Справа № 193/1214/17
1-кп/215/5/20
У Х В А Л А

Іменем України

21 жовтня 2020 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання - ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Кривого Рогу кримінальне провадження №0000152 від 08.04.2017 року у відношенні: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених п.6 ч.2 ст.115, ч.4 ст.187 КК України; ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження: прокурор ОСОБА_7 , обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисник ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

Прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку тримання під вартою на шістдесят днів, тому як за цей час ризики не зменшились та продовжують існувати. Обвинувачений ОСОБА_6 перебуваючи на свободі, може чинити тиск на свідків, зважаючи на тяжкість злочину, може переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_6 , проти заявленого прокурором клопотання заперечує.

Заявив письмове клопотання про зміну запобіжного заходу на більш м`який у виді домашнього арешту у зв`язку з тривалим триманням під вартою підзахисних, закінчення допиту свідків, наявності міцних соціальних зв`язків та місця проживання.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, судом встановлені наступні обставини.

Обставини, викладені в ухвалі слідчого судді Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 21.04.2017року при обранні обвинуваченому запобіжного заходу залишилися, а саме: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, з огляду на вірогідність переховування від суду, незаконного впливу на свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Згідно зі статтею 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу та продовження його дії, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, а не тільки ті, на які посилаються прокурор та обвинувачений.

Із матеріалів кримінального провадження та з клопотання вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі до 15 років.

З практики Європейського суду з прав людини слідує, що тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не залишивши особу під вартою.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 25.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів». Обвинувачений ОСОБА_6 , притягається до кримінальної відповідальності за корисливий злочин, тому існує ризик повторного вчинення ним злочину.

Враховуючи наявність ризиків, колегія суддів вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки по справі слід дослідити матеріали справи та можливість повторно допиту свідків, які приймали участь на досудовому розслідуванні, що неможливо до спливу строку дії запобіжного заходу, враховуючи тяжкість злочину та міру покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_6 у разі доведеності його винуватості в суді, можливого вчинення іншого кримінального правопорушення, вважає за необхідне продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою ще на шістдесят днів, згідно з ч.3 ст.331 КПК України, тому як в даному випадку інтереси суспільства превалюють над правами обвинуваченого, щодо його особистої свободи та недоторканості, гарантованих ст.29 Конституції України, а ухвала суду є законодавчо установленим рішенням, щодо тримання особи під вартою.

Доводи захисника, про наявність постійного місце проживання разом з батьками, перебування у фактичних шлюбних стосунках та наявності на утриманні малолітньої дитини, суд до уваги не бере, тому як існування у останнього таких соціальних зв`язків, на думку суду не є виключним стимулюючим фактором для запобігання ризикам визначених ст.177 КПК України, тому клопотання захисника судом відхиляються.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 184, 199, 331 КПК України, рішенням Конституційного Суду України від 13.06.2019 р. №4-р/2019, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу, задовольнити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Євдокімівки, Софіївського району, Дніпропетровської області, у вигляді тримання під вартою, продовжити на шістдесят днів, по 19 грудня 2020 року, включно.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя:

Судді: