УХВАЛА

30 листопада 2020 року
м. Київ

справа № 426/10257/17
провадження № 51-5022 ск 20
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі Суд) у складі:
головуючої ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши матеріали провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженої ОСОБА_5 на вирок Сватівського районного суду Луганської області від 26 червня 2020 року та ухвалу Луганського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року щодо останньої, а також стосовно ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а:
Захисник звернулася з касаційною скаргою, в якій порушує питання про перевірку вказаних судових рішень у касаційному порядку.
Ухвалою Суду від 22 жовтня 2020 року касаційну скаргу захисника було залишено без руху через невідповідність вимогам ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) і встановлено строк для усунення недоліків протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії вказаної ухвали. У цьому рішенні також було зазначено у чому саме полягали допущені недоліки скарги та роз`яснено, що в разі невиконання вимог згаданої норми права в установлений строк, касаційна скарга повертається особі, яка її подала.
У межах наданого строку захисник повторно звернулася до суду касаційної інстанції. Проте приписів ст. 427 КПК не дотримано, допущених недоліків не усунуто.
Виходячи зі ст. 129 Конституції України насамперед забезпечується право на апеляційне оскарження судового рішення, а право на касаційне оскарження у визначених законом випадках та порядку.
Наведені законодавчі положення залишено поза увагою.
Зокрема, як убачається зі змісту нової скарги, у ній захисник заперечує правомірність засудження ОСОБА_5 за вчинення кримінального правопорушення проти власності. Однак при цьому скаржниця знову не наводить обґрунтування заявленої вимоги про скасування оспорюваних рішень і призначення нового розгляду в суді першої інстанції на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 КПК, з огляду на положення статей 91, 94, 404, 405, 407, 412, 413, 415, 419 цього Кодексу, зважаючи також на позицію захисника на стадії апеляційного провадження.

Крім того, попри те, що вирок переглядався в апеляційному порядку, в поданій скарзі не зазначено, яких конкретних доводів сторони захисту не було розглянуто і не надано на них вичерпних відповідей в оспорюваній ухвалі.
Разом із цимскаржниця по суті не погоджується з установленими фактичними обставинами кримінального провадження; посилається на те, що всупереч ст. 22 КПК було неповно розглянуто справу, хоча перевірка вказаного не належить до компетенції суду касаційної інстанції в силу ч. 1 ст. 433 цього Кодексу.

Водночас захисник, наполягаючи на скасуванні судових рішень також і стосовно іншого засудженого ( ОСОБА_6 ), знову не додає документів, які підтверджують її повноваження представляти інтереси останнього.

Недодержання ст. 427 КПК перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
За таких обставин колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід повернути скаржнику на підставі п. 1 ч. 3 ст. 429 вказаного Кодексу.
Враховуючи викладене, керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів

п о с т а н о в и л а:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на вирок Сватівського районного суду Луганської області від 26 червня 2020 року та ухвалу Луганського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
С у д д і:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3