КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Категорія: ст. 183 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

підозрюваного ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24 грудня 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24 грудня 2020 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 19 лютого 2021 року, 10 год. 35 хв. включно, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, у розмірі 800 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 681 600 (один мільйон шістсот вісімдесят одна тисяча шістсот) гривень, із покладення обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, перебуває в цивільному шлюбі, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, та прийшов до висновку про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Не погоджуючись з рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її безпідставність, упередженість та порушення вимог КПК України.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає про відсутність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень та недоведеність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Вказує, що дії підозрюваного кваліфікуються як вчинені за попередньою змовою у складі групи, але правова кваліфікація за ст.ст. 27, 28 КК України відсутня. Додає, що роль підозрюваного зводилась до виконання функцій кур`єра.

Також апелянт звертає увагу суду на те, що підозрюваного фактично затримано о 07 годині 07 хвилин 22.12.2020 у помешканні ОСОБА_11 під час проведення обшуку, однак фактичний час затримання у протоколі зазначено 10 год. 35 хв. Стверджує, що повідомлення про підозру вручено після завершення 24 годинного терміну.

Далі в апеляційній скарзі адвокат зазначає, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, виховує неповнолітню дочку, матеріально допомагає літній матері, за місцем фактичного проживання характеризується позитивно. Також захисник стверджує про порушення права підозрюваного на захист, оскільки повідомлення про підозру від 23.12.2020 вручено останньому без участі захисника.

У підсумку автор апеляційної скарги звертає увагу суду на порушення вимог ст. 22 КПК України, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Додає, що ухвала слідчого судді прийнята з порушенням принципів кримінального процесуального законодавства.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисників та підозрюваного, які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, щоапеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Колегія суддів вважає, що зазначені вимоги слідчим суддею належно дотримані.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні СУ ГУ НП в місті Києві перебувають матеріали кримінального провадження №0000286, відомості про яке 23.03.2020 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

22.12.2020 о 10 годині 35 хвилин ОСОБА_9 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

22.12.2020 ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

24.12.2020 старший слідчий СУ Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_10 , за погодженням із прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_6 ,звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24 грудня 2020 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_10 та застосовано щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 19 лютого 2021 року, 10 год. 35 хв. включно, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, у розмірі 800 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 681 600 (один мільйон шістсот вісімдесят одна тисяча шістсот) гривень, із покладення обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявністьобґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Слід зазначити й про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, перелік яких міститься в клопотанні слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_9 до вчинення злочинів, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_9 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Твердження сторони захисту про відсутність у даному кримінальному провадженні доказів на підтвердження обґрунтованості пред`явленої ОСОБА_9 підозри, не знайшли свого підтвердження, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованих йому кримінальних правопорушень. Такі дані містяться зокрема у протоколі про результати проведення обстеження публічно недопустимих місця, житла чи іншого володіння особи від 19.06.2020, протоколі за результатами проведення НСРД (спостереження за особою) від 07.07.2020, протоколах за результатами проведення НСРД (зняття інформації з транспортних телекомукаційних мереж) від 13.07.2020, протоколах за результатами проведення НСРД (спостереження за особою) від 20.07.2020, протоколі за результатами проведення НСРД (спостереження за особою) від 21.07.2020, протоколі за результатами проведення НСРД (спостереження за особою, річчю або місцем) від 21.07.2020, протоколі про результати проведення обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи від 03.08.2020, протоколі про результати негласного отримання зразків, необхідних для порівняльного дослідження від 03.08.2020, протоколі про результати проведення обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи від 03.08.2020, протоколі про результати негласного отримання зразків, необхідних для порівняльного дослідження від 03.08.2020, протоколі за результатами проведення НСРД (спостереження за особою, річчю або місцем) від 06.08.2020, протоколі за результатами проведення НСРД (спостереження за особою) від 20.08.2020, протоколах за результатами проведення НСРД (спостереження за особою, річчю або місцем) від 20.08.2020, від 27.08.2020, протоколі за результатами проведення НСРД (спостереження за місцем) від 23.09.2020, висновку експерта №СЕ-19/111-20/48515-МРВ від 13.10.2020, висновку експерта №СЕ-19/111-20/48510-МРВ від 13.10.2020, протоколах за результатами проведення НСРД (зняття інформації з транспортних телекомукаційних мереж) від 08.10.2020, протоколі за результатами проведення НСРД (спостереження за особою) від 08.10.2020, протоколі за результатами проведення НСРД (спостереження за місцем) від 08.10.2020, протоколі за результатами проведення НСРД (спостереження за особою) від 29.10.2020, протоколі за результатами проведення НСРД (спостереження за місцем) від 29.10.2020, висновку експерта №СЕ-19/111-20/59820-МРВ від 10.12.2020, протоколі про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 12.11.2020, протоколі допиту свідка ОСОБА_12 від 28.11.2020, протоколі допиту свідка ОСОБА_12 від 17.11.2020, протоколах за результатами проведення НСРД - спостереження за особою від 09.12.2020, протоколах за результатами проведення НСРД зняття інформації з транспортних телекомукаційних мереж від 09.12.2020, протоколі за результатами проведення НСРД (спостереження за місцем) від 09.12.2020, протоколах за результатами проведення аудіо-, відео контролю особи від 11.12.2020, протоколах обшуку від 22.12.2020, висновках експертів №СЕ-19/111-20/62197-МРВ від 23.12.2020, №СЕ-19/111-20/62196-МРВ від 23.12.2020, №СЕ-19/111-20/62201-МРВ від 23.12.2020, №СЕ-19/111-20/62192-МРВ від 23.12.2020, №СЕ-19/111-20/62204-МРВ від 23.12.2020, №СЕ-19/111-20/62197-МРВ від 23.12.2020.

Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність.

Посилання адвоката на те, що роль підозрюваного зводилась до виконання функцій кур`єра, колегія суддів вважає передчасними, оскільки вони стосуються доведеності вини особи, що не є предметом розгляду на даному етапі провадження, проте підлягають перевірці на досудовому розслідуванні.

Доводи апелянта в частині сумнівів щодо кваліфікації дій підозрюваного, не заслуговують на увагу, оскільки кваліфікація дій підозрюваного може бути змінена протягом досудового розслідування, проте на момент розгляду клопотання, у колегії суддів не викликає сумнівів правильність кваліфікації дій підозрюваного, з урахуванням обставин справи та доданих до клопотання доказів.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки стороною обвинувачення в повному обсязі доведено суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_9 на свободу.

Доводи апелянта щодо недоведеності стороною обвинувачення ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного містять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, а тому їх слід визнати непереконливими, оскільки відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте стороною захисту у судовому засіданні не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки слідчого щодо наявності ризиків, з огляду на документи долучені до клопотання.

В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_9 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Посилання апелянта на те, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, виховує неповнолітню дочку, матеріально допомагає літній матері, за місцем фактичного проживання характеризується позитивно, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки дані обставини були предметом дослідження слідчого судді, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України та не спростовують висновків слідчого судді про ризики неналежної процесуальної поведінки.

Посилання адвоката на те, що повідомлення про підозру вручене без участі захисника, знайшли своє підтвердження, разом з тим, положення ст. 278 КПК України не містять такої вимоги як обов`язкова участь адвоката.

Твердження захисника про те, що підозрюваного фактично затримано о 07 годині 07 хвилин 22.12.2020 у помешканні ОСОБА_11 під час проведення обшуку, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, оскільки у відповідності до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 22.12.2020, ОСОБА_9 фактично затримано о 10 годині 35 хвилин 22.12.2020 року за адресою м. Київ, вул. Замковецька, 94-Г, а протокол про його затримання складено 22.12.2020 о 15 годині 40 хвилин у приміщенні кабінету №404 СУ ГУНП у місті Києві, розташованого по вул. володимирська, 15 у місті Києві (а.с. 57-59).
Не знайшли свого підтвердження і доводи апеляційної скарги захисника в частині недотримання стороною обвинувачення строків вручення письмового повідомлення про підозру, з урахуванням тих обставин, що у відповідності до повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення від 23.12.2020, ОСОБА_9 отримано повідомлення про підозру 23.12.2020 о 08 годині 15 хвилин, а отже у строки, визначені ч. 2 ст. 278 КПК України.
Твердження захисника про порушення вимог ст. 22 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом.
Інші доводи апеляційної скарги, з урахуванням наведеного, не є підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя при розгляді даного клопотання повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованих кримінальних правопорушень, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, у зв`язку із чим посилання захисника на упередженість, безпідставність ухвали слідчого судді та порушення вимог КПК України, на переконання колегії суддів, є непереконливими.

За таких обставин, ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України при постановленні ухвали слідчим суддею, не встановлено.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24 грудня 2020 року, якою задоволено клопотання старшого слідчого СУ Головного управління Національної поліції у місті Києві ОСОБА_10 та застосовано щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 19 лютого 2021 року, 10 год. 35 хв. включно, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, у розмірі 800 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 1 681 600 (один мільйон шістсот вісімдесят одна тисяча шістсот) гривень, із покладення обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

____________________ _______________________ ______________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4