Провадження № 1-кс/643/3690/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.08.2020 слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові погоджене з прокурором клопотання слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0002973 від 08.06.2020 за ч. 1 ст. 121, ч.ч. 2, 4 ст. 296 КК України відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, за спеціальністю кранівник, офіційно не працевлаштований, не одружений, в силу ст. 89 КК України не судимий, зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до Московського районного суду м. Харкова з клопотанням про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 в обґрунтування якого зазначив, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення за наступних обставин: 07.06.2020, о 20:49, ОСОБА_7 разом із своїми товаришами ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , проходячи по проїжджій частині вул. Гарібальді біля будинку № 8 в м. Харкові зустріли раніше знайомих неповнолітніх ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (більш точні дані вказаної особи в ході досудового розслідування не встановлено) разом з якими перебував раніше незнайомий ОСОБА_7 та ОСОБА_8 неповнолітній ОСОБА_12 , який не привітався з останніми.

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , будучи обуреними діями ОСОБА_12 , які, на їх думку, виказували неповагу до них, підійшли по черзі до останнього та, маючи на меті протиставити себе суспільству, показати перевагу над більш слабою та молодшою особою перед присутніми, маючи додаткову мету провчити вказану особу через його, на їх думку, неповажну поведінку, замахувалися на ОСОБА_12 руками, нанесли йому декілька ударів в ділянку тулубу та обличчя, чим спричинили останньому фізичний біль.

В цей же час на дитячому майданчику біля будинку АДРЕСА_2 розпивали спиртні напої ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та ОСОБА_14 і останній, побачивши вищевказані неправомірні дії раніше незнайомих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відносно неповнолітнього ОСОБА_12 , голосно зробив останнім зауваження.

Через це у ОСОБА_7 та ОСОБА_8 з хуліганських мотивів, з прагнення протиставити себе суспільству, показати зневагу до оточуючих та виявити свою грубу силу, виник спільний злочинний умисел на грубе порушення громадського порядку, реалізуючи який останні, з мотивів явної неповаги до суспільства, які виразились у нахабному прояві зневажливого ставлення до громадського порядку та існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, прагненні самоствердитись за рахунок приниження інших осіб, шляхом демонстрації своєї фізичної переваги над іншими особами, та саме в такий спосіб протиставити себе суспільству, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокійний відпочинок громадян та дотримання правил поведінки в суспільстві, маючи на меті показати свою винятковість, зневажливе ставлення до особи, її людської гідності, оточуючих, суспільства, діючи з особливою зухвалістю, використовуючи малозначний, нікчемний привід, а саме: зауваження ОСОБА_14 , рішуче попрямували до вищевказаного дитячого майданчику.

Далі, о 20:50, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_8 підійшли до вищевказаної компанії, та почали безпричинно, нецензурно висловлюватись у бік останніх, чим спровокували словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що знаходиться у вечірній час в громадському місці, де перебувають сторонні особи, протиставляючи себе суспільству, ігноруючи загальноприйняті правила поведінки і норми моралі, грубо порушуючи громадський порядок, діючи з особливою зухвалістю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, використовуючи малозначний, нікчемний привід наніс один удар правою рукою в ділянку обличчя ОСОБА_13 , чим спричинив останньому фізичного болю, після чого вони вдвох впали на землю, та між ними виникла сутичка.

Знаходячись на землі, ОСОБА_7 дістав з сумки, яка була при ньому, невстановлений під час розслідування предмет, який має колюче-ріжучі властивості та може бути спеціально пристосованим для нанесення тілесних ушкоджень і, маючи умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, використовуючи в якості знаряддя злочину зазначений предмет, який має колюче-ріжучі властивості, наніс ОСОБА_13 два удари у тулуб та живіт, чим спричинив останньому колото-різане поранення в ділянці правого підребер`я, яке проникає у черевні та грудну порожнини (торако-абдомінальне) та по ходу раневого каналу ушкоджує печінку та діафрагму справа та належить до тяжких тілесних ушкоджень та непроникаюче поранення правої половини грудей у вигляді колото-різаної рани, що є легким тілесним ушкодженням.

ОСОБА_8 , в свою чергу, підтримуючи єдиний спільний хуліганський умисел ОСОБА_7 , але не будучи обізнаним, що той використав предмет, який має колюче-ріжучі властивості та може бути спеціально пристосованим для нанесення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи, що перебуває в громадському місці, а саме на дитячому майданчику, де перебувають сторонні особи мешканці прилеглих будинків, їх діти, протиставляючи себе суспільству, ігноруючи існуючі у суспільстві загальноприйняті правила поведінки і норми моралі, грубо порушуючи громадський порядок, діючи з особливою зухвалістю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, знаходячись обличчям до ОСОБА_15 , наніс останньому два удари кулаком правої руки в ділянку лівого ока, чим спричинив потерпілому синці на голові, що є легкими тілесними ушкодженнями.

Далі, ОСОБА_8 , продовжуючи свої злочинні дії, стоячи поряд з ОСОБА_14 та обличчям до нього, наніс останньому один удар правою рукою в обличчя, тим самим завдавши йому фізичного болю, після чого вони впали на землю, де між ними виникла боротьба.

Одночасно з діями ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, умисно, використовуючи в якості знаряддя злочину невстановлений під час розслідування предмет, який має колюче-ріжучі властивості та може бути спеціально пристосованим для нанесення тілесних ушкоджень, бажаючи спричинити ОСОБА_14 тілесні ушкодження, в той час коли останній стояв на ногах спиною до нього, наніс ОСОБА_14 один удар по задній поверхні грудної клітини справа, чим спричинив останньому непроникаюче колото-різане поранення по задній поверхні грудної клітини справа, яке відноситься до легких тілесних ушкоджень.

В подальшому ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , досягнувши поставленої мети щодо спричинення ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 тілесних ушкоджень, принизивши честь та гідність останніх, впевнившись, що вказані особи не чинять опору та внаслідок отриманих тілесних ушкоджень знаходяться у безпорадному стані, свої умисні, протиправні, хуліганські дії, вчинені з особливою зухвалістю, з мотивів явної неповаги до суспільства та потерпілих, припинили і з місця скоєння кримінального правопорушення зникли.

25.06.2020 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині,

Ухвалою слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 26.06.2020 ОСОБА_7 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 24.08.2020. Апеляційна скарга сторони захисту на дану ухвалу залишена без задоволення Харківським апеляційним судом.

07.08.2020 ОСОБА_7 повідомлено про нову підозру у вчиненні грубого порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене групою осіб, із застосуванням предмета, спеціально пристосованого для нанесення тілесних ушкоджень (ч. 4 ст. 296 КК України) та умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння (ч. 1 ст. 121 КК України).

13.08.2020 за дорученням прокурора відкрито матеріали досудового розслідування в порядку ст. 290 КПК України, про що підозрюваним та захисникам вручено відповідні повідомлення. Стороні захисту надано доступ до усіх матеріалів кримінального провадження, однак, враховуючи обсяг цих матеріалів (4 томи), а також обсяг речових доказів, аудіо та відео файлів, існують підстави вважати, що завершити ознайомлення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисників з матеріалами провадження до завершення строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, тобто до 24.08.2020, не представиться можливим.

Таким чином, на сьогоднішній день виникла необхідність продовжити строк тримання ОСОБА_7 під вартою, так як останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжких кримінальних правопорушень, існують ризики як переховування підозрюваного від органів досудового розслідування, бо останній фактично одразу після вчинення кримінального правопорушення застосовував спроби до цього, так і незаконного впливу на іншого підозрюваного, потерпілих, свідків з метою зміни останніми своїх показань, а зміна запобіжного заходу на більш м`який може перешкодити кримінальному провадженню.

Слідчий просить продовжити строк тримання ОСОБА_7 під вартою на 60 днів.

В суді прокурор підтримав викладені в клопотанні обставини, наполіг на його задоволенні та зауважив, що підстави обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а також ризики переховування й незаконного впливу досліджувались як під час застосування даного заходу слідчим суддею першої інстанції, так і під час апеляційного провадження. Не зникли дані ризики й на тепер.

ОСОБА_7 проти клопотання заперечував, зазначивши, що не має наміру переховуватись від слідства. Не спростовуючи обставин події та наявності в своїх діях ознак протиправної поведінки, зазначив, що завдання ОСОБА_13 тяжких тілесних ушкоджень сталось в результаті самооборони від дій потерпілого, який сидів зверху на ньому та наносив йому удари. При цьому будівельний ніж, який він використовує на роботі, спеціально не пристосовував для нанесення тілесних ушкоджень та заздалегідь не заготовлював, а використав тільки тоді, коли він випав з сумки та опинився у полі його зору. Просив змінити йому запобіжний захід на домашній арешт та зобов`язався виконувати всі передбачені даним заходом обов`язки.

Захисник ОСОБА_4 , заперечуючи проти клопотання, послалась на його необґрунтованість, оперування слідчим та прокурором тими ж ризиками, які існували й при обранні запобіжного заходу, хоча вони значно зменшились. Так, ризик переховування є лише припущенням, а тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , не є достатнім елементом для продовження запобіжного заходу. Зауважила, що наявність відповідних ризиків встановлювалась слідчим суддею з погляду на кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, тобто за підозрою у вчинення особливо тяжкого злочину. Наразі дії ОСОБА_7 перекваліфіковано, він підозрюється у вчиненні менш тяжкого злочину, що не може не сказатись на зменшенні перелічених прокурором ризиків. Ризик незаконного впливу на потерпілого, свідків чи підозрюваного відсутній, так як на його підтвердження не надано жодного доказу. ОСОБА_7 дав вичерпні показання про обставини події, які не суперечать експертному висновку в частині механізму нанесення потерпілому тілесних ушкоджень та підтверджують позицію підозрюваного щодо їх завдання в процесі самооборони. Це не виключає можливість й подальшої перекваліфікації його дій на необхідну оборону.

Захисник ОСОБА_5 , погоджуючись з думкою підзахисного та іншого захисника, вказала, що дії ОСОБА_7 були спровоковані потерпілими та відбувались в межах самооборони, на що вказує й механізм завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_13 , встановлений судово-медичним експертом. При цьому зауважила, що показання потерпілого ОСОБА_14 в цій частині суперечать висновку експерта, що зайвий раз вказує на правдивість показань підозрюваного. Не можна казати про існування ризику незаконного впливу на учасників кримінального провадження з метою зміни ними своїх показань, так як дані показання вже зафіксовані, досудове розслідування завершено, а зміна показань передбачає кримінальну відповідальність.

Особистість підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне зареєстроване місце проживання, де мешкає разом з матір`ю та бабусею, працює, хоча офіційно не працевлаштований, вказує на існування в нього міцних соціальних зв`язків в місті постійного проживання та значно зменшує ризик переховування. В задоволенні клопотання прокурора просила відмовити та скасувати існуючий запобіжний захід.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, враховуючи думку підозрюваного, який просив змінити йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, заслухавши учасників процесу, встановив наступні обставини: 25.06.2020 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України та того ж дня обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Застосовуючи даний запобіжний захід слідчий суддя виходив, крім іншого, з обґрунтованості підозри ОСОБА_7 у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя особи, суворістю передбаченого покарання в разі визнання його винуватим та невідворотності призначення реального покарання, оскільки санкція статті передбачає до 15 років позбавлення волі.

Крім того, слідчим суддею зазначалось, що підозрюваний може чинити тиск на потерпілого та свідків, оскільки з ними ще не було проведено усіх необхідних слідчих (розшукових) дій, у тому числі допитів та одночасних допитів, слідчих експериментів тощо.

Вказані обставини, на думку слідчого судді, беззаперечно доводили існування ризиків переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на підозрюваного, потерпілого й свідків.

На даний момент ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні двох кримінальних правопорушень, які складають ідеальну сукупність та класифікуються як тяжкі. За більш тяжкий злочин передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що не виключає при призначенні покарання ОСОБА_7 , в разі доведеності вини останнього, прийняття рішення про звільнення з випробуванням.

Вказана обставина, на думку слідчого судді, значно зменшує, проте не виключає, ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, який, не дивлячись на перекваліфікацію дій останнього, все ж таки існує.

З погляду на те, що на теперішній час слідчим проведено всі можливі та необхідні слідчі дії, зібрано докази беззаперечної, на думку сторони обвинувачення, вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 4 ст. 296 КК України, досудове розслідування завершено та стороні захисту відкриті матеріали кримінального провадження для ознайомлення, можна казати й про значне зменшення ризику незаконного впливу на іншого підозрюваного, потерпілих чи свідків, існування якого під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою доводилось необхідністю проведення слідчих дій за участю останніх.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що перелічені прокурором ризики існують, проте, враховуючи кваліфікацію дій ОСОБА_7 , наявність доказів, які дають підстави казати про правдивість його показань щодо обставин кримінального правопорушення, стадію досудового розслідування, яке на даний час завершено, можна казати про їх суттєве зменшення і, як наслідок, достатність для їх запобіганню менш суворого, ніж тримання під вартою, запобіжного заходу.

Посилання прокурора як на одну з підстав для задоволення даного клопотання на той факт, що 10.08.2020 Харківський апеляційний суд залишив в силі ухвалу слідчого судді від 25.06.2020 про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя вважає недоцільним, так як на даний час значно змінились обставини, які враховувались як слідчим суддею під час застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, так і колегією суддів апеляційної інстанції під час апеляційного провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Частина 4 ст. 199 КПК України передбачає, що клопотання про продовження строку тримання під вартою розглядається за правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя, як зазначено в ч. 5 ст. 199 КПК України, зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Приведений вище аналіз існуючих на даний час ризиків вказує, що слідчим не викладені в клопотанні про продовження строків тримання під вартою, а прокурором не приведені в суді обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшились або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання підозрюваного під вартою. За даних умов слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання підозрюваного під вартою.

Разом з тим, керуючись положеннями ч. 4 ст. 199 КПК України щодо розгляду даного клопотання за правилами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, враховуючи той факт, що ризики переховування та незаконного впливу на підозрюваного, потерпілого та свідків значно зменшились, проте не зникли, слідчий суддя вважає можливим застосувати положення ч. 4 ст. 194 КПК України.

Такий висновок та приведене вище обґрунтування робить неможливим задоволення клопотання сторони захисту про скасування запобіжного заходу.

Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами 5 та 6 цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Таким чином, враховуючи конкретні обставини злочину, що інкримінується ОСОБА_7 , його вік, ті факти, що підозрюваний не має судимостей, постійно на протязі тривалого часу мешкає за зареєстрованим місцем проживання разом з матір`ю та бабусею, беручи до уваги доведеність існування на даний час двох передбачених ст. 177 КПК України ризиків, вірогідність реалізації яких значно зменшилась в процесі розслідування, слідчий суддя вважає, що належна процесуальна поведінка підозрюваного та запобігання даним ризикам можуть бути досягнуті шляхом застосування до останнього менш суворого запобіжного заходу, в даному випадку цілодобового домашнього арешту.

У скасуванні запобіжного заходу та продовженні строку тримання під вартою має бути відмовлено.

Керуючись ст.ст. 177, 184, 193-194, 196-199, 201, 202, 309, 376, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання захисника про скасування запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

В задоволенні клопотання слідчого про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.

Змінити підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, звільнивши з під варти в залі суду, та покласти на підозрюваного наступні обов`язки:

-не залишати житло за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово;

-прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора чи слідчого;

-повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну місця проживання.

-утримуватися від спілкуватись з підозрюваним, потерпілими, свідками, експертами, спеціалістами у даному кримінальному провадженні без присутності слідчого, прокурора або суду;

-здати на зберігання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну в разі їх наявності.

Ухвала в частині застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту діє протягом 2-х місяців з моменту її постановлення, тобто до 18.10.2020.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений 21.08.2020.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Копію ухвали отримав «____»_________2020 року о _____________ годині.