В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05.11.2020 м.Львів

Галицький районний суд міста Львова
у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участі:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0002462 від 05.06.2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м.Червоноград Львівської області, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє 02.04.2015 Червоноградським міським судом Львівської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді одного року позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнено від відбуття покарання на строк один рік; 29.01.2016 до Червоноградського міського суду Львівської області скеровано обвинувальний акт за ч.2 ст.185 КК України відносно останнього
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 04.06.2019 приблизно о 21:00 год. перебуваючи неподалік аптеки «Знахар», що по вул. Б.Хмельницького, 1 у м.Львові, маючи умисел на викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою протиправного збагачення, таємно викрав із задньої кишені джинсів ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 3000 гривень, чим спричинив потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.
Обвинувачений ОСОБА_4 при допиті в судовому засіданні визнав себе винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України. Розкаявся у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення. Пояснив, що дійсно 04.06.2019 приблизно о 21:00 год. будучи неподалік аптеки «Знахар», що по вул. Б.Хмельницького, 1 у м.Львові викрав із задньої кишені джинсів ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 3000 гривень.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України інші докази кримінального провадження судом не досліджувались. Суд визнав недоцільним дослідження інших доказів, оскільки обвинувачений в судовому засіданні не оспорював факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України при вищезазначених обставинах, учасники судового провадження проти цього не заперечували. Фактичні обставини справи є доведеними, суд вважає їх доведеними та визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно фактичних обставин, які ніким не оспорюються. До таких фактичних обставин відносяться дата, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та його мотиви, розмір заподіяної шкоди, а також інші обставини провадження, які визнані учасниками судового провадження та ними не оспорюються. Судом з`ясовано, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Вирішуючи питання щодо кваліфікації дій обвинуваченого, суд вважає, що органами досудового розслідування правильно кваліфіковані його дії, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому суд виходить із загальних принципів призначення покарання, що передбачені ст.65 КК України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність пом`якшуючих покарання обставин.
Суд враховує, що скоєне обвинуваченим кримінальне правопорушення є нетяжким злочином.
ОСОБА_4 раніше судимий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває. З 2015 року знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-нарколога з приводу наркотичної залежності.
Пом`якшуючою покарання обставинами є щире каяття.
Обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.
Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що для виправлення обвинуваченого і для попередження вчинення нових кримінальних правопорушень у майбутньому буде справедливим та достатнім обрати йому покарання у виді арешту у межах санкції статті Особливої частини КК України.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Долю речового доказу необхідно вирішити в порядку, передбаченому положеннями ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368- 371, 374 КПК України, суд
ЗАСУДИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.
Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 2 ст. 185 КК України у виді трьох місяців арешту.
Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його затримання в порядку виконання вироку.
Речовий доказ: грошові кошти у сумі 3000 грн., які передані на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_5 залишити потерпілому ОСОБА_5 .
Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1