Справа № 182/5145/20
Провадження № 1-кс/0182/1100/2020
У Х В А Л А
Іменем України

11.09.2020 року м. Нікополь

Слідчий-суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянув у судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про застосування у кримінальному провадженні, внесеному 09.09.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за « 0002076, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, із базовою середньою освітою, не працюючого, розлученого, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який інвалідом та пенсіонером не являється, який депутатом не являється, зареєстрований та фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-
за участю:
прокурора ОСОБА_4
слідчого ОСОБА_3
підозрюваного - ОСОБА_5
захисника ОСОБА_7
ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, що має правову кваліфікацію ч.2 ст. 121 КК України, про що останньому повідомлено 10.09.2020 року.
Зазначає про те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 09.09.2020 року приблизно о 01.10 год. у будинку АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, не маючи наміру на заподіяння смерті, діючи умисно, наніс ОСОБА_8 не менше трьох ударів кулаком правої руки в голову, чим спричинив тілесні ушкодження, від яких останній помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у лікарні.
Проведеним досудовим розслідуванням по даному кримінальному провадженню встановлено достатній обсяг доказів, що дають підстави підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні вищевказаного злочину, а саме документально, шляхом проведення слідчих дій, зафіксовано його злочинні дії.
Слідчий в клопотанні зазначає, що для розгляду в розумні строки даного кримінального провадження в суді необхідне забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, оскільки наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків, які являються його родичами.
У разі визнання ОСОБА_5 винним у вказаному злочині йому може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років, що може спонукати його переховуватися від слідчого, прокурора, суду.
ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин, не має офіційного місця роботи, зловживає спиртними напоями.
Застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів слідчий вважає неможливим, оскільки у разі обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання він може впливати на свідків з метою зміни ним своїх показань. Під час досудового розслідування жодних звернень про передачу підозрюваного на поруки не надійшло. Підозрюваний не має грошових заощаджень або родичів, які б могли його забезпечити на час домашнього арешту. Крім того, ОСОБА_5 вчинив злочин, поєднаний з насильством, що виключає можливість застосування до нього застави.
Враховуючи вищевикладене, слідчий просить обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою для ОСОБА_5 строком на 60 днів.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.
Прокурор та слідчий у судовому засіданні підтримали клопотання, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право слідчому судді на застосування найбільш суворого заходу. Наголошували на тому, що злочин вчинений ОСОБА_5 за обтяжливих умов, у стані алкогольного сп`яніння. Крім того, рідна сестра підозрюваного перебувала з потерпілим ОСОБА_8 у фактичних шлюбних відносинах, що зумовлює можливий тиск на неї ОСОБА_5 .. Зазначали також, що підозрюваний у ході проведеного розслідування давав хибні показання з метою введення слідства в оману.
Підозрюваний свою вину у вчиненні злочину визнав та щиро розкаявся. Пояснив, що дійсно між ним та потерпілим виникла сварка, у ході якої він вдарив ОСОБА_8 . Однак, він не мав наміру позбавляти життя потерпілого та дуже шкодує, що так сталося. Він працює на підробітках, має доньку 2011 року народження, яка потребує його матеріальної допомоги, у зв`язку з чим просив застосувати до нього домашній арешт.
Захисник проти клопотання слідчого заперечив та просив застосувати до підозрюваного цілодобовий домашній арешт. Посилався на те, що на утриманні ОСОБА_5 знаходиться його малолітня дитина, у зв`язку з чим йому необхідно працевлаштуватися. Зазначив, що підозрюваний має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки. На даний час всі його рідні готуються до поховання ОСОБА_8 , у зв`язку з чим не встигли звернутися до правоохоронних органів для передачі ОСОБА_5 на поруки. Тілесні ушкодження підозрюваний наніс потерпілому, захищаючи свою сестру, з якою потерпілий перебував у фактичних шлюбних відносинах. Однак, ОСОБА_8 впав на кахель, отримав травму голови, від чого і помер. Слідчим, прокурором не доведено наміру ОСОБА_5 переховуватися від органів досудового розслідування та можливого тиску на свідків. Сам підозрюваний не має кримінального минулого та досвіду, не є юридично обізнаним, у нього відсутній намір уникнути покарання, тому жодних перешкод досудовому розслідуванню чинити не буде.
Заслухавши прокурора, слідчого, підозрюваного, захисника, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Згідно з ч. 1 ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: особисте зобов`язання; особиста порука; застава; домашній арешт; тримання під вартою.

За змістом статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Частиною 2 статті 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: 4) до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно зі ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Це узгоджується з позицією Європейського суду з прав людини, який у своєму рішенні у справі «Кобець проти України» зазначив, що «Суд повторює, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів він керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (також рішення у справі «Авшар проти Туреччини». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні довести суду обставини, на які вони посилаються.

Вирішуючи питання про існування передбачених кримінальним процесуальним законом ризиків неправомірної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд відмічає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.

Суд у рішенні по справі "Белчев проти Болгарії" наголосив, що обґрунтування будь-якого періоду позбавлення свободи повинно бути переконливо доведено державними органами.

Кримінальний процесуальний закон покладає аналогічний обов`язок на сторону обвинувачення, зазначаючи, що остання має довести суду, крім обґрунтованості обвинувачення та наявності ризиків не процесуальної поведінки особи, ще й неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

За змістом ч.ч.1,2 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх вищевказаних обставин.

Обґрунтовану підозру у вчиненні кримінального правопорушення Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) визнає обов`язковою умовою правомірності і законності попереднього ув`язнення. Проте, поняття "обґрунтована підозра" відповідно до мети підпункту "с" п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) у практиці ЄСПЛ має певні особливості. Це поняття не є тотожним поняттю "обґрунтоване обвинувачення" й на стадії арешту чи затримання особи не вимагається, щоб було достатньо доказів саме для висновку про винуватість особи у вчиненні того чи іншого правопорушення. Обґрунтована підозра для попереднього ув`язнення у практиці ЄСПЛ - це існування фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача, що конкретна особа могла вчинити злочин. Однак тлумачення поняття "обґрунтована підозра" і висновок про те, що саме може розглядатися як така підозра, залежить від усіх обставин кримінального правопорушення (рішення ЄСПЛ від 30.08.90 р. у справі "Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства").
Тобто, розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1 (с) Конвенції, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, § 45).
Метою тримання особи під вартою якраз і є забезпечення доправлення її до компетентного органу для виконання процесуальних обов`язків підозрюваного, зокрема допиту. Мета ж допиту - сприяти подальшому кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження або зняття конкретних підозр, що обґрунтовують арешт (рішення ЄСПЛ від 29.11.88 р. у справі "Броуган та інші проти Сполученого Королівства", від 16.10.2001 р. "О`Хара проти Сполученого Королівства").
Відповідно до матеріалів клопотання ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що прокурором доведено наявність обставин, які переконали б неупередженого спостерігача, що ОСОБА_5 може бути причетним до вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, що підтверджується наданими до клопотання копіями матеріалів кримінального провадження в їх сукупності. Свою вину ОСОБА_5 також визнав у ході допиту у якості підозрюваного та розгляду клопотання.

У клопотанні слідчий вказує на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, а також незаконний вплив на потерпілих та свідків.
Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. Безумовно, наявність заявлених ризиків має обґрунтовуватися, однак в переважній більшості випадків, враховуючи їх вірогідний характер, класичні категорії доказування, притаманні судовому процесу, при їх обґрунтуванні не застосовуються.
У справі "Смирнов проти Росії" (п. 60) ЄСПЛ зазначив, що "ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового вироку; це слід робити з урахуванням низки інших відповідних фактів, які можуть або підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан, зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування".
Суд вважає, що прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що не виключена можливість того, що підозрюваний, без обрання запобіжного заходу, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на потерпілих та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Як вбачається з інформації бригади швидкої допомоги до поліції від 09.09.2020 року о 09.59 год. (а.с.5), ОСОБА_5 повідомляв про те, що потерпілого ОСОБА_8 09.09.2020 року приблизно о 01.00 год. побили невідомі біля магазину «Продуктовий» між вулицями Ізюмська та Сонячна, що розцінюється судом як намір підозрюваного ввести слідство в оману та уникнути покарання. Матеріалами клопотання підтверджено, що свідками є родичі та знайомі підозрюваного, тому суд погоджується з доводами слідства про можливість ОСОБА_5 впливати на них. Суд також звертає увагу на наявні невідповідності у протоколах допиту свідків (а.с.18-20, 23-24). Доводи захисника ОСОБА_7 про те, що підозрюваний вчинив злочин, захищаючи від ОСОБА_8 свою сестру, спростовуються протоколом її допиту у якості свідка (а.с.23-24).

На підставі зазначеного суд вважає, що більш м`які запобіжні заходи не будуть дієвими і не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможуть запобігти можливому тиску на свідків по справі.
При цьому суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену в п. 35 рішення "Летельє проти Франції", згідно з якою є виправданим необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків.
Підсумовуючи викладене, приймаючи до уваги обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років, наявність ризиків вчинення підозрюваним дій, передбачених пунктами 1, 3 частини 1 статті 177 КПК України, а також ураховуючи обставини, визначені статтею 178 КПК України (наявність вагомих доказів про вчинення підозрюваними кримінального правопорушення, тяжкість покарання, репутацію), вважаю, що необхідним і достатнім для досягнення дієвості кримінального провадження, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Керуючись статтями 132, 176-179, 182, 183, 194, 197, 206 КПК України, слідчий суддя
УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про застосування у кримінальному провадженні, внесеному 09.09.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002076, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити, у задоволенні клопотання підозрюваного та захисника про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів до 09 листопада 2020 року.
Підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взяти під варту в залі суду.
Строк тримання під вартою обчислювати з 10.45 год. 11.09.2020 року по 10.45 год. 09.11. 2020 року.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Виконання ухвали доручити Нікопольському ВП ГУ НП в Дніпропетровській обл.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Суддя: ОСОБА_1