У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27.07.2020 Справа №607/11609/20

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 у м.Тернополі в залі суду у відкритому судовому засіданні, розглянувши клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 про арешт на майна в кримінальному проваджені №0000224,

встановив:
Слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження №0000224 від 11.07.2014 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2ст.240, ч.1 ст. 209 КК України, звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області із клопотанням погодженим прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 про арешт майна.

У клопотанні слідчий ОСОБА_5 зазначив наступне «СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000224 від 11.07.2014 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч.2 ст.240, ч.1 ст. 209 КК України, за фактами порушення ПП «Трітон» встановлених правил охорони надр та незаконного видобування корисних копалин загальнодержавного значення, та набуття, володіння та використання майна, одержаного внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів,.
Досудовим розслідуванням, в тому числі, встановлено, що ПП «Трітон» в ході виконання робіт та підставі робочого проекту «Розчистка р. Дністер для забезпечення судноплавства на ділянці м. Заліщики, с. Добровляни, с. Городок, Тернопільської області» здійснює незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення з русла річки Дністер та території Заліщицького району, Тернопільської області із використанням спеціальної техніки.
При вивченні проекту «Розчистка р. Дністер для забезпечення судноплавства на ділянці м. Заліщики, с. Добровляни, с. Городок, Тернопільської області», який надали посадові особи ПП «Трітон», Державною екологічною інспекцією в Тернопільській області, встановлено, що він у відповідності ст. 86 Водного кодексу України погоджений Тернопільської обласною державною адміністрацією, Тернопільським обласним управлінням водних ресурсів за дорученням, Держводагенства України, Державною службою геології та надр України, однак даним проектом передбачено здійснення днопоглиблення, що потребує корегування проекту, та тягне за собою одержання дозволу на землях водного фонду, який у ПП «Трітон» відсутній.
Проведеним працівниками Державної екологічної інспекції 01.11.2017 обстеженням, що на земельній ділянці в межах населеного пункту с. Добрівляни, Заліщицького району, Тернопільської області в прибереженій захисній смузі
р. Дністер заскладовано 300 м3 піщано-галькової суміші. За допомогою крана РДК-3 здійснювалась погрузка піщано-галькової суміші на вантажний автомобіль КРАЗ. Також встановлено, що фактично ПП «Трітон» здійснює роботи, пов`язані із видобуванням піщано-галькової суміші на підставі робочого проекту «Розчистка р. Дністер для забезпечення судноплавства на ділянці м. Заліщики, с. Добрівляни, с. Городок Тернопільської області», яким передбачено здійснення днопоглиблення, назва та сам проект потребує коригування в частині зміни термінології «розчистка» на «днопоглиблення», що тягне за собою одержання дозволу на землях водного фонду, який у ПП «Трітон» відсутній.
В ході досудового розслідування на підставі ухвал слідчого судді проведено огляд плавальних засобів та транспортних засобів, які ПП «Трітон» використовує під час видобування піщано-галькової суміші та її транспртування, та відібрано зразки піднятої суміші.
Зокрема, в ході огляду плавального засобу буксир-штовхача УРС 138 «ЗАЛІЩИКИ» та транспортного засобу «КРАЗ 65055» н.з. НОМЕР_1 вилучено зразки видобутої піщано-гравійної суміші, яку направлено на дослідження в ДП «ЗАХІДУКРГЕОЛОГІЯ».
Згідно висновку проведеного ДП «ЗАХІДУКРГЕОЛОГІЯ» дослідження встановлено, що надана на дослідження суміш містить піщано-гравійну породу, складену уламками осадових порід. Піщано-гравійна порода складається із добре обкатаного гравію, гальки та піску з домішками глинистих часток. Зокрема, у п`яти наданих на дослідження сейф-пакетах виявлено гальку, яка складала 4.2 %, 3.5%, 4.0%, 4.3%, 5.8% від загальної маси породи, та гравій, який складав 54%, 51,2%, 53,2%, 49,7%, 46,9% від загальної маси породи.
Згідно постанови КМУ від 12.121994 №827, галька та гравій в складі піщано-гравійної сировини відносяться до корисних копалин загальнодержавного значення.
Проведеними слідчими діями встановлено, що видобуту із дна річки Дністер суміш, яка складається із гравію, гальки та піску, ПП «Трітон», директором якого являється ОСОБА_6 , перевозить на територію, розташовану по АДРЕСА_1 . Надалі за допомогою спеціальної техніки вказана суміш промивається та дробиться, в результаті чого ПП «Трітон» отримує готову продукцію (щебінь фракції 5/20 та щебінь фракції відсів), яку вони оприбутковують та реалізовують.
В ході проведення обшуку за місцем розташування ПП «Трітон» вилучено оригінали документів фінансово-господарської діяльності вищевказаного підприємства, в тому числі прихідних документів, журналів обліку видобутої сировини, видаткових накладних, рахунків-фактури,
товарно-транспортних накладних, а також інших документів, які підтверджують факт видобування та реалізації піщано-гравійної суміші після її переробки у готову продукцію (щебінь) за період з 2017 року по жовтень 2019 року.
Проведеною Управлінням західного офісу Держаудитслужби в Тернопільській області перевірки ПП «Трітон» встановлено, що упродовж періоду з 01.01.2017 року по 01.10.2019 року підприємством видобуто та оприбутковано по бухгалтерському обліку у якості готової продукції (щебеню, відсіву) 22500,0 т, яку в подальшому реалізовано в кількості 18124,06 т на суму 1654442,09 грн.
Окрім того, відповідно до листа Державної екологічної інспекції у Тернопільській області у разі видобування посадовими особами ПП «Трітон» піщано-гравійної суміші без спеціального дозволу на користування надрами, яку в подальшому перероблено у готову продукцію (щебінь фракції 5/20 та щебінь фракції відсів) в загальній кількості 22500,0 т. збитки будуть становити 10 302, 592 тис. грн.
02.06.2020 слідчим у даному кримінальному провадженні складено повідомлення про підозру ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.240, ч.1 ст.209 КК України, яке цього ж дня погоджено старшим прокурором у кримінальному провадженні - заступником начальника відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_7 .
У зв`язку із тим, що вказане повідомлення про підозру у день його складення внаслідок невстановлення місцезнаходження ОСОБА_6 у порядку, передбаченому ст. 276-279 КПК України, не вручено, вказане повідомлення про підозру надіслано в порядку, передбаченому КПК України для вручення повідомлень.
Санкція ч.1 ст. 209 КК України передбачає позбавлення волі на строк від 3 до 6 років позбавлення волі із конфіскацією майна
Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_6 являється власником нежитлового приміщення, адміністративних та виробничих будівель, загальною площею 1525,2 м.2, головний корпус (Літера А) загальною площею 863,5 м.2, бокси (літера Б) загальною площею 132,2 м.2, компресорна (літера В) загальною площею 129,7 м.2, гараж (літера Г), загальною площею 57,6 м.2, склади (літера Д) загальною площею 125,8 м.2, котельня (літера К) загальною площею 216,4 м.2, що розташовані за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 220, на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серія та номер 1173 виданий 27.08.2018, видавник приватний нотаріус ОСОБА_8 .
Окрім того за ОСОБА_6 , згідно реєстраційної картки Т/з зареєстрований напівпричіп SPITZER SF-2434-2UNPM, н.з. НОМЕР_2 номер кузова НОМЕР_3 .
Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Відповідно до ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Ураховуючи вищевикладене та з врахуванням того, що санкція статті передбачає конфіскацію майна у особи, яку визнають винною у вчиненні кримінального правопорушення виникла необхідність у вжитті заходів для забезпечення конфіскації майна, а саме накладенні арешту на майно підозрюваного ОСОБА_9 , шляхом заборони його відчуження.
Окрім цього, у відповідності ч.2 ст.172 КПК України прошу розглянути дане клопотання без повідомлення підозрюваного ОСОБА_9 , з метою забезпечення арешту майна та унеможливлення відчуження майна до моменту прийняття».
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 пояснив, що клопотання підтримує повністю посилаючись на вказані у ньому мотиви.
Слідчий ОСОБА_5 пояснив, що підтримує думку прокурора та просить суд клопотання задовольнити.
Захисник ОСОБА_4 пояснив, що заперечує з приводу клопотання сторони обвинувачення посилаючись на його необґрунтованість, крім цього просить долучити письмові заперечення сторони захисту.
У запереченнях ОСОБА_4 зазначив наступне «В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні відомості про яке внесено в ЄРДР за № 0000224 від 11.07.2014 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст. 240, ч.1 ст. 209 КК України, за фактом можливого порушення ПП «Трітон» встановлених правил охорони надр та незаконного видобування корисних копалин загальнодержавного значення.
Вважаємо вказане клопотання незаконним, безпідставним, необґрунтованим, та таким що не підлягає до задоволення виходячи із наступного мотивування.
Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, згідно ст. 2 КПК України.
Відповідно до ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя згідно із положеннями ст.ст. 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
З огляду на те, що поняття обґрунтована підозра не визначене у національному законодавстві та зважаючи на положення, закріплені у ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, слідчим суддям слід враховувати позицію Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі Нечипорук і Йонкало проти України, відповідно до якої термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182). Повідомлення про підозру має містити вичерпний перелік відомостей, що встановлені статтею 277 КПК України.
Однак, слідчим у своєму клопотанні не доведено існування доказів та їх взаємозв`язку на підтвердження обґрунтованості про підозру та наявність кваліфікуючих ознак, злочинів передбачених ч. 2, ст. 240, ч.1 ст. 209, КК України, у вчиненні яких, підозрюється ОСОБА_6 ..
Оскільки, вище зазначені обставини відсутні, то як висновок вважаємо повідомлення про підозру від 02.06.2020 року незаконним, необґрунтованим та таким, що не відповідає вимогам ч. 1 ст. 277 КПК України.
В порушення вимог ст. 171 КПК України, в своєму клопотанні слідчий лише посилається на цитування обставин кримінального провадження та норм кримінального процесуального закону, які передбачають арешт майна в кримінальному провадженні, при цьому зі змісту клопотання та доданих письмових матеріалів, що датуються 2017-2019 роками, не вбачається підстав, необхідність, можливостей та доводів застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.
Як вбачається із витягу ЄРДР відомості про вказане кримінальне правопорушення органом досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0000224 внесено 11.07.2014 року. В рамках даного провадження проведено й обшуки, а відтак ОСОБА_6 володів інформацією в частині наявності кримінального провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст. 240, ч.1 ст. 209 КК України, за фактом можливого порушення ПП «Трітон» встановлених правил охорони надр та незаконного видобування корисних копалин загальнодержавного значення.
Поряд із цим, 02.06.2020 року, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у кримінальному провадженні ЄРДР за № 0000224 від 11.07.2014 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, 2 ст. 240, ч.1 ст. 209 КК України.
А відтак, враховуючи значний і досить суттєвий проміжок часу, підзахисний довів своєю процесуальною поведінкою відсутність наміру вчиняти дії, що спрямовані на приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна, а саме: нежитлового приміщення, адміністративних та виробничих будівель, загальною площею 1525,2 м.2, головного корпусу (Літера А) загальною площею 863, 5 м.2, боксів (літера Б) загальною площею 132, 2 м.2, компресорна (літера В) загальною площею 129,7 м.2, гаража (літера Г), загальною площею 57, 6 м.2, склади (літера Д), загальною площею 125,8 м.2, котельні (літера К) загальною площею 216,4 м.2, що розташовані за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 220, право власності на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серія та номер 1173 виданий 27.08.2018, видавник приватний нотаріус ОСОБА_8 транспортного засобу, а саме: напівпричіп SPITZER SF -2434-2 UNPM, н.з. НОМЕР_2 номер кузова НОМЕР_3 .
Окрім цього, як вбачається із змісту клопотання в останньому зазначено, що мета застосування даного заходу кримінального провадження передбачає «…конфіскацію майна у особи, яку визнають винною у вчиненні кримінального правопорушення виникла необхідність у вжитті заходів забезпечення конфіскації майна, а саме накладенні арешту на майно підозрюваного ОСОБА_9 шляхом заборони його відчуження».
Однак, КПК України не передбачає можливості обмеження конституційного права власності третіх осіб шляхом арешту майна з метою конфіскації у разі визнання винною у вчиненні кримінального правопорушення, зокрема у даному випадку у мого підзахисного ОСОБА_6 внаслідок незаконних дій ОСОБА_9 ..
Статтею 19 Конституції України, закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно ч.1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження, у тому числі, слідчий суддя, зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.
Поряд із цим, майно, що зазначене в клопотанні не являється речовими доказами, зокрема як такими, що зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, відповідно до вимог ст. 98 КПК України, а відтак останні не мають жодного відношення до даного кримінального провадження, що в свою чергу виключає необхідність і підстави застосування такого заходу забезпечення.
Європейський суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що в разі, коли держави вважають за потрібне вдаватися до таких заходів, як арешт майна, Суд оцінюватиме, чи були підстави, наведені для виправдання таких заходів, відповідними та достатніми, і чи було дотримано принцип пропорційності, а також, зокрема, чи були у справі також інші докази на той час вчинення протиправних діянь та на рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення вищезгаданого права (володіння своїм майном), суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар .
Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.
Відповідно до положень статті 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу Конвенції, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Тож, сторона захисту вважає, що обмеження права власності шляхом накладення арешту на майно є непропорційним втручанням держави в права громадян та не співрозмірним завданням кримінального провадження та несе надмірний тягар для особи.
Принципом кримінального судочинства є доступ до правосуддя (ст. ст.7,21 КПК України), який впроваджує у вітчизняне кримінальне процесуальне законодавство міжнародно-правовий стандарт, який міститься у ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з яким кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Враховуючи, що на стадії досудового розслідування слідчим суддею здійснюється функція судового контролю, яка за своєю сутністю виступає механізмом стримувань та противаг при здійсненні досудового розслідування, а відтак обов`язком слідчого судді є з`ясовання й аналіз клопотання слідчого з боку законності, повноти, обґрунтованості та співрозмірності.
Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, віднесено і засади недоторканості права власності. Згідно з вимогами ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення ухваленого в порядку, передбаченому КПК.
Підсумовуючи вищенаведене, сторона захисту вважає, що клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області капітана поліції ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні відомості про яке внесено в ЄРДР за № 0000224 від 11.07.2014 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1, ч. 4 ст. 240 КК України, за фактом можливого порушення ПП «Трітон» встановлених правил охорони надр та незаконного видобування корисних копалин загальнодержавного значення, суперечить нормам Конституції України, КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є необґрунтованим, незаконним та безпідставним, та таким що не підлягає до задоволення у повному обсязі».

Заслухавши доводи сторін ознайомившись із клопотанням сторони обвинувачення із додатками, - матеріалами, якими слідчий обґрунтовує необхідність у накладені арешту та письмовими запереченнями сторони захисту, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

На підставі статей 8, 129 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права; Суддя, здійснюючи правосуддя є незалежним та керується верховенством права; Основними засадами судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Із прохальної частини клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 вбачається, що слідчий вважає за доцільне проводити розгляд клопотання в порядку ч.2 ст. 172 КПК України, без повідомлення власника майна ОСОБА_6 з метою унеможливлення його відчуження. На думку слідчого судді дане прохання не підлягає задоволенню оскільки на його обґрунтування не долучено жодних належних та допустимих доказів.

На думку слідчого судді стороною обвинувачення не доведено, що зазначене в клопотанні майно являється речовими доказами, зокрема як такими, що зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення, відповідно до вимог ст. 98 КПК України.

Крім того до клопотання слідчого не долучено постанови про визнання вищевказаного майна речовим доказом у кримінальному провадженні.

Відповідно до ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Із змісту клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 вбачається, що мета застосування даного заходу кримінального провадження передбачає «…конфіскацію майна у особи, яку визнають винною у вчиненні кримінального правопорушення виникла необхідність у вжитті заходів забезпечення конфіскації майна, а саме накладенні арешту на майно підозрюваного ОСОБА_9 шляхом заборони його відчуження. Однак, КПК України не передбачає можливості обмеження конституційного права власності третіх осіб шляхом арешту майна з метою конфіскації у разі визнання винною у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно із ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Смирнов проти України» висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав.

Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

На підставі положення «Правила організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях», затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.06.2015 № 1000/5. Ці Правила є нормативно-правовим актом, обов`язковим для виконання всіма установами.

Згідно із п.2 розділу 1 глави І Правил зазначено, що копія документа - документ, що містить точне знакове відтворення змісту чи документної інформації іншого документа і в окремих випадках - деяких його зовнішніх ознак.

Пунктом 8 розділу 10 глави ІІ Правил встановлено, що копія набуває юридичної сили лише в разі її засвідчення в установленому порядку. Напис про засвідчення копії складається зі слів «Згідно з оригіналом», назви посади, особистого підпису особи, яка засвідчує копію, її ініціалів (ініціалу імені) та прізвища, дати засвідчення копії.

Напис про засвідчення копії скріплюється відбитком

Слідчий суддя також звертає увагу на те, що долучені до вказаного клопотання слідчого про арешт майна, копії документів не засвідчені належним чином, що позбавляє слідчого суддю можливості пересвідчитися в ідентичності цих документів та вважати їх належними доказами по справі.

Крім цього до клопотання не долучено постанови про призначення групи прокурорів в кримінальному провадженні та постанови про призначення групи слідчих в кримінальному провадженні.

Проаналізувавши наведене у сукупності вважаю, що накладення арешту на нежитлові приміщення, адміністративні та виробничі будівлі, загальною площею 1525,2 м.2, головний корпус (Літера А) загальною площею 863,5 м.2, бокси (літера Б) загальною площею 132,2 м.2, компресорна (літера В) загальною площею 129,7 м.2, гараж (літера Г), загальною площею 57,6 м.2, склади (літера Д) загальною площею 125,8 м.2, котельня (літера К) загальною площею 216,4 м.2, що розташовані за адресою м. Заліщики вул.Хмельницького Б. 13, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 220, право власності на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів серія та номер 1173 виданий 27.08.2018, видавник приватний нотаріус ОСОБА_8 ; Транспортний засіб а саме: напівпричіп SPITZER SF-2434-2UNPM, н.з. НОМЕР_2 номер кузова НОМЕР_3 , шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним майном, не буде спів розмірним та необхідним заходом забезпечення кримінального провадження, а тому у задоволенні клопотання слідчого доцільно відмовити.

Керуючись статтями 8, 41, 62, 64, 129 Конституції України, главою 17 «Арешт майна» КПК України, слідчий суддя, -

постановив:
В задоволенні клопотання слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 , погодженого прокурором відділу прокуратури Тернопільської області ОСОБА_3 про арешт майна ОСОБА_6 : нежитлові приміщення - адміністративні та виробничі будівлі, загальною площею 1525,2 м.2, головний корпус (Літера А) загальною площею 863,5 м.2, бокси (літера Б) загальною площею 132,2 м.2, компресорну (літера В) загальною площею 129,7 м.2, гараж (літера Г), загальною площею 57,6 м.2, склади (літера Д) загальною площею 125,8 м.2, котельню (літера К) загальною площею 216,4 м.2, що розташовані за адресою АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 220, належного, на підставі свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів номер 1173, виданого 27.08.2018 року приватним нотаріусом ОСОБА_8 та транспортний засіб - напівпричіп «SPITZER» SF-2434-2UNPM, н.з. НОМЕР_2 , номер кузова НОМЕР_3 , шляхом заборони відчуження та розпорядження вказаним майном, відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1