УХВАЛА

17 серпня 2020 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1
з участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2
розглянувши в судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:
До Рівненського міського суду з клопотання про скасування арешту майна звернувся ОСОБА_3 .
В обґрунтування клопотання зазначено, що 27 березня 2018 року, ОСОБА_3 , (за довіреністю) придбав автомобіль марки «ROVER 75», 1999 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 (податковий номер НОМЕР_3 ).
Даним автомобілем він володіє та розпоряджаюсь на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 27.03.2018р. .
Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 18 грудня 2017 року, по справі №569/18815/17, за клопотанням слідчого Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_5 , був накладений арешт на автомобіль марки «ROVER 75», номерні знаки НОМЕР_1 , 1999 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 , а також на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 яке поміщено до спец пакету № 0037773, шляхом заборони власнику автомобіля, чи будь-якій іншій особі розпоряджатися вказаним автомобілем до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні №0008096 від 07.12.2017р., за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст. 358 КК України.
Станом на 18.12.2017р., власником автомобіля був ОСОБА_4 , який не був залучений до розгляду клопотання слідчого Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_5
відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого Центром ДАІ 1405 від 09.09.2014 р. власником автомобіля марки «ROVER 75», номерні знаки НОМЕР_1 , 1999 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , є ОСОБА_4 .
В судове засідання заявник не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначене вище клопотання підтримав в повному обсязі та просив його задоволити.
Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явилися, про час місце та дату розгляду справи були повідомлені належним чином.
Дослідивши надані матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає до задоволення.
Судом встановлено, що ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 18 грудня 2017 року, по справі №569/18815/17, за клопотанням слідчого Рівненського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області ОСОБА_5 , був накладений арешт на автомобіль марки «ROVER 75», номерні знаки НОМЕР_1 , 1999 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_6 , а також на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 яке поміщено до спец пакету № 0037773, шляхом заборони власнику автомобіля, чи будь-якій іншій особі розпоряджатися вказаним автомобілем до прийняття кінцевого рішення у кримінальному провадженні №0008096 від 07.12.2017р., за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст. 358 КК України.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Частиною 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.
Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Як встановлено в судовому засіданні, що у даному кримінальному провадженні за №0008096 від 07.12.2017р., за ознаками злочину передбаченого ч.1 ст. 358 КК України, підозра ОСОБА_3 не оголошувалась, а отже застосування арешту майна до даного майна є безпідставним та нічим не обґрунтованим.
Відповідно до пп. 2 п. 2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014р.: «арешт може бути накладено на майно підозрюваного, обвинуваченого, осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. При цьому, таке майно може перебувати як у згаданих осіб, так і в інших фізичних або юридичних осіб.
Щодо осіб, які не є підозрюваними (яким у порядку передбаченому ст. ст.276- 279 КПК України, повідомлено про підозру, або яка затримана за підозру у вчиненні кримінального правопорушення), обвинуваченими (особа, обвинувальний акт щодо якої передано в порядку, передбаченому ст. 291 КПК України) або особами, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, не може бути прийнято ухвалу про арешт майна.
Відповідно до вимог КПК України арешт може бути накладено на: а) нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; б) майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.
Походження майна на яке було накладено арешт є правомірним, ОСОБА_3 користується ним на законних підставах. Арештований транспортний засіб відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , виданого Центром ДАІ 1405 від 09.09.2014 р. власником автомобіля марки «ROVER 75», номерні знаки НОМЕР_1 , 1999 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , є ОСОБА_4 .
Крім цього, відповідно до п.19 Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів у кримінальних справах, цінностей та іншого майна органами дізнання, досудового слідства і суду від 27.08.2010р. №51/401/649/471/23/125 зберігання транспортних засобів та інших самохідних машин, а також пристроїв і механізмів, які використовувалися як знаряддя для вчинення злочинів і визнані речовими доказами, а також транспортних засобів, на які накладено арешт, якщо вони не можуть бути передані на зберігання власникові, його родичам або іншим особам, а також організаціям, проводиться за постановою слідчого, прокурора, судді, за ухвалою суду протягом досудового слідства або судового розгляду відповідними службами органів внутрішніх справ, служби безпеки, підрозділів податкової міліції (у справах, що перебувають у її провадженні відповідно до компетенції), керівники яких дають про це розписку, яка приєднується до справи.
Таким чином, необхідність скасування накладеного арешту майна обумовлені такими обставинами як невідповідність майна, на яке накладено арешт, критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК України, та (або) накладення арешту на майно особи, яка у кримінальному провадженні не має процесуального статусу підозрюваного або обвинуваченого, не належить до осіб, які в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого, тощо.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, а також ті обставини, що накладено арешт у кримінальному провадженні, є безпідставний, тому слідчий суддя приходить до висновку що заявлено клопотання підлягає до задоволення.
На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 170, 171,174 КПК України, -

УХВАЛИВ :
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна задоволити.
Скасувати арешт автомобіля марки «ROVER 75», номерні знаки НОМЕР_1 , 1999 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 , накладений Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 18 грудня 2017 року, по справі №569/18815/17.
Ухвала, відповідно до ст.309 КПК України оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Рівненського міського суду ОСОБА_1