Номер провадження: 11-кп/813/1823/20
Номер справи місцевого суду: 496/3558/19
Головуючий у першій інстанції
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.08.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

за участі прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео-конференції (дистанційне судове провадження) апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 10.07.2020 р., якою під час судового розгляду кримінального провадження №0000299 від 19.05.2019 р. відносно:
ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Калинівка Джанкойського району АР Крим Україна, громадянина України, не одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, не працевлаштованого, із середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 10.08.2020 р. включно;

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскаржуваною ухвалою суду 1-ої інстанції від 10.07.2020 р. на стадії судового розгляду обвинувального акту в рамках кримінального провадження №0000299 від 19.05.2019 р. за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України було задоволено клопотання прокурора та відносно обвинуваченого ОСОБА_6 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» строком до 07.09.2020 р. включно.

Мотивуючи зазначене рішення, суд послався на те, що ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні, в тому числі, особливо тяжкого злочину та застосування відносно обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів є неможливим, враховуючи його особу, вік, стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, те, що він раніше не судимий, не працевлаштований, в судовому засіданні допитаний не був, що свідчить про існування в зазначеному провадженні ризиків переховування обвинуваченого від суду, можливості вчинення іншого злочину, а також здійснення впливу на свідків.

Окрім того, суд 1-ої інстанції звернув увагу на те, що з моменту взяття обвинуваченого ОСОБА_6 під варту та до моменту вирішення клопотання не змінились обставини, які стали підставою для обрання та продовження запобіжного заходу, а також не змінилась обстановка.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 зазначив, що оскаржувана ухвала суду не відповідає вимогам закону, посилаючись на наступне:
- розгляд провадження в суді проводиться з обвинувальним ухилом, при цьому, на стадії досудового розслідування були допущені численні порушення його прав, в тому числі при проведенні слідчих дій очні ставки, а також відтворення обставин злочину, не проводились, фіксація цих дій за допомогою відеокамери не проводилась;

- його вина у вчиненні інкримінованого злочину за ч. 1 ст. 115 КК України не доведена;

- поза увагою суду залишилось те, що він раніше не судимий, ризики, вказані прокурором, нічим не підтверджені, він має зареєстроване місце проживання в Одеській області, за місцем проживання характеризується позитивно, хворіє на тяжкі захворювання, лікувати які в умовах ізоляції неможливо, утримується під вартою на протязі тривалого часу.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_6 , вважаючи, що суд не довів обґрунтованість продовження строку його тримання під вартою, просить ухвалу суду скасувати та застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та захисника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду 1-ої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Частиною 4 ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено права кожного, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, ініціювати провадження, в якому суд без зволікання має встановити законність затримання та прийняти рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.

З огляду на те, що Рішенням Конституційного Суду №4-р/2019 від 13.06.2019 р. положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо неможливості окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визнано таким, що не відповідає Конституції України, вищезазначена ухвала Біляївського районного суду Одеської області від 10.07.2020 р. підлягає апеляційному оскарженню.

Як вбачається з матеріалів провадження, зокрема, копії обвинувального акту, на розгляді в Біляївському райсуді Одеської обл. знаходиться кримінальне провадження №0000299 від 19.05.2019 р. за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України (а.с. 2-6).

Відповідно до положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Пунктом 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду № 4-р/2019 від 13.06.2019 р. (далі - Рішення) зобов`язано Верховну Раду України привести нормативне регулювання, встановлене ч. 2 ст. 392 КПК України, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням.

Разом з тим, на час розгляду апеляційної скарги на ухвалу Біляївського райсуду Одеської області від 10.07.2020 р., на виконання Рішення будь-яких змін до КПК України, які б визначали процедуру розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції щодо застосування запобіжного заходу під час розгляду кримінального провадження по суті, не внесені.

Виходячи з положень п. 24 ч. 1 ст. 3 КПК України, судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч. 1 ст. 392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.

Також, зважаючи на те, що приписами ст. 23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дали можливість суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому (-им) запобіжного заходу.

Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та за результатами перевірки в порядку ст.ст. 89, 94 КПК України доказів, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст. 331 КПК України.

Тобто, апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого особі обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши обвинувальний акт, а також ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу та копію журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких доказів, що можуть бути підставою для продовження або застосування запобіжного заходу у судовому засіданні.

Із зазначених вище підстав апеляційний суд позбавлений можливості надати оцінку доводам обвинуваченого про те, що на стадії досудового розслідування були допущені численні порушення його прав, оскільки докази, відповідно до вимог ст. 94 КПК України, оцінюються з точки зору в тому числі допустимості лише під час судового розгляду провадження в суді 1-ої інстанції.

Проте, зважаючи на обставини вчинення інкримінованих ОСОБА_6 злочинів, пов`язаних із замахом на завдання смерті особі, їх характеру, тяжкості та суспільної небезпечності, а також можливої міри покарання, яка може бути йому призначена у разі визнання винним (відповідно до вимог ч. 3 ст. 68 КК України, позбавлення волі на строк від 7 та не більше 10 років за закінчений замах), колегія суддів вважає, що рішення суду 1-ої інстанції є законним та прийнятим з урахуванням положень ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, оскільки, виходячи з вищевикладеного, є об`єктивні підстави вважати, що до теперішнього часу продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, переховування обвинуваченого від суду.

Окрім того, підтвердженням існування зазначеного ризику переховування обвинуваченого від суду слугує характеристика особи останнього, зокрема, ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, неодружений та дітей на утриманні не має, тобто міцних соціальних зв`язків не має.

Водночас, зважаючи на те, що обвинувачений особисто знає потерпілу ОСОБА_8 , оскільки вона була його співмешканкою на момент події, остаточне рішення по справі відносно останнього не прийнято та на теперішній час докази в зазначеному кримінальному провадженні повністю не досліджені, існують ризики того, що ОСОБА_6 може незаконно впливати на потерпілу та свідків у вказаному кримінальному провадженні, або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Колегія суддів приймає до уваги та вважає такими, що відповідають дійсності доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що він раніше не судимий та має зареєстроване місце постійного проживання в Одеській області, проте зазначає, що зазначені обставини не свідчать про зменшення або відсутність викладених вище ризиків.

Що стосується посилань обвинуваченого на позитивну характеристику його особи за місцем проживання та наявність у нього тяжких хвороб, які не можна вилікувати в умовах ізоляції, апеляційний суд наголошує на тому, що такі твердження є голослівними, жодних доказів на їх підтвердження обвинуваченим надано не було.

Водночас, апеляційний суд, оцінюючи доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що його провина у вчиненні інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України не доведена, звертає увагу на наступне.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Обвинувачення, відповідно до приписів Розділу IV КПК України «Судове провадження у першій інстанції», є предметом судового розгляду, його обґрунтованість або безпідставність встановлюється шляхом дослідження доказів обвинувачення й захисту в судовому засіданні та при ухваленні обвинувального або виправдувального вироку відносно особи, тому на теперішній час твердження обвинуваченого ОСОБА_6 про недоведеність його винуватості є передчасним, оскільки судовий розгляд кримінального провадження триває.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що на підставі наданих апеляційному суду матеріалів, а також обставин та характеру вчиненого злочину, судом 1-ої інстанції прийняте законне та обґрунтоване рішення, а відносно обвинуваченого ОСОБА_6 на теперішній час неможливо застосувати більш м`який запобіжний захід, оскільки він не зможе запобігти наявним ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, які об`єктивно продовжують існувати з огляду на зазначені апеляційним судом обставини.

Отже, доводи обвинуваченого ОСОБА_6 про наявність підстав для застосування відносно нього більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, апеляційний суд вважає безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на беззаперечних доказах.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, в тому числі , залишити вирок або ухвалу без змін.

Враховуючи викладене у всій сукупності, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого ОСОБА_6 підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого залишенню без змін як законна та обґрунтована.

Водночас, апеляційний суд вважає за необхідне звернути особливу увагу районного суду на положення ст. 8 Конституції України, ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року та приписи ст.ст. 28 та 318 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 28 КПК України, кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою, неповнолітньої особи має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово.
Водночас ч. 1 ст. 318 КПК України встановлює, що судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку.
Пунктом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

В рішенні у справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства» Європейський Суд з прав людини (далі ЄСПЛ) роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

У розумінні ЄСПЛ для визначення того, чи була тривалість певного строку розумною, передусім встановлюється початок цього строку та його закінчення. Строк, який слід брати до уваги у зазначеному відношенні, охоплює собою все провадження.

Аналіз наданих апеляційному суду копій матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 , пояснень сторони захисту та прокурора, свідчить про те, що кримінальне провадження перебуває на розгляді суду 1-ої інстанції досить тривалий час, зокрема, з вересня 2019 року, протягом якого обвинувачений утримується під вартою, проте судовий розгляд на теперішній час не завершений та остаточне рішення не прийнято.

Апеляційний суд вважає таку невиправдану тривалість розгляду даного кримінального провадження неприпустимою, що з огляду на положення ч. 4 ст. 28 та ч. 1 ст. 318 КПК України тягне за собою порушення принципу розумності строку розгляду справи, у зв`язку із чим вважає за необхідне звернути увагу районного суду на необхідність вжиття термінових заходів щодо дотримання вищенаведених вимог кримінального процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 24, 177, 178, 183, 194, 199, 331, 370, 392, 404, 405, 407, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 10.07.2020 р., якою відносно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України під час судового розгляду кримінального провадження по суті продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 07.09.2020 р. включно залишити без змін.

Рекомендувати суду 1-ої інстанції вжити заходів щодо розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 129, ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України в розумні строки.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3