань або податкового кредиту такого платника податку, незалежно від видів операцій, у яких такі векселі використовуються.
Оскільки оплата за отриманий товар ТОВ «ВКФ «Алів» грошовими коштами не проводилась, то і сума ПДВ продавцю (ТОВ «Дослідний завод запорної арматури») була фактично не сплаченою. У зв`язку з цим, оскільки факту надмірної сплати ПДВ з боку покупця (ТОВ «ВКФ «Алів») не було, то і бюджетної заборгованості перед ТОВ «ВКФ «Алів» не існувало.
При цьому, на підставі посвідчень від 12.10.2004 № 5758/23-34 заступником начальника відділу перевірки відшкодування ПДВ управління податкового аудиту та валютного контролю ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ОСОБА_13 проведені позапланові документальні перевірки ТОВ «ВКФ «Алів» з питань правомірності відшкодування ПДВ за липень і серпень 2004 року.
Під час проведення цих перевірок, у відповідності до ст. 7 п. 7.4 Закону України «Про податок на додану вартість» та Наказу ДПА України № 196 від 24.04.2003 «Щодо здійснення ефективного контролю за правомірністю відшкодування з бюджету сум податку на додану вартість юридичним особам» ДПІ у Малиновському районі м. Одеси 12.10.2004 за № 7208/23- 34/34 направило листа до ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова про проведення зустрічної перевірки ТОВ «Дослідний завод запорної арматури», який був поставщиком газового обладнання ТОВ «ВКФ «Алів».
Основними питаннями у запиті, на які необхідно надати відповідь у ході зустрічної перевірки, були:
-чи сплачений підприємством ПДВ за відповідні періоди до бюджету, якщо не сплачено, пояснити причину;
-чи є підприємство виробником відвантаженого товару.
Проведення зустрічної перевірки ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» було доручено старшому державному податковому ревізору-інспектору відділу документальних перевірок СПД юридичних осіб ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова ОСОБА_14 .
На підставі посвідчення № 4121 від 28.10.2004 старшим державним податковим ревізором-інспектором відділу документальних перевірок СПД юридичних осіб ОСОБА_15 , у приміщенні ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова, розташованому за адресою: м. Харків, Червонозаводський район, вул. Б. Хмельницького, 17, на підставі отриманих від представника ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» первинних документів фінансово-господарської діяльності, упродовж дня 28.10.2004 проведено зустрічну перевірку вказаного підприємства з питань взаємовідносин з ТОВ «ВКФ «Алів» за період червень-липень 2004 року, про що нею було складено відповідну довідку від 28.10.2004 за № 1384-232/32949483.
При проведенні вказаної перевірки ОСОБА_9 , будучи службовою особою ДПІ, неналежно виконала свої службові обов`язки, покладені на неї законом та нормативно-правовими актами, зокрема інструктивним наказом ДПА України № 196/дск від 24.04.2003 року, який покладає на підрозділ податкової служби, до якої надійшов запит про проведення зустрічної перевірки, провести її якісно.
Так, грубо порушуючи вимоги Закону України «Про державну податкову службу в Україні», додатку №9 до Методичних вказівок про організацію порядку адміністрування ПДВ, затверджених наказом ДПА України №376 від 01.08.1998 року, наказу ДПА України № 196/дск від 24.04.2003 року, в частині, що регламентується проведення та оформлення зустрічний перевірок, ОСОБА_9 в результаті неналежного виконання своїх обов`язків, не відобразила у складеній нею довідці суттєві обставини заснування, реєстрації та діяльності ТОВ «Дослідний завод запорної арматури».
При цьому, працюючи тривалий час в органах державної податкової служби та маючи необхідний досвід роботи, ОСОБА_9 не могла не усвідомлювати, що дані зустрічної перевірки ТОВ «Дослідний завод запорної арматури», зокрема про статус підприємства як виробника продукції та обставини у взаємовідносинах з ТОВ «ВКФ «Алів» повинні стати однією з підстав для вирішення питання про бюджетне відшкодування останньому сум податку на додану вартість. До настання можливих негативних наслідків для державних інтересів ОСОБА_9 поставилась із злочинною недбалістю, тобто не передбачала настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинна була і могла їх передбачити в силу покладених на неї службових обов`язків.
Внаслідок допущенною ОСОБА_15 злочинної недбалості ТОВ «ВКФ «Алів» отримало можливість незаконного відшкодування бюджетних коштів в особливо великих розмірах. При цьому, дії ОСОБА_7 спричинили істотну шкоду охороняємим законом інтересам держави.
Так, ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» створено 17.05.2004 (юридична адреса: м. Харків, вул. Кірова, 38) двома засновниками: ОСОБА_12 та ОСОБА_16 . Статутний фонд визначено в розмірі 20 500 грн. Через два дні після заснування з колективної власності підприємство перетворене на приватне: 19.05.2004 ОСОБА_16 відступив свою частку в статуті компаньйону ОСОБА_12 з метою стати керівником ТОВ «Фірма Фенікс» постачальника комплектуючих для ТОВ «Дослідний завод запорної арматури».
Проте ОСОБА_9 , неналежно виконуючи свої службові обов`язки, у довідці зустрічної перевірки не вказала ОСОБА_16 як одного із засновників ТОВ «Дослідний завод запорної арматури». Оскільки ОСОБА_16 був пов`язаною особою щодо контрагента-постачальника - ТОВ «Фірма Фенікс» (на момент перевірки - був його одноосібним власником), та від його імені були підписані угоди з ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» на поставку комплектуючих, тому доходи та витрати суб`єктів угод з пов`язаними особами мали бути визначатися та зазначатися в податковій звітності за „звичайними цінами (ст. 1.20, ст. 1.26 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств»).
Крім того, з наявних документів, які перевіряла ОСОБА_9 , власних виробничих фондів, об`єктів нерухомості ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» не мало, як і не мало достатньої кількості технічних засобів, інженерно-технічних фахівців, та коштів для організації виробництва. Лише тимчасово були найняті громадяни для виконання підсобних та некваліфікованих робіт та орендовані у м. Запоріжжя виробничі приміщення та у м. Харкові офісні. Крім того, статутний фонд ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» становив лише 20 500 грн., внесок до якого передбачено офісними меблями та офісною технікою на вказану суму. Згідно документів, що перевіряла ОСОБА_9 , підприємство здійснювало фінансово-господарську діяльність лише упродовж червня-серпня 2004 року і тільки у зв`язку з виконанням угоди з ТОВ «ВКФ «Алів», звітувало у фінансовій та податковій звітності до листопада 2005 року нульовими показниками доходів і витрат.
Однак, ОСОБА_9 , недбало поставившись до виконання своїх службових обов`язків, не будучи фахівцем у газовому обладнанні, у довідці про результати зустрічної перевірки зробила висновок та зазначила дані про те, що ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» є виробником відвантаженої продукції і має власні виробничі потужності.
Безпідставне не відображення ОСОБА_7 у складеній нею довідці суттєвих обставин заснування, реєстрації та діяльності ТОВ «Дослідний завод запорної арматури», а також її необґрунтований висновок про те, що ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» є виробником відвантаженої продукції призвело до того, що ДПІ у Малиновському районі м. Одеси, у зв`язку з відсутністю у неї відповідних правових та фактичних підстав, не направило запит щодо проведення зустрічної перевірки по взаємовідносинам між ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» та ТОВ «Фірма Фенікс», щоб дозволило б вчасно виявити та встановити факт недійсності (фіктивності) укладених між зазначеними підприємствами угод в силу невідповідності їх цін «звичайними цінами», та, як наслідок, фіктивності діяльності самого заводу в значенні як промислового підприємства - виробника складного газового обладнання.
Крім того, ОСОБА_9 , неналежно виконуючи покладені на неї обов`язки, не зробила ніякого висновку та не звернула увагу ДПІ у Малиновському районі м. Одеси, за запитом якої проводилась зустрічна перевірка, стосовно того факту, що частина виписаних податкових накладних підприємствами-постачальниками комплектуючих - ТОВ «Інекс» та ТОВ «Фірма Фенікс» отримано ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» до реєстрації його як платника ПДВ в ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова.
Так, згідно з документами, які отримала ОСОБА_9 , і які остання перевіряла, на податковий облік ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» взято в ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова 19.05.2004 року та зареєстровано платником податку на додану вартість 04.06.2004 року.
У зазначений період ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» отримано від ТОВ «Інекс» комплектуючі на загальну суму 41 309 763,84 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 6 884 960,64 грн. Однак, податкові накладні виписані ТОВ «Інекс» 02.06.2004, тобто до реєстрації ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» платником ПДВ (04.06.2004), не могли формувати податковий кредит ТОВ «Дослідний завод запорної арматури», оскільки останній на той час не був платником ПДВ, а саме:
-податкова накладна від 02.06.04 № 20 на суму ПДВ 229 680 грн.;
-податкова накладна від 02.06.04 № 23 на суму ПДВ 3 155,64 грн.;
-податкова накладна від 02.06.04 № 21 на суму ПДВ 195 грн.;
-податкова накладна від 02.06.04 № 22 на суму ПДВ 1 286 730 грн.,
всього на суму 1 519 760,64 грн.
Крім того, у вказаний період ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» отримано від ТОВ «Фірма Фенікс» комплектуючі на загальну суму 226 794 558 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 37 799 093 грн. Однак, податкові накладні виписані ТОВ «Фірма Фенікс» 02.06.2004 до реєстрації ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» платником ПДВ (04.06.2004), а саме:
-податкова накладна від 02.06.04 № 45 на суму ПДВ 2 266 814 грн.;
-податкова накладна від 02.06.04 № 46 на суму ПДВ 3 794 310 грн.;
-податкова накладна від 02.06.04 № 43 на суму ПДВ 725 868 грн.;
-податкова накладна від 02.06.04 № 44 на суму ПДВ 395 670 грн.;
-податкова накладна від 02.06.04 № 47 на суму ПДВ 597 516 грн., всього на суму 7 780 178 грн., не могли формувати податковий кредит ТОВ «Дослідний завод запорної арматури», оскільки останнє на той час не було платником ПДВ.
Таким чином, до складу податкового кредиту ТОВ «Дослідний завод запорної арматури», в порушення пункту 1.7 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість», безпідставно включено суму ПДВ у розмірі 9 299 938,64 грн.
Однак, ОСОБА_9 через неналежне виконання своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них ці факти не проаналізувала не зробила належного висновку та не зазначила про ці факти порушення податкового законодавства у своїй довідці.
Також, при дослідженні документів по взаємовідносинах ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» з ТОВ «Інекс» та ТОВ «Фірма Фенікс» ОСОБА_9 не надала оцінки тому факту, що в реквізитах договорів поставки № 05 від 17.05.2004 ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» з ТОВ «Інекс» та № 07 від 01.06.2004 ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» з ТОВ «Фірма «Фенікс», які проставлені з боку ТОВ «Дослідний завод запорної арматури», вже були дані про індивідуальний податковий номер та розрахунковий рахунок, відкритий в ФБ «Фінанси та кредит», які були надані підприємству лише 04.06.2004 року, тобто після укладання вищевказаних договорів.
Також ОСОБА_7 не зробила ніякого висновку та не звернула увагу ДПІ у Малиновському районі м. Одеси, за запитом якої проводилась зустрічна перевірка, стосовно того факту, що упродовж червня - липня 2004 року ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» отримано комплектуючих від ТОВ «Фірма Фенікс» та ТОВ «Інекс» на загальну суму 268 104 321,84 грн. У той же час ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» у цей період відвантажив ТОВ «ВКФ «Алів» готової продукції на загальну суму 268 239 726,6 грн., тобто витрати підприємства на виробництво складали суму лише 135 404,76 грн.
Крім того, неналежно виконуючи обов`язки по виявленню порушень податкового законодавства в діяльності ТОВ «Дослідний завод запорної арматури», ОСОБА_9 не зробила ніякого висновку та не звернула увагу ДПІ у Малиновському районі м. Одеси, за зверненням якої проводилась зустрічна перевірка, стосовно того факту, що на виконання умов угоди ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» відвантажено на адресу ТОВ «ВКФ «Алів» продукцію по податкових накладних № 4 від 07.06.2004, № 5/1 від 07.06.2004, № 5/2 від 07.06.2004 року, а також про те, що суми податку на додану вартість за вказаними податковими накладними включені до податкових зобов`язань, відображених у книзі обліку продаж товарів, робіт і послуг, яка була зареєстрована у органах ДПІ тільки 08.06.2004 року.
Також у перевірочній частині довідки ОСОБА_9 вказала, але не зробила ніякого висновку та не звернула увагу ДПІ у Малиновському районі м. Одеси, що реалізована продукція доставлялася на склад ТОВ «ВКФ «Алів» та передавалася згідно актів прийому-передачі за підписами ОСОБА_12 та ОСОБА_11 у період з 07 червня 2004 року до 30 липня 2004 року. При цьому, не надала оцінки тому факту, що згідно з договором зберігання №23/3/2004 від 18.06.2004 та актів прийому-передачі, які є невід`ємною частиною цього договору, товар який нібито доставлявся на склад ТОВ «ВКФ «Алів», знаходився на складах ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» до 08.07.2004 та лише після цієї дати товар було відправлено до ТОВ «ВКФ «Алів». Тобто акти прийому-передачі між ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» та ТОВ «ВКФ «Алів» віл 07.06.2004, 18.06.2004 та 28.06.2004, а також товарно-транспортні накладні від 06.06.2004 та 16.06.2004 не відповідали вищевказаним актам прийому-передачі товару на зберігання, що свідчило про фіктивність даних операцій.
Крім того, ОСОБА_9 , продовжуючи неналежно виконувати свої обов`язки, у ході проведення зустрічної перевірки не надала належної оцінки схемі товарно-грошових потоків, які сприяли виникненню від`ємного значення ПДВ у ТОВ «ВКФ «Алів», які, з урахуванням вищезазначених обставин, мають ознаки „фіктивності або „транзитності.
Внаслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків, ОСОБА_9 не встановила та не вказала факти фіктивних угод, фіктивної виробничої діяльності ТОВ «Дослідний завод запорної арматури». Замість констатації сумнівності взаємовідносин та фінансових операцій ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» з ТОВ «ВКФ «Алів», ТОВ «Інекс» та ТОВ «Фірма Фенікс», про фактичну фізичну неможливість за короткий проміжок часу незначною бригадою підсобних робітників без виробничого устаткування та без фінансових ресурсів здійснити виробництво великого об`єму технічно складної продукції (комплектуючі було отримано за 5 днів до відвантаження вже готової продукції) ОСОБА_9 у своїй довідці вказала, що порушень законодавства під час перевірки не встановлено.
При цьому в порушення своєї посадової інструкції, яка регламентує аналіз результатів перевірки та зобов`язує державного податкового інспектора проведення роботі з виявлення сумнівних фінансових операції та надання інформації правоохоронним органам з метою протидії відмивання доходів, одержаних злочинним шляхом, ОСОБА_7 , поставившись недбало до виконання своїх службових обов`язків, не вказала інформацію про сумнівні фінансові операції та взагалі сумнівні взаємовідносини між вказаними підприємствами зі своїми застереженнями до відповідного підрозділу податкової міліції, що на початковому етапі перевірки перешкодило б незаконному бюджетному відшкодуванню на користь ТОВ «ВКФ «Алів» ПДВ у суммі 44 115 558,78 грн.
Результати та матеріали зустрічної перевірки ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова, проведеної ОСОБА_7 листами від 04.11.2004 №6864/7/23-216, від 31.01.2005 №697/7/23-216, від 07.04.2005 №2168/7/23-216 та від 07.04.2005 №2169/7/23-216 були направлені до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси, якою проводились документальні перевірки ТОВ «ВКФ «Алів» на предмет правомірності заявлених до бюджетного відшкодування сум податку на додану вартість.
З посиланням на ці данні зустрічної перевірки ТОВ «Дослідний завод запорної арматури», проведеними ДПІ у Малиновському районі м. Одеси документальними перевірками ТОВ «ВКФ «Алів» на предмет правомірності заявлених до бюджетного відшкодування сум податку на додану вартість та складеними за їх результатами актом від 15.10.2004 № 216/23-34/07/20924752, актом від 15.10.2004 № 217/23-34/07/20924752, довідкою від 31.03.2005 № 36/23-3407/20924752, довідкою від 31.03.2005 № 37/23-3407/20924752, довідкою від 19.04.2005 № 46/23-3407/20924752, актом від 27.05.2005 №160/23-114/20924752 планової документальної перевірки було безпідставно підтверджено податковий кредит ТОВ «ВКФ «Алів» на загальну суму 44 706 621,10 гривень, і у подальшому в період 2006-2007 років безпідставно включено ТОВ «ВКФ «Алів» в реєстри ДПІ у Малиновському районі м. Одеси та ДПА в Одеській області на бюджетне відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок, а також було надано документи до Чорноморської регіональної митниці, що дозволило використати ТОВ «ВКФ «Алів» податковий кредит шляхом сплати податку на додану вартість при митному оформленні імпортованих товарів за рахунок застосування в якості оплати ПДВ вартість податкових векселів TOB «ВКФ «Алів» і використати даний кредит для погашення заборгованості по податковим платежам цього підприємства в бюджет держави.
Як наслідок, на розрахунковий рахунок ТОВ «ВКФ «Алів» було незаконно відшкодовано суму податку на додану вартість в розмірі 13 544 091,93 грн., незаконно проведено взаємозалік з КП «Одесатеплоенерго» на суму 299 000,00 грн., в рахунок погашення податкових векселів зараховано суму бюджетного відшкодування по деклараціям з податку на додану вартість на суму 6 108 641,48 грн. та погашено шляхом включення до податкового кредиту відповідних періодів податкових декларацій з ПДВ на суму 24 163 852,37 грн.
Вказане призвело до заподіяння збитків державі на загальну суму 44 115 558,78 грн., чому сприяла недбалість ОСОБА_7 , оскільки складений нею акт зустрічної перевірки ТОВ «Дослідний завод запірної арматури», окрім іншого, був юридичним обґрунтуванням та необхідною передумовою незаконного відшкодування ПДВ ТОВ «ВКФ «Алів» на вищевказану суму.

Зазначені дії ОСОБА_7 кваліфіковані судом першої інстанції за ч.1 ст.367 КК України (в редакції, яка діяла до 03.06.2014 року), тобто неналежне виконання службовою особою своїх службових обов`язків через несумлінне ставлення до них, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам.

Крім того, як зазначено в оскарженому вироку, органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачувалась у тому, що працюючи на посаді старшого державного податкового ревізора-інспектора відділу документальних перевірок суб`єктів господарської діяльності юридичних осіб державної податкової інспекції у Червонозаводському районі м. Харкова, тобто будучи службовою особою, та згідно зі ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» працівником правоохоронного органу, за місцем своєї роботи, у приміщенні ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова, розташованому в Червонозаводському районі м. Харкові по вул. Б. Хмельницького, 17, упродовж дня 28.10.2004, на запит ДПІ у Малиновському районі м. Одеси від 12.10.2004 №7208/23-34/34 провела зустрічну перевірку ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» з питань взаємовідносин з ТОВ «ВКФ «Алів» за період червень-липень 2004 року, про що склала відповідну довідку від 28.10.2004 № 1384-232/32949483, яка є офіційним документом, до якої умисно внесла завідомо неправдиві відомості.
Використовуючи свої службові повноваження в інтересах директора ТОВ «ВКФ «Алів» ОСОБА_11 , директора ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» ОСОБА_12 та інших невстановлених слідством осіб, порушуючи вимоги Закону України «Про податок на додану вартість» та інструктивні накази ДПА України, якими встановлено порядок проведення перевірок щодо фактів бюджетного відшкодування податку на додану вартість, при фактичній відсутності розрахунків між ТОВ «ВКФ «Алів» і ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» та між ТОВ «Дослідний завод запірної арматури» і ТОВ «Фірма «Фенікс» та ТОВ «Інекс» (передача векселів не є розрахунком по договорах), при фактичній відсутності у ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» виробництва і відповідного обладнання та при значному завищенні і недостовірності цін на поставлену продукцію, фактичну відсутність сплати вказаним підприємством до державного бюджету сум ПДВ, внесла у довідку про зустрічну перевірку ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» завідомо неправдиві відомості про наявність та достовірність вищезазначених обставин.
Крім того, грубо порушуючи вимоги Закону України «Про державну податкову службу в Україні», наказів ДПА України № 196/дск від 24.04.2003, № 255/дск від 31.05.2002, № 282/дск від 13.06.2002, № 599 від 15.10.2004, якими регламентується порядок проведення перевірок, у тому числі й з питань підтвердження правомірності бюджетного відшкодування, ОСОБА_9 умисно не відобразила у складеній нею довідці суттєві обставини заснування, реєстрації та діяльності ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» і його взаємовідносин з підприємствами-поставщиками продукції ТОВ «Фірма «Фенікс» та ТОВ «Інекс».
Внаслідок вчиненого ОСОБА_7 службового підроблення ТОВ «ВКФ «Алів» незаконно отримано відшкодування бюджетних коштів в особливо великих розмірах.
Так, ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» створено 17.05.2004 (юридична адреса: м. Харків, вул. Кірова, 38) двома засновниками: ОСОБА_12 та ОСОБА_16 . Статутний фонд визначено в розмірі 20 500 грн. Через два дні після заснування з колективної власності підприємство перетворене на приватне: 19.05.2004 ОСОБА_16 відступив свою частку в статуті компаньйону ОСОБА_12 з метою стати керівником ТОВ «Фірма Фенікс» постачальника комплектуючих для ТОВ «Дослідний завод запорної арматури».
Проте ОСОБА_9 , зловживаючи своїм службовим становищем, в порушення ст. 1.20, ст. 1.26 Закону України «Про оподаткування прибутку підприємств», діючи умисно та в інтересах директора ТОВ «ВКФ «Алів» ОСОБА_17 , директора ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» ОСОБА_12 , а також невстановлених слідством осіб, у довідці не вказала ОСОБА_16 як одного із засновників ТОВ «Дослідний завод запорної арматури». Оскільки ОСОБА_16 був пов`язаною особою щодо контрагента постачальника - ТОВ «Фірма Фенікс» (на момент перевірки - був його одноосібним власником), та від його імені були підписані угоди з ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» на поставку комплектуючих, тому доходи та витрати суб`єктів угод з пов`язаними особами мали бути визначатися та зазначатися в податковій звітності за „звичайними цінами.
При зазначенні вказаного факту ОСОБА_9 умисно не визначила справедливі ринкові ціни на „комплектуючі, придбані у ТОВ «Фірма Фенікс» та ТОВ «Інекс», що розкрило б фіктивність угоди ТОВ «Дослідний завод запірної арматури» з вказаними постачальниками і як наслідок фіктивність угоди з покупцем готової продукції, фіктивності діяльності самого заводу в значенні як промислового підприємства - виробника складного газового обладнання.
З наявних документів, які перевіряла ОСОБА_9 , власних виробничих фондів, об`єктів нерухомості ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» не мало, як і не мало технічних засобів, інженерно-технічних фахівців, та коштів для організації виробництва. Лише тимчасово були найняті громадяни для виконання підсобних та некваліфікованих робіт. Крім того, статутний фонд ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» становив лише 20 500 грн., внесок до якого передбачено офісними меблями та офісною технікою на вказану суму. Згідно документів, що перевіряла ОСОБА_9 , підприємство здійснювало фінансово-господарську діяльність лише упродовж червня-серпня 2004 року і тільки у зв`язку з виконанням угоди з ТОВ «ВКФ «Алів», звітувало у фінансовій та податковій звітності до листопада 2005 року нульовими показниками доходів і витрат.
Однак, ОСОБА_9 , зловживаючи своїм службовим становищем та діючи умисно в інтересах директора ТОВ «ВКФ «Алів» ОСОБА_11 , директора ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» ОСОБА_12 та невстановлених слідством осіб, не будучи фахівцем у газовому обладнанні, у довідці про результати зустрічної перевірки умисно зазначила завідомо неправдиві дані про те, що нібито ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» є виробником відвантаженої продукції і має власні виробничі потужності.
Крім того, ОСОБА_9 , зловживаючи своїм службовим становищем, під час проведення вказаної зустрічної перевірки умисно не зробила ніякого висновку стосовно того факту, що частина виписаних податкових накладних підприємствами-постачальниками комплектуючих - ТОВ «Інекс» та ТОВ «Фірма Фенікс» отримано ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» до реєстрації його як платника ПДВ в ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова.
Так, згідно з документами, які у невстановленому місці та від невстановлених слідством осіб отримала ОСОБА_9 , і які остання перевіряла, на податковий облік ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» взято в ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова 19.05.2004 та зареєстровано платником податку на додану вартість 04.06.2004.
Проте, у зазначений період ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» отримано від ТОВ «Інекс» комплектуючі на загальну суму 41 309 763,84 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 6 884 960,64 грн. Однак, податкові накладні виписані ТОВ «Інекс» 02.06.2004, тобто до реєстрації ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» платником ПДВ (04.06.2004), не могли формувати податковий кредит ТОВ «Дослідний завод запорної арматури», оскільки останній на той час не був платником ПДВ, а саме:
-податкова накладна від 02.06.04 № 20 на суму ПДВ 229 680 грн.;
-податкова накладна від 02.06.04 № 23 на суму ПДВ 3 155,64 грн.;
-податкова накладна від 02.06.04 № 21 на суму ПДВ 195 грн.;
-податкова накладна від 02.06.04 № 22 на суму ПДВ 1 286 730 грн.,
всього на суму 1 519 760,64 грн.
Крім того, у вказаний період ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» отримано від ТОВ «Фірма Фенікс» комплектуючі на загальну суму 226 794 558 грн., у тому числі ПДВ у розмірі 37 799 093 грн. Однак, податкові накладні виписані ТОВ «Фірма Фенікс» 02.06.2004 до реєстрації ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» платником ПДВ (04.06.2004), а саме:
-податкова накладна від 02.06.04 № 45 на суму ПДВ 2 266 814 грн.;
-податкова накладна від 02.06.04 № 46 на суму ПДВ 3 794 310 грн.;
-податкова накладна від 02.06.04 № 43 на суму ПДВ 725 868 грн.;
-податкова накладна від 02.06.04 № 44 на суму ПДВ 395 670 грн.;
-податкова накладна від 02.06.04 № 47 на суму ПДВ 597 516 грн., всього на суму 7 780 178 грн., не могли формувати податковий кредит ТОВ «Дослідний завод запорної арматури», оскільки останнє на той час не було платником ПДВ.
Таким чином, до складу податкового кредиту ТОВ «Дослідний завод запорної арматури», в порушення пункту 1.7 ст. 1 Закону України «Про податок на додану вартість», безпідставно включено суму ПДВ у розмірі 9 299 938,64 грн.
Однак, ОСОБА_9 , діючи умисно в інтересах директора ТОВ «ВКФ «Алів» ОСОБА_11 , директора ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» ОСОБА_12 та невстановлених слідством осіб, про ці факти порушення податкового законодавства у своїй довідці умисно не зазначила.
Також, при дослідженні документів по взаємовідношеннях ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» з ТОВ «Інекс» та ТОВ «Фірма Фенікс» ОСОБА_9 умисно не надала оцінки тому факту, що в реквізитах договорів поставки № 05 від 17.05.2004 ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» з ТОВ «Інекс» та № 07 від 01.06.2004 ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» з ТОВ «Фірма «Фенікс», які проставлені з боку ТОВ «Дослідний завод запорної арматури», вже були дані про індивідуальний податковий номер та розрахунковий рахунок, відкритий в ФБ «Фінанси та кредит», які були надані підприємству лише 04.06.2004 та відповідно, тобто після укладання вищевказаних договорів.
Крім того, про виявлення вищевказаних наявних фактів фіктивності таких фінансових операцій ТОВ «Дослідний завод запірної арматури» ОСОБА_9 , діючи умисно в інтересах директора ТОВ «ВКФ «Алів» ОСОБА_11 , директора ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» ОСОБА_12 та невстановлених слідством осіб, не повідомила органи податкової міліції, що зобов`язана була зробити, виходячи із положень своєї посадової інструкції.
Також, ОСОБА_9 , продовжуючи зловживати своїм службовим становищем, під час проведення зустрічної перевірки ТОВ «Дослідний завод запорної арматури», в порушення підпункту 1.16.2. Наказу ДПА України від 15.10.04 № 599 «Про затвердження Методичних рекомендацій та нової редакції зразків форм актів перевірок» (чинного на той час), умисно не відобразила у довідці потужності підприємства, обсяги реалізації продукції, стан та форми розрахунків.
Так, упродовж червня - липня 2004 року ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» отримано комплектуючих від ТОВ «Фірма Фенікс» та ТОВ «Інекс» на загальну суму 268 104 321,84 грн. У той же час ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» у цей період відвантажив ТОВ «ВКФ «Алів» готової продукції на загальну суму 268 239 726,6 грн., тобто витрати підприємства на виробництво складали суму лише 135 404,76 грн.
Ігноруючи вимоги листа ДПІ у Малиновському районі м. Одеси № 7208/23-34/34 про проведення зустрічної перевірки, ОСОБА_9 , достовірно знаючи про те, що оплата за отриманий товар ТОВ «ВКФ «Алів» грошовими коштами не проводилась і, крім того, ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» при отриманні комплектуючих деталей від ТОВ «Інекс» та ТОВ «Фірма «Фенікс» не здійснювалась відрахування до бюджету платежів з податку на додану вартість, умисно не зазначила це у складеній довідці, тобто приховала вказані обставини, що мали визначальне значення при вирішенні питання про відшкодування ТОВ «ВКФ «Алів» податку на додану вартість.
Крім того, в порушення вимог п.2 Наказу ДПА №282/ДСК, ОСОБА_9 , продовжуючи діяти умисно, у ході проведення зустрічної перевірки не дослідила та не відобразила у складеній довідці схем товарно-грошових потоків, причин, які сприяли виникненню від`ємного значення ПДВ, встановлення та відпрацювання ланцюга постачальників споживачів товарно-матеріальних цінностей, виявлення в цьому ланцюзі підприємств, які мають ознаки „фіктивності або „транзитності.
Діючи умисно в інтересах директора ТОВ «ВКФ «Алів» ОСОБА_11 , директора ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» ОСОБА_12 та невстановлених слідством осіб, ОСОБА_9 завідомо приховала факти фіктивних угод, фіктивної виробничої діяльності ТОВ «Дослідний завод запорної арматури». Замість констатації сумнівності взаємовідносин та фінансових операцій ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» з ТОВ «ВКФ «Алів», ТОВ «Інекс» та ТОВ «Фірма Фенікс», про фактичну відсутність взаєморозрахунків між ними, та несплату ними ПДВ у сумі 44 706 621,10 грн., заявленого ТОВ «ВКФ «Алів» до відшкодування, а також фізичної неможливості за короткий проміжок часу незначною бригадою підсобних робітників без виробничого устаткування та без фінансових ресурсів здійснити виробництво великого об`єму технічно складної продукції (комплектуючі було отримано за 5 днів до відвантаження вже готової продукції) ОСОБА_9 у своїй довідці вказала, що порушень законодавства під час перевірки не встановлено.
Зокрема, створюючи видимість відсутності порушень податкового законодавства в діяльності ТОВ «Дослідний завод запорної арматури», ОСОБА_9 у довідці про результати зустрічної перевірки зазначила, що на виконання умов угоди ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» відвантажено на адресу ТОВ «ВКФ «Алів» продукцію по податкових накладних № 4 від 07.06.2004, № 5/1 від 07.06.2004, № 5/2 від 07.06.2004, а також про те, що суми податку на додану вартість за вказаними податковими накладними включені до податкових зобов`язань, відображених у книзі обліку продаж товарів, робіт і послуг.
Однак, з цього приводу ОСОБА_9 , зловживаючи своїм службовим становищем у формі бездіяльності, не зробила ніякого аналізу про те, яким чином податкові накладні від 07.06.2004 могли бути відображені у книзі, яка зареєстрована у органах ДПІ тільки 08.06.2004.
Також у перевірочній частині довідки ОСОБА_9 вказала, що реалізована продукція доставлялася на склад ТОВ «ВКФ «Алів» та передавалася згідно актів прийому-передачі за підписами ОСОБА_12 та ОСОБА_11 у період з 07 червня 2004 року до 30 липня 2004 року. Однак, згідно з договором зберігання №23/3/2004 від 18.06.2004 та актів прийому-передачі, які є невід`ємною частиною цього договору, товар який нібито доставлявся на склад ТОВ «ВКФ «Алів», знаходився на складах ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» до 08.07.2004 та лише після цієї дати товар було відправлено до ТОВ «ВКФ «Алів». Тобто акти прийому-передачі між ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» та ТОВ «ВКФ «Алів» віл 07.06.2004, 18.06.2004 та 28.06.2004, а також товарно-транспортні накладні від 06.06.2004 та 16.06.2004 не відповідали вищевказаним актам прийому-передачі товару на зберігання, що свідчило про фіктивність даних операцій.
У порушення своєї посадової інструкції, яка регламентує аналіз результатів перевірки та зобов`язує державного податкового інспектора проведення роботі з виявлення сумнівних фінансових операції та надання інформації правоохоронним органам з метою протидії відмивання доходів, одержаних злочинним шляхом, ОСОБА_7 , зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно в інтересах директора ТОВ «ВКФ «Алів» ОСОБА_11 , директора ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» ОСОБА_12 та невстановлених слідством третіх осіб, не надала інформацію про сумнівні фінансові операції та взагалі сумнівні взаємовідносини між вказаними підприємствами зі своїми застереженнями до відповідного підрозділу податкової міліції, що на початковому етапі перевірки перешкодило б незаконному бюджетному відшкодуванню на користь ТОВ «ВКФ «Алів» ПДВ у суммі 44 115 558,78 грн., що є особливо великим розміром.
Результати та матеріали цієї зустрічної перевірки ДПІ у Червонозаводському районі м. Харкова листами від 04.11.2004 №6864/7/23-216, від 31.01.2005 №697/7/23-216, від 07.04.2005 №2168/7/23-216 та від 07.04.2005 №2169/7/23-216 були направлені до ДПІ у Малиновському районі м. Одеси, якою проводились документальні перевірки ТОВ «ВКФ «Алів» на предмет правомірності заявлених до бюджетного відшкодування сум податку на додану вартість.
З посиланням на ці данні зустрічної перевірки ТОВ «Дослідний завод запорної арматури», проведеними ДПІ у Малиновському районі м. Одеси документальними перевірками ТОВ «ВКФ «Алів» на предмет правомірності заявлених до бюджетного відшкодування сум податку на додану вартість та складеними за їх результатами актом від 15.10.2004 № 216/23-34/07/20924752, актом від 15.10.2004 № 217/23-34/07/20924752, довідкою від 31.03.2005 № 36/23-3407/20924752, довідкою від 31.03.2005 № 37/23-3407/20924752, довідкою від 19.04.2005 № 46/23-3407/20924752, актом від 27.05.2005 №160/23-114/20924752 планової документальної перевірки ТОВ «ВКФ «Алів» було безпідставно підтверджено податковий кредит ТОВ «ВКФ «Алів» на загальну сумму 44 706 621,10 гривень, і у подальшому в період 2006-2007 років безпідставно включено ТОВ «ВКФ «Алів» в реєстри ДПІ у Малиновському районі м. Одеси та ДПА в Одеській області на бюджетне відшкодування податку на додану вартість на розрахунковий рахунок, а також було надано документи до Чорноморської регіональної митниці, що дозволило використати ТОВ «ВКФ «Алів» податковий кредит шляхом сплати податку на додану вартість при митному оформленні імпортованих товарів за рахунок застосування в якості оплати ПДВ вартість податкових векселів TOB «ВКФ «Алів» і використати даний кредит для погашення заборгованості по податковим платежам цього підприємства в бюджет держави.
Як наслідок, на розрахунковий рахунок ТОВ «ВКФ «Алів» було незаконно відшкодовано суму податку на додану вартість в розмірі 13 544 091,93 грн., незаконно проведено взаємозалік з КП «Одесатеплоенерго» на суму 299 000,00 грн., в рахунок погашення податкових векселів зараховано суму бюджетного відшкодування по деклараціям з податку на додану вартість на суму 6 108 641,48 грн. та погашено шляхом включення до податкового кредиту відповідних періодів податкових декларацій з ПДВ на суму 24 163 852,37 грн.
Вказане призвело до заподіяння збитків державі на загальну суму 44 115 558,78 грн., що на час вчинення злочину більше ніж у 250 разів перевищувало неоподатковуваний мінімум доходів громадян, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам.
Зазначені інкриміновані ОСОБА_7 дії, з урахуванням зміненого обвинувачення, кваліфіковані прокурором за ч. 2 ст. 366 КК України (в редакції Закону від 05.04.2011) як службове підроблення, тобто внесення службовою особою до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей та видачі завідомо неправдивих документів, що спричинили тяжкі наслідки.

Надаючи оцінку пред`явленому ОСОБА_7 обвинуваченню, суд першої інстанції зазначив в своєму рішенні, що частина вищенаведеного обвинувачення, інкримінованого ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 366 КК України (в редакції Закону від 05.04.2011), не знайшла свого підтвердження належними доказами під час судового розгляду; не встановлений умисел ОСОБА_7 щодо внесення до довідки №1384-232/32949483 від 28.10.2004 року в інтересах директора ТОВ «ВКФ «Алів» ОСОБА_11 , директора ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» ОСОБА_12 та інших осіб завідомо для підсудної неправдивих відомостей в частині даних про статус ТОВ «Дослідний завод запорної арматури» як виробника відповідної продукції, відсутності порушень діючого законодавства у відносинах між цим підприємством та ТОВ «ВКФ «Алів» та даних про ОСОБА_12 як одноособового засновника ТОВ «ДЗЗА»; а тому вина ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України, є недоведеною, у зв`язку з чим вона підлягає виправданню за обвинуваченням у цій частині.

Не погодившись з рішенням районного суду підсудна ОСОБА_7 та прокурор ОСОБА_5 , який приймав участь в суді першої інстанції, подали на нього апеляційну скаргу.

Прокурор просить оскаржуваний вирок скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність. Постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_7 винною у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України (в редакції статті від 09.06.2004 р.) та призначити їй покарання за ч.2 ст.364 КК України 4 роки позбавлення волі з позбавленням права займати посади пов`язані зі здійсненням організаційно-розпорядчих функцій строком на 2 роки; за ч.2 ст.366 КК України 3 роки позбавлення волі з позбавленням права займати посади пов`язані зі здійсненням організаційно-розпорядчих функцій строком на 2 роки. На підставі ч.1 ст.49 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу зазначає, що висновки суду у частині відсутності в діях ОСОБА_18 складу злочину передбаченого ч.2 ст.364, ч.2 ст.366 КК України є необґрунтованими; судом не надано належної оцінки та безпідставно не взяв до уваги і поставив під сумнів докази сторони обвинувачення, в тому числі висновки судових експертиз, проведених за цією справою; висновки суду, що зазначені в оскаржуваному судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінальної справи; в ході судового слідства в суді першої інстанції встановлене порушення ОСОБА_7 при проведенні зустрічної перевірки; остання не змогла пояснити ні в ході досудового, ні судового слідства ОСОБА_19 і про причини не зазначення у перевірочній частині довідки про невідповідність даних про передачу товару між ВКФ «Алів» та ТОВ «Дослідний завод запірної арматури».
Крім того, прокурор не погоджується і з висновком суду, що діями ОСОБА_7 не заподіяні тяжкі наслідки. Виготовлена ОСОБА_7 завідомо недостовірна довідка зустрічної перевірки стала юридичною підставою для подальшого незаконного відшкодування ДПА Малінівського району м. Одеси ПДВ ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та невстановленим досудовим слідством особам в розмірі 44 115 558,78 грн. Таким чином, протиправні дії ОСОБА_7 перебувають у прямому причинно-наслідковому зв`язку з заподіянням державі збитків на вищевказану суму.
За таких обставин, на думку прокурора, вирок Жовтневого районного суду м.Харкова від 19.10.2015 у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_18 є незаконним і підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням закону про кримінальну відповідальність;

Підсудна ОСОБА_7 в своїй апеляції просить оскаржуваний вирок змінити в частині обвинувачення за ч.1 ст.367 КК України (за ч.2 ст.364 КК України відповідно до обвинувачення прокурора) та виправдати її, а в іншій частині вирок залишити без змін. Вважає, що в її діях відсутній склад будь-якого злочину, у тому числі і передбачений ч. 1 ст. 367 КК України (в редакції Закону, що діяла до 03.06.2014 року) і що за вказаною нормою вона також повинна бути виправдана.

В свої апеляційних доводах підсудна зазначає, що ухваленнівироку, суд першої інстанції прийшов помилкового висновку про наявність в її діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 367 КК України (в редакції Закону, що діяла до 03.06.2014 року); судом не надано належної оцінки доказам, які досліджені в ході судового слідства, та показанням свідків за цією справою; вона, як працівник податкового органу, діяла в рамках своїх повноваженьта ніяких порушень при виконанні своїх обов`язків допущено не було, що підтверджується показаннями допитаних свідків та доказами, що містяться в матеріалах кримінальної справи; зібрані докази в їх сукупності спростовують дані про наявність порушень вимог податкового законодавства по взаємним відносинам між підприємствами ТОВ "Дослідний завод запірної арматури" та ТОВ ВКФ "Алів"; обвинувачення не може бути засноване на доказах одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.
Також, як вказує апелянт, судом не враховано, що довідка від 28.10.2004 р. була складена як результат проведення зустрічної звірки між підприємствами, а не як результат проведення документальної перевірки підприємства. Станом на час складання довідки (28.10.2004р.) матеріали справи не містять посадової інструкції Єсманської, яка б підтвердила її посадові обов`язки, а також положення про відділ документальних перевірок юридичних осіб, де вона на той час працювала, у зв`язку зі знищенням. Таким чином, зазначені у вироку суду її обов`язки є припущенням судового органу при розгляді справи.
Крім того, підсудна посилається на те, що суд у своєму вироку безпідставно посилається на наявність службової перевірки ДПА України №1374/27-0118 від 16.07.2009 р., оскільки вказана перевірка не має будь-яких наслідків та не є законною в розумінні вимог діючого законодавства.

Вислухавши доповідь головуючого судді, доводи підсудної та її захисника, які підтримали апеляційну скаргу ОСОБА_7 , а також доводи прокурорів, які просили задовольнити апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи, колегія суддів, вважає, що апеляційні скарги підсудної ОСОБА_7 та прокурора ОСОБА_5 підлягають частковому задоволенню, зважаючи на наступне.

Переглядаючи оскаржуваний вирок в межах поданих апеляційних скарг сторони захисту та обвинувачення, колегія суддів вбачає наявність процесуальних підстав щодо їх часткового задоволення.
Як вбачається з мотивувальної та резолютивної частини оскаржуваного вироку, суд першої інстанції визнав ОСОБА_7 винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.367 КК України (в редакції, яка діяла до 03.06.2014 року), та закрив кримінальну справу у цій частині у зв`язку з відсутністю складу злочину і декриміналізацією.
Відповідно до вимог п.п.1, 2 ч.1 ст. 6 КПК України (в редакції 1960 року), кримінальну справу не може бути порушено, а порушена справа підлягає закриттю: за відсутністю події злочину; за відсутністю в діянні складу злочину.
Згідно ч.2 ст. 6 КПК України (в редакції 1960 року), якщо обставини, зазначені в пунктах 1 і 2 частини першої цієї статті, виявляються в стадії судового розгляду, суд доводить розгляд справи до кінця і постановляє виправдувальний вирок.
За таких обставин, суд першої інстанції не дотримався вищезазначених вимог кримінально-процесуального закону і за наслідками судового розгляду ухвалив судове рішення, яке не передбачене законом і суперечить вимогам ч.2 ст. 6 КПК України (в редакції 1960 року).
Окрім цього, ухвалюючи виправдувальний вирок стосовно ОСОБА_7 за ч.2 ст.366 КК України, суд першої інстанції допустив істотні суперечності в мотивувальній частині оскаржуваного вироку, з наступних підстав.
Так, відповідно до норми ч.4 ст.327 КПК України (в редакції 1960 року), виправдувальний вирок постановляється у випадках, коли не встановлено події злочину, коли в діянні підсудного немає складу злочину, а також коли не доведено участі підсудного у вчиненні злочину.
Таким чином, кримінально-процесуальний закон передбачає вичерпний перелік підстав, за наявності яких, суд першої інстанції має процесуальну можливість ухвалювати виправдувальний вирок.
Згідно вимоги ч.7 ст. 334 КПК України (в редакції 1960 року), мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити підстави для виправдання підсудного з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.
Як вбачається з резолютивної частини вироку, ОСОБА_7 визнано невинуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України, і по суду виправдано.
Разом з цим, мотивувальна частина оскаржуваного вироку містить суперечливі висновки суду про підстави щодо виправдання підсудної за пред`явленим обвинуваченням, оскільки судом першої інстанції зазначено, що під час судового розгляду не встановлено умислу ОСОБА_7 на вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України, тобто в діях відсутній склад інкримінованого злочину. Крім того, судом зазначено, що стороною обвинувачення не доведено вину ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 366 КК України. Тобто судом першої інстанції фактично зазначені дві взаємовиключні підстави для ухвалення виправдувального вироку.(а.с.45 т.30)
Суд зазначив дві різні самостійні підстави для виправдання особи, що, по-перше, суперечить вимогам ст. 327 КПК України (в редакції 1960 року), а по-друге, має різні юридичні наслідки для виправданої особи.
Відповідні правові висновки щодо недопустимості зазначення двох різних самостійних підстав для виправдання особи, при ухваленні виправдувального вироку, також зазначені в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі № 536/2475/14-к, які колегія суддів також бере до уваги.
З урахуванням вищевикладеного, висновок суду про виправдання ОСОБА_7 за пред`явленим обвинуваченням за ч. 2 ст. 366 КК України - є передчасним, оскільки судове рішення ухвалене без дотримання вимог кримінально-процесуального закону, а тому оскаржуваний вирок в цій частині не може визнаватися законним та обґрунтованим, виходячи з вимог ст. 323 КПК України (в редакції 1960 року).
З огляду на викладене колегія суддів вважає, що судовий розгляд відбувся з істотним порушенням кримінально-процесуального закону, а тому вирок суду першої інстанції не можна визнати обґрунтованим і вмотивованим.
Відповідно до положень ч.1 ст. 370 КПК України (в редакції 1960 року), істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду повно та всебічно розглянути справу і постановити законний, обґрунтований і справедливий вирок чи постанову.
Разом з цим, в силу вимог ст.360 КПК України (в редакції 1960 року), колегія суддів позбавлена процесуальної можливості провести судове слідство за доводами апеляційних скарг підсудної та прокурора, оскільки учасники процесу в апеляційних скаргах не заявляли відповідних клопотань, і не зробили цього до початку апеляційного розгляду для дослідження наявних обставин та доказів по справі.
За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування оскаржуваного вироку, оскільки судове рішення ухвалено з істотним порушенням вимог кримінально-процесуального закону.
Згідно ч.2 ст. 374 КПК України в ред. 1960р. , апеляційний суд скасовує вирок (постанову) і повертає справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції, якщо при розгляді справи в суді першої інстанції були допущені такі істотні
порушення кримінально-процесуального закону, які виключали
можливість постановлення вироку чи постанови.
Відповідно до ч.3 ст. 374 КПК України в ред. 1960р., скасовуючи вирок (постанову), апеляційний суд не має права
вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність
обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги
одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того
чи іншого кримінального закону та покарання.
Тому колегія суддів позбавлена процесуальної можливості вирішувати решту апеляційних вимог прокурора та підсудної, стосовно доведеності обвинувачення , що обумовлює часткове задоволення їх апеляційних скарг. Оцінка решти доводів апеляцій за наполяганням сторін може бути здійснена під час нового судового розгляду в суді першої інстанції.
Керуючись ст.ст.362, 365, 366 КПК України (в ред.1960 року) та п. 15 «Перехідних положень» КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 , який приймав участь в суді першої інстанції, задовольнити частково.

Апеляційну скаргу підсудної ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2015 року стосовно ОСОБА_7 скасувати і направити справу на новий судовий розгляд в суд першої інстанції в іншому складі суддів.

Головуючий

Судді