Справа № 947/333/21
Провадження № 1-кп/947/476/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.01.2021 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001285 від 18.10.2020 року, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, Красноокнянського району, селища Гулянка, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Так, 03.10.2020 року, приблизно о 07 годині 30 хвилин, більш точний час встановити не надалось можливим, обвинувачений ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , маючи корисливий мотив та умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, визначив об`єктом свого злочинного посягання майно, що знаходиться на території будинку, який належить ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 переліз через паркан до прибудинкової території будинку АДРЕСА_2 та, скориставшись дерев`яною драбиною, викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_6 , а саме: зовнішній блок від кондиціонеру фірми «DELFA», сірого кольору, модель «CSU-2HEK», в кількості 1 шт., який був прикріплений до вікна з задньої сторони будинку.
Після чого, за допомогою металевої тачки, обвинувачений ОСОБА_5 покинув місце вчинення злочину та розпорядився викрадений майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 2066, 67 гривень.
Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням до житла чи іншого володіння.
Окрім цього, 04.10.2020 року, приблизно о 06 годині 00 хвилин, обвинувачений ОСОБА_5 більш точний час встановити не надалось можливим, знаходячись біля будинку АДРЕСА_2 , маючи корисливий мотив та умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, діючи повторно, визначив об`єктом свого злочинного посягання майно, що знаходиться на території будинку, який належить ОСОБА_6 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_5 переліз через паркан до прибудинкової території будинку АДРЕСА_2 та за допомогою заздалегідь заготовленого ключа, для відкручування болтів та мотузки, повторно викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_6 , а саме: зовнішній блок від кондиціонеру фірми «DELFA», сірого кольору, модель «CSU-2HEK», в кількості 1 шт., який був прикріплений до вікна з задньої сторони будинку.
Після чого, за допомогою металевої тачки, ОСОБА_5 покинув місце вчинення злочину та розпорядився викрадений майном на власний розсуд,чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на суму 2066, 67 гривень.
Загальна сума завданого потерпілому ОСОБА_6 матеріального збитку складає 4133 гривні 34 копійки.
Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 185 КК України за кваліфікуючими ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням до житла чи іншого володіння, вчинена повторно.
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні визнав повністю свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та пояснив, що він дійсно вчинив інкримінований йому злочин при обставинах викладених в обвинувальному акті, а саме: 03.10.2020 року він переліз через паркан будинку АДРЕСА_2 , де з прибудинкової територіїтаємно викрав зовнішній блок від кондиціонеру, з яким зник з місця вчинення злочину. Крім того, 04.10.2020 року він знов прийшов до будинку АДРЕСА_2 , переліз через паркан, та перебуваючи на прибудинковій території, таємно викрав зовнішній блок від кондиціонеру. У скоєному щиро кається, та просив суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_5 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_5 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_5 та дослідженням матеріалів характеризуючи його особу.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч. 3 ст.185 КК України за кваліфікуючими ознаками таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням до житла чи іншого володіння, вчинена повторно, та за кваліфікуючими ознаками ч.3 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням до житла чи іншого володіння.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який раніше не судимий, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, у потерпілого відсутні вимогу матеріального характеру, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, та реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе в умовах без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, бо вважає це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому.
Крім того, призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 з застосуванням вимог ст. 75 КК України, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Цивільний позов не заявлявся.
Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати стягнути з ОСОБА_5 .
Питання щодо вирішення речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_5 обов`язок, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати на проведення товарознавчої експертизи №857 ТГ від 01.12.2020 року у розмірі 653 гривні 80 копійок.
Речові докази - вважати повернутим за належністю потерпілому ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1