Справа № № 585/2811/20
Номер провадження 1-в/585/19/21
У Х В А Л А
І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И
26 січня 2021 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Ромни клопотання ОСОБА_5 , про дострокове звільнення, -

В С Т А Н О В И В :
До суду з клопотанням звернувся засуджений ОСОБА_5 , який просить усунути відносно нього порушення статей 2,7,26 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст. 3 Конвенції (ЕКПЛ), ст. 5 Загальної декларації прав людини шляхом: а) винесення рішення про його дострокове звільнення від подальшого відбуття покарання. В обґрунтування клопотання вказав, що вироком Апеляційного суду Запорізької області від 15 травня 2003 року він засуджений до довічного позбавлення волі. Ухвалою Верховного Суду України від 12 жовтня 2003 року вирок підтверджено. Рішенням Європейського суду з прав людини від 12.03.2019 року у справі «Пєтухов проти України № 2», довічне, як вид покарання в Україні визнано порушенням ст. 3 Європейської конвенції в зв`язку з не зменшенням даного виду покарання та відсутністю реальної можливості звільнення. Визнання ЄСПЛ порушення Україною ст. 3 Конвенції також означає наявність факту порушення ст. 7 Пакту про громадянські та політичні права, а також ст. 5 Загальної декларації прав людини, де закріплені аналогічні принципи недопустимості катувань, нелюдського чи принижуючого гідність поводження чи покарання. Нормами ст.ст. 81,82 КК України передбачена можливість дострокового звільнення від подальшого відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким відносно лише тих осіб, які засуджені до строкового виду покарання, а довічно ув`язнені позбавлені права розраховувати на застосування згаданих норм України. Дане виключення з загального правила вказує на наявність дискримінації за змістом ст. 26 МПГПП за ознакою статусу засудженого. Відповідно ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» норми міжнародного права мають пріоритет над нормами внутрішнього права України. Відповідно ст. 27 Віденської конвенції «Про право міжнародних договорів», держава учасник договору не може посилатися на положення свого внутрішнього законодавства в якості виправдання для невиконання договору. Викладені норми дають підстави вимагати від України в особі суду першої інстанції усунути відносно нього порушення шляхом винесення рішення про його дострокове звільнення.
В судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав клопотання і просив задоволити. Підтвердив обґрунтування вказані в клопотанні.
Прокурор вважав що клопотання не обґрунтоване і задоволенню не підлягає.
Захисник клопотання підтримав і просив задоволити. Підтримав обґрунтування наведені в клопотанні.
Згідно матеріалів особової справи ОСОБА_5 засуджений вироком Апеляційного суду Запорізької області від 15 травня 2003 року за ст. 69, п. «а», «і» ст. 93, ст. 42 КК України 1960 р. та ч. 2 ст. 289, ч.4 ст. 187, ч.1 ст. 263 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі. Даний вирок переглянутий та залишений без змін ухвалою Верховного суду України від 20 листопада 2003 року.
Вирішуючи клопотання суд вважає, що доводи засудженого з посиланням на рішення Європейського суду з прав людини «Пєтухов проти України № 2», про те, що ув`язнення, яке не передбачає кінцевої конкретної дати, є порушенням ст.3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, не можуть бути підставою для дострокового звільнення покарання.
У своїй постанові від 15 травня 2019 року (реєстраційний номер 82120695) Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на те, що 12 березня 2019 року ЄСПЛ ухвалив рішення у справі «Петухов проти України» («Petukhov v. Ukraine», заява № 41216/13). У цьому рішенні ЄСПЛ визнав, що довічне позбавлення волі засудженого без гарантування йому права перегляду вироку в частині скорочення строку відбування такого покарання та перспективи можливого звільнення суперечить статті 3 Конвенції. Для вирішення цієї проблеми держава повинна буде вжити заходи загального характеру: реформувати систему перегляду вироків щодо осіб, засуджених до довічного позбавлення волі, так, щоби гарантувати у кожному конкретному випадку дослідження того, чи ґрунтується їх тривале ув`язнення на законних пенологічних підставах, а також, щоби дати можливість цим засудженим з певною мірою визначеності передбачати, що вони мають зробити для того, аби питання про їхнє звільнення було розглянуте, та за яких саме умов відповідно до стандартів, вироблених у практиці ЄСПЛ (§ 194).
Системний аналіз кримінального процесуального законодавства України дає підстави для висновку, що до компетенції судді місцевого суду, на даний час, не відноситься розгляд і вирішення питання про дострокове звільнення від відбування покарання у виді довічного позбавлення волі. При цьому суд виходить з принципу правової визначеності, який є невід`ємною, органічною складовою принципу верховенства права, який знайшов своє закріплення у практиці Конституційного Суду України і рішеннях Європейського суду з прав людини, оскільки при вирішенні такого клопотання суд повинен діяти відповідно до точного змісту норми права, яку він застосував, у межах своєї компетенції, суворо дотримуючись процедури розгляду клопотання, тобто виходити з принципу законності.
Лише за умови внесення змін до національного законодавства щодо можливості дострокового звільнення засуджених від покарання у виді позбавлення або заміни такого покарання на більш м`яке вирішення таких питань можливе в порядку діючих статей 537, 539 КПК України.
Доводи ОСОБА_5 та його захисника з приводу практики встановленої Європейським судом з прав людини, та конкретних справ, не можуть бути взяті до уваги, оскільки рішення Європейського суду з прав людини у конкретних справах перш за все стосується обов`язку держави виконати це рішення, а не обов`язку суду усувати певні законодавчі прогалини своїм рішенням.
Не можуть бути взяті до уваги й інші доводи клопотання, оскільки на сьогоднішній день КК України та КПК України, не визначають за судом права і можливості дострокового звільнення особи засудженої до покарання у виді довічного позбавлення волі, так як і не визначають процесуальної процедури вирішення даного питання, у зв`язку з чим суд не вправі перебирати на себе повноваження, що не віднесені до компетенції суду, зокрема прийняття рішень не передбачених законодавством України.
За таких обставин, підстави для задоволення клопотання відсутні.
Керуючись КК України, ст. 539 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання ОСОБА_5 , про дострокове звільнення відмовити.
Апеляція на ухвалу суду може бути подана до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд протягом 7 - ми днів з дня її оголошення.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_1