Справа № 569/960/20
УХВАЛА

13 січня 2021 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області, в складі суду: головуючого судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , при секретарі судового засідання ОСОБА_4 прокурора Рівненської місцевої прокуратури ОСОБА_5 (далі прокурор), обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 , розглянувши у судовому засіданні в м. Рівне клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 під час розгляду кримінального провадження №0007216 від 26.11.2019 про обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 263, ст. 348 КК України та

ВСТАНОВИВ:

Рівненським міським судом Рівненської області розглядається зазначене кримінальне провадження щодо ОСОБА_6 .

Прокурор подав клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, яке обґрунтовує наявністю ризиків передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчинені особливо тяжкого кримінального правопорушення, і враховуючи тяжкість покарання яке загрожує останньому яке передбачає довічне позбавлення волі, відсутність в обвинуваченого міцних соціальних зв`язків та стримуючих факторів, такі як постійне місце проживання та роботи, він не одружений, відсутність осіб, які б перебували на його утримання, та те, що ОСОБА_6 , будучи раніше судимий, вчинив особливо тяжкий злочин, на час вчинення якого перебував у розшуку на підставі ухвали слідчого судді Ленінського районного суду м. Харків, існує ризик передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України. Обставини вчинення кримінальних правопорушень у яких обвинувачується ОСОБА_6 свідчить про те, що останній є суспільно небезпечною особою, може вчинити інші злочини. Також він може незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні. Більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_7 та обвинувачений ОСОБА_6 вказали що враховуючи тривалість судового провадження, що потерпілі та свідки допитані, підстав вважати що існує ризик передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України не має. Заперечували проти задоволення клопотання прокурора.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення у якому ОСОБА_6 обвинувачується, який є особливо тяжким, санкція якого передбачає довічне позбавлення волі, відсутність міцних соціальних зв`язків та стримуючих факторів, оскільки обвинувачений не одружений, не працює, осіб, які б перебували на його утриманні не має. існує ризик передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Про існування ризиків передбачених п.п.3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, стороною обвинувачення не доведено.

Згідно п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

В своїх рішеннях ЄСПЛ за скаргою № 40107/02 від «10» лютого 2011 року по справі «Харченко проти України», п. 80; за скаргою № 20808/02 від 04.03.2010 р. у справі «Шалімов проти України», суд визнає порушенням Конвенції продовження/обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою за умови, якщо національні суди «…не розглянули жодних альтернативних триманню під вартою запобіжних заходів…».

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи, що існує ризик передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, обставини вчинення та суспільну небезпечність та тяжкість кримінального правопорушення у яких обвинувачується ОСОБА_6 , який передбачає покарання у виді позбавлення волі довічно, відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків та стримуючих факторів, підстав для застосування більш м`яких запобіжних заходів колегія суддів не вбачає, а тому слід продовжити строк тримання ОСОБА_6 під вартою, без визначення розміру застави, відповідно до п.1 ч.4 ст. 183 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177,178, 183, 331 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Обвинуваченого утримувати в Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор».

Копію ухвали вручити обвинуваченому, прокурору, надіслати начальнику Державної установи «Рівненський слідчий ізолятор».

Строк дії ухвали до 13.03.2021.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 13.06.2019, № 4-р/2019.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3