УХВАЛА
іменем України
9 листопада 2020 року

м. Київ
справа № 381/423/20
провадження № 51-2612ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційні скарги ОСОБА_4 від 30 вересня, 4 та 24 жовтня 2020 року.
Суть питання
30 вересня ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК звільнити його від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань

за № 0001021 від 28 вересня 2019 року (справа № 381/423/20) за ч. 1

ст. 115 КК. Також порушував питання про відшкодування шкоди, завданої, на його думку, незаконними діями правоохоронних органів. Крім того просив порушити кримінальне провадження за ст. 187 КК щодо інших громадян.
Однак ця касаційна скарга не відповідала ряду вимог, установлених ст. 427 КПК,

а тому Верховний Суд ухвалою від 12 жовтня 2020 року цю касаційну скаргу залишив без руху і надав строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків. Також засудженому було роз`яснено, що в разі, якщо він не усуне зазначених в ухвалі недоліків у встановлений строк, його касаційну скаргу буде повернуто.
26 жовтня 2020 року з Білоцерківського міськрайонного суду та 1 листопада 2020 року з Київського слідчого ізолятора до Верховного Суду надійшли касаційні скарги ОСОБА_4 від 4 і 24 жовтня 2020 року відповідно.
Суть питання
У касаційних скаргах ОСОБА_4 зазначає про невинуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК, за яким його обвинувачено та вказує на фальсифікацію кримінального провадження № 0001021 від 28 вересня 2019 року щодо нього.
Мотиви Верховного Суду
Кримінальним процесуальним кодексом України визначено, що касаційна скарга має відповідати вимогам, зазначеним у ст. 427 цього Кодексу, і в разі недодержання суб`єктом звернення цих вимог суд касаційної інстанції відповідно до ч. 1 ст. 429 цього Кодексу постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначає недоліки та встановлює строк, необхідний для їх усунення.
Залишаючи касаційну скаргу ОСОБА_4 без руху, Верховний Суд в ухвалі

від 12 жовтня 2020 року вказував на те, що скаргу подано без додержання пунктів 3 і 4 ч. 2 ст. 427 КПК, згідно з яким у касаційній скарзі зазначаються судові рішення, що оскаржуються, а також обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає їх незаконність чи необґрунтованість.
Вимоги ухвали Верховного Суду від 12 жовтня 2020 року зводилися до того, щоб скаржник у касаційній скарзі: зазначив конкретне судове рішення, яке оскаржує в касаційному порядку відповідно до ст. 424 КПК; послався на одну з підстав, встановлених ч. 1 ст. 438 цього Кодексу для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону

(ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК); вказав на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на думку ОСОБА_4 , були допущені судами при винесенні судових рішень (із встановленого ст. 424 КПК), навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Водночас скаржнику пропонувалося враховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, а також правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких

не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Також вимоги касаційної скарги лише про закриття кримінального провадження без вирішення питання стосовно судових рішень не узгоджувалися з положеннями

ст. 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, відповідно до яких цей суд має право ухвалити одне з таких рішень: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення. Інші ж вимоги касаційної скарги виходили за межі повноважень касаційного суду,

а тому не підлягають розгляду, про що конкретно було зазначено в ухвалі від 12 жовтня 2020 року.
Крім того, в порушення ч. 5 ст. 427 КПК скаржником не було долучено до касаційної скарги копій судових рішень, які він оскаржує.
Суд касаційної інстанції є судом права, який відповідно до положень ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування і недотримання вимог ст. 427 цього Кодексу перешкодили вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 424 КПК у касаційному порядку можуть бути оскаржені вироки та ухвали про застосування або відмову в застосуванні примусових заходів медичного чи виховного характеру суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також рішення суду апеляційної інстанції, постановлені щодо зазначених рішень суду першої інстанції. Ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім як у випадках, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.
В надісланих ОСОБА_4 касаційних скаргах від 4 та 24 жовтня 2020 року

немає вказівки на жодне з судових рішень, перелічених у частинах 1 і 2 ст. 424 КПК, відповідно й відсутні доводи щодо їх законності та обґрунтованість з посиланням

на конкретні положення матеріального чи процесуального закону. Вимоги ОСОБА_4 не відповідають повноваженням касаційного суду, визначеним у ст. 436 КПК.
Оскільки ОСОБА_4 у касаційних скаргах не зазначив судові рішення, які оскаржує,

а також не долучив до касаційних скарг копій цих рішень, у Верховному Суді відсутній предмет касаційного перегляду відповідно до ст. 424 КПК.
На підставі наведеного Верховний Суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 не усунув усіх недоліків, указаних в ухвалі касаційного суду від 12 жовтня 2020 року.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.
З огляду на викладене оскільки ОСОБА_4 не усунув зазначених в ухвалі суду недоліків у встановлений строк, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі

п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК повернути касаційну скаргу.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Повернути ОСОБА_4 його касаційні скарги від 30 вересня, 4 та 24 жовтня 2020 року разом із усіма доданими до них матеріалами.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3