ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9408/20 Номер провадження 11-сс/814/981/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора місцевої прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 09 жовтня 2020 року, -

В С Т А Н О В И Л А :
Вказаною ухвалою клопотання слідчого Полтавського РВП ПВП ГУНП в Полтавській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_8 задоволено частково та накладено арешт на майно із забороною його відчуження, використання та розпорядження, яке було вилучено під час огляду місця події 07.10.2020 року, а саме:

спил з пеньку №1 діаметром 72 см., який запаковано до прозорої поліетиленової плівки, опечатано та скріплено підписами понятих та який зберігається в камері речових доказів Полтавського РВП за адресою: м. Полтава, вул. О. Пчілки, 19-Е;

спил з пеньку №2 діаметром 69 см., який запаковано до прозорої поліетиленової плівки, опечатано та скріплено підписами понятих та який зберігається в камері речових доказів Полтавського РВП за адресою: м. Полтава, вул. О. Пчілки, 19-Е;

спил з пеньку №3 діаметром 79 см., який запаковано до прозорої поліетиленової плівки, опечатано та скріплено підписами понятих та який зберігається в камері речових доказів Полтавського РВП за адресою: м. Полтава, вул. О. Пчілки, 19-Е.

В іншій частині клопотання відмовлено.

Приймаючи вказане рішення, слідчий суддя вказав, що на виконання вимог ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий довів необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 170 КПК України, тому він прийшов до висновку про задоволення клопотання частково.

Щодо накладення арешту на автомобіль марки ЗИЛ 131D, зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , (в кузові даного автомобіля знаходяться колоди дерев зовні схожі на деревину породи дуб в кількості 9 шт.), власником якого на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ, серії НОМЕР_2 , є ОСОБА_7 , та який разом із колодами дерев, зберігається на майданчику тимчасового тримання ТЗ за адресою: Полтавський район, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, 2В та свідоцтво про реєстрацію ТЗ, серії НОМЕР_2 , власником якого являється ОСОБА_7 , яке зберігається при матеріалах кримінального провадження слідчий суддя прийшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання в цій частині, оскільки слідчим не доведено необхідності накладення арешту на вказане майно.

В апеляційній скарзі прокурор Полтавської місцевої прокуратури просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою накласти арешт на все зазначене у клопотанні слідчого СВ Полтавського РВП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_8 майно, із забороною відчуження, розпорядження та користування, а саме: автомобіль марки ЗИЛ 131 D, зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , (разом з деревиною, яка знаходиться в кузові даного автомобіля зовні схожа на деревину породи дуб в кількості 9 шт.), власником якого на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ, серії НОМЕР_2 , є ОСОБА_7 , та який разом із колодами дерев, зберігається на майданчику тимчасового тримання ТЗ за адресою: Полтавський район, с. Розсошенці, вул. Кременчуцька, 2В та свідоцтво про реєстрацію ТЗ, серії НОМЕР_2 , власником якого являється ОСОБА_7 , яке зберігається при матеріалах кримінального провадження.

На обґрунтування своїх вимог апелянт зазначає, що сума заподіяних збитків по кримінальному провадженню буде вираховуватися за результатами судових експертиз, щодо визначення розміру матеріальних збитків, шкоди немайнового характеру, шкоди довкіллю, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Водночас, сума нарахованої шкоди ДП «Полтавське лісове господарство» у розмірі 68 680, 71 грн. дає підстави попередньо кваліфікувати діяння за ч. 1 ст. 246 КК України.

Крім того, для з`ясування відповідності одне одному зрізаної деревини (яка знаходиться в кузові автомобіля марки ЗИЛ 131 D в кількості 9 шт.) та вилучених в ході огляду дерев (пнів), чи становили ці об`єкти єдине ціле, слідчому необхідно призначити судову-трасологічну експертизу.

Враховуючи, вказане вище майно є об`єктами проведення ряду судових експертиз, перебуває у володінні та користуванні осіб, які можуть бути причетними до вчинення кримінального правопорушення, існують обґрунтовані підстави допускати можливість його втрати, відповідно втрати доказового значення, що перешкодить всебічному, повному і неупередженому дослідженню обставин кримінального правопорушення.

Також просив поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, оскільки він ним був пропущений з поважних причин оскільки не був присутнім під час розгляду справи, а копію ухвали отримав 19.10.2020.

Інші учасники судового провадження ухвалу слідчого судді не оскаржували.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав у повному обсязі подану апеляційну скаргу, пояснення ОСОБА_7 , перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду прийшла до наступного висновку.

Відповідно до ст.395 КПК України, апеляційну скаргу на ухвалу слідчого судді може бути подано протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, прокурор не був присутнім під час розгляду клопотання про арешт майна слідчим суддею, копію оскаржуваної ухвали, як стверджував прокурор, отримав 19 жовтня 2020 року, а отже, на думку колегії суддів, строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 09 жовтня 2020 року пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

Положення ч.2 ст.131 КПК України передбачає, що одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно в порядку ст.ст. 170, 173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до положень ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. п.1 ч.2 ст.170 КПК України зазначає, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Положення ч.10 ст.170 КПК України вказують на те, що арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч.2 ст.173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:

1)правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч.2 ст.170 КПК України); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 КПК України); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 КПК України); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що зазначені вимоги закону, при вирішенні клопотання про накладення арешту, слідчим суддею дотримано.

З наданих суду матеріалів вбачається, що наведені в клопотанні доводи слідчого про накладення арешту, перевірялись судом першої інстанції. Досліджуючи доводи клопотання про арешт майна, слідчий суддя врахував обставини кримінального провадження, зазначені в клопотанні слідчого про арешт та з урахуванням наявних для цього підстав, передбачених ст.170 КПК України, прийшов до вірного висновку про необхідність арешту вказаного майна.

У той же час, слідчий суддя прийшов до вірного висновку про відмову у задоволені клопотання в частині накладення арешту на автомобіль марки ЗИЛ 131 D, зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ, серії НОМЕР_2 , є ОСОБА_7 та свідоцтво про реєстрацію ТЗ, серії НОМЕР_2 , власником якого являється ОСОБА_7 .

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.

Разом з тим, слідчим не доведено необхідність накладення арешту на майно, а саме: автомобіль марки ЗИЛ 131 D, зеленого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ, серії НОМЕР_2 , є ОСОБА_7 та свідоцтво про реєстрацію ТЗ, серії НОМЕР_2 , власником якого являється ОСОБА_7 , що вірно було встановлено слідчим суддею.

Рішення слідчого судді прийнято у відповідності до вимог закону, оскільки слідчий суддя при розгляді клопотання з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді прийнята у відповідності до вимог закону та є обґрунтованою.

Під час апеляційного перегляду не встановлено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст. ст. 404, 405, 407, 409 та ст.422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні прокурора місцевої прокуратури ОСОБА_6 , залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 09 жовтня 2020 про арешт майна, без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4