ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/322/21
провадження № 1-кс/753/139/21
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" січня 2021 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000044 від 05.01.2021 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий слідчого відділу Дарницького УП ГУНП в м. Києві ОСОБА_3 , за погодженням із процесуальним керівником ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на предмет, схожий на ніж з плямами речовини бурого кольору та зелену футболку з плямами речовини бурого кольору, які 04.01.2021 року у період з 21 год. 15 хв. по 21 год. 19 хв. вилучено за адресою: АДРЕСА_1 .

Матеріали клопотання надійшли до суду та передані слідчому судді 11.01.2021 року.

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що в провадженні слідчого відділу Дарницького УП ГУ НП у місті Києві розпочато кримінальне провадження №0000044 від 05.01.2021 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України.

Досудовим слідством встановлено, що 04.01.2021 року близько 19 год. 55 хв., ОСОБА_5 знаходилась за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , де також перебував її колишній чоловік ОСОБА_6 , з яким у неї на кухні виник словесний конфлікт на побутовому ґрунті, в ході якого останній став завдавати удари руками по голові ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 , захищаючись від суспільно небезпечності посягання ОСОБА_6 , яке виразилось в тому, що останній спричинив їй тілесні ушкодження, неадекватно оцінивши ситуацію та, захищаючись, здійснила дії, які явно не відповідали ступеню небезпечності посягання, а саме, взяла зі столу ніж та умисно заподіяла ОСОБА_6 ножове поранення в область грудей, заподіявши тим самим тяжкі тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини справа, чим перевищила межі необхідної оборони.

04.01.2021 року за адресою: АДРЕСА_1 за місцем проживання ОСОБА_5 був проведений огляд місця події, в ході якого було виявлено та вилучено: предмет, схожий на ніж з плямами речовини бурого кольору та зелену футболку з плямами речовини бурого кольору.

Постановою слідчого від 05.01.2021 року предмет, схожий на ніж з плямами речовини бурого кольору та зелену футболку з плямами речовини бурого кольору визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000044 від 05.01.2021 року, у відповідності до ч. 1 ст.98 КПК України.

Клопотання обґрунтовано слідчим тим, що вилучені предмети зберегли на собі інформацію про обставини вчинення даного злочину, а тому з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження виникла необхідність у накладенні арешту на вказані предмети.

Слідчий у судове засідання з`явився, вимоги клопотання підтримав.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання про накладення арешту на тимчасово вилучене майно розглядається без повідомлення власника майна та інших зацікавлених осіб.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню за наступних підстав.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню (ст. 84 КПК України).

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора (ст. 132 КПК України).

Зокрема п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України передбачений такий вид заходів забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду (ч. 2 ст. 168 КПК України).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження та допускається з метою забезпечення збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 Кодексу.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

При розгляді клопотання, поданого в порядку ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вирішує питання належності та допустимості доказів, отриманих в ході досудового розслідування, оскільки оцінка допустимості доказів має бути вирішена відповідно до вимог ст. 89 КК України під час ухвалення судового рішення при судовому розгляді кримінального провадження.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

З огляду на зазначені вимоги закону, слідчий суддя приходить до висновку про те, що вказане вилучене майно відповідає критеріям речових доказів у кримінальному провадженні та є на даній стадії досудового розслідування тимчасово вилученим майном.

Окрім того, слідчим у клопотанні наведено вагомі доводи, які свідчать, що тимчасово вилучене майно в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 має відношення до кримінального провадження, та може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, та для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збереженні вказаного майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Зважаючи на те, що слідчим доведено необхідність накладення арешту на майно, та підстави вважати, що тимчасово вилучене майно у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 є речовим доказом у кримінальному провадженні, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, наслідки арешту майна для інших осіб, слідчий суддя вважає, що подане клопотання підлягає задоволенню, оскільки документи додані до клопотання свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення збереження речових доказів, до того ж, будь-яких негативних наслідків, які можуть негативно позначитися на інтересах власника майна та інших осіб від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167-168, 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Дарницького УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000044 від 05.01.2021 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 124 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на предмет, схожий на ніж з плямами речовини бурого кольору та зелену футболку з плямами речовини бурого кольору, які 04.01.2021 року вилучено за адресою: АДРЕСА_1

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження обчислюється з дня отримання нею копії вказаної ухвали слідчого судді.

Відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1