УХВАЛА
(про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою)
Справа № 354/1018/19
Провадження № 1-кп/348/298/20

11 серпня 2020 року м. Надвірна
Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого-судді: ОСОБА_1

секретаря судового засідання: ОСОБА_2

з участю прокурора: ОСОБА_3

потерпілої: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

захисника: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Надвірнянського районного суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000525 за обвинувальним актом від 27.11.2020 про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Надвірнянського районного суду знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 утримується під вартою в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» Міністерства юстиції України.

В судовому засіданні від прокурора поступило клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 .

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримав, надав суду пояснення, аналогічні тексту клопотання та зазначив, що на даний час продовжують існувати ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений ОСОБА_5 може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків по кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення. Зокрема ризик переховування обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, який належить до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років, а тому ОСОБА_5 , усвідомлюючи неминучість призначення йому покарання у виді позбавлення волі, перебуваючи на волі зможе переховуватись від суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності. Ризик впливу на свідків по кримінальному провадженні підтверджується тим, що ще не всі свідки були безпосередньо допитані в судовому засіданні, тому перебуваючи на волі ОСОБА_5 зможе чинити на них тиск.Ризик вчинення іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_5 раніше притягався до кримінальної відповідальності, тому перебуваючи на волі він зможе продовжити займатись злочинною діяльністю.

На підставі зазначеного сторона обвинувачення вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 . А тому просить продовжити застосування відносно нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 -адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечила проти продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Зазначила, що прокурором не обґрунтовано продовження існування ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 не буде переховуватись від суду, при цьому зазначила, що в обвинуваченого відсутній закордонний паспорт. Також прокурором не доведено ризик впливу на свідків, оскільки заявлені по кримінальному провадженні свідки не є очевидцями події. Крім того прокурором не доведено ризик вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення. Окрім цього прокурором не доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе вберегти обвинуваченого від зазначених прокурором ризиків. Просила змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника, зазначив, що він не має жодного наміру переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків по кримінальному провадженні, чи вчиняти інші кримінальні правопорушення. Також просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні категорично наполягає на продовженні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши наявні матеріали кримінального провадження, суд дійшов наступних висновків.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід розглядати у кожній справі окремо з урахуванням її особливостей (Рішення ЄСПЛ «Jecius проти Литви» заява №34578/97 від 31.07.2000).

При розгляді клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в судовому засіданні, суд враховує вимоги п.п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення ЄСПЛ від 09 жовтня 2014 року у справі «Чанєв проти України», згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, не допускається тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого без судового рішення, що виключає можливість, в тому числі, і «автоматичного» продовження застосування такого запобіжного заходу.

Зокрема, при продовженні строку тримання під вартою суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин справи.

Також, зважаючи на практику Європейського суду суд враховує, що тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Під час перевірки наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 статті 177 КПК, у кримінальному провадженні щодо обвинувачення обвинуваченого ОСОБА_5 суд дійшов наступних висновків.

Суд вважає доведеним стороною обвинувачення наявність можливого ризику того, що обвинувачений ОСОБА_5 за необхідності зможе переховуватись від суду.

Так ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, який належить до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду під острахом кримінальної відповідальності. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що серйозність пред`явленого обвинувачення є тим фактором, який надає можливість продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки це є один із аспектів при оцінюванні загрози ухилення від слідства чи продовження заняття злочинною діяльністю.
Також суд враховує, що стороною захисту не надано доказів щодо офіційного працевлаштування ОСОБА_7 та його сімейного стану, що свідчить про відсутність у нього міцних соціальних зв`язків.
На підставі наведеного суд приходить до висновку щодо наявності ризику ймовірного переховування обвинуваченого ОСОБА_5 від суду.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні суд зазначає, що такий ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ризик незаконного впливу на свідків по кримінальному провадженні підтверджується тим, що судовий розгляд даного кримінального провадження триває, ще не всі свідки були допитані в судовому засіданні, а тому перебуваючи на волі обвинувачений ОСОБА_5 буде мати реальну можливість спілкуватись з свідками і впливати на них у кримінальному провадженні шляхом застосування певного психологічного тиску і спонукання їх до надання неправдивих свідчень, введення в оману суду та замовчування відомостей, які мають значення для даного кримінального провадження.

При оцінці доводів прокурора про існування ризику вчинення інших кримінальних правопорушень чи продовження кримінального правопорушення, необхідно відзначити, що суду не було з цього приводу надано належних обґрунтованих доказів, тому суд відкидає цей ризик, як недоведений. Сама по собі наявність в ОСОБА_5 судимостей не може свідчити про ймовірність вчинити інше кримінальне правопорушення, так як стосується минулих подій, до часу обрання запобіжного заходу тримання під вартою. Проте може в цілому характеризувати особу та її здатність дотримуватись правових приписів.

Таким чином, прокурором доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від суду, впливати на свідків по кримінальному провадженні.

Посилання сторони захисту на відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України є безпідставними, оскільки прокурором наведено достатні та переконливі докази, з яких вбачається, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України існують, на даний час вони не зменшилися, а в сукупності дають достатні правові підстави для продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Посилання сторони захисту про можливість застосуваня до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту суд вважає необгрунтованими, оскільки враховує характер висунутого обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, що має підвищений ступінь суспільної небезпеки, наявність якої потребує забезпечення не лише прав ОСОБА_5 , але й високих стандартів охорони загальносуспільних інтересів, а так само особу обвинуваченого, що дає підстави стверджувати те, що домашній арешт не забезпечить належних гарантій здатності обвинуваченого самостійно дотримуватись належної процесуальної поведінки без додаткових стимулюючих факторів.
Враховуючи викладене суд дійшов висновку про те, що незастосування до обвинуваченого ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою може призвести до неправомірного впливу на свідків по кримінальному провадженні, переховуванню обвинуваченого від суду, а тому на даному етапі кримінального провадження запобіжний захід у виді тримання під вартою буде необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 .
З огляду на зазначене суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку застосування заходу забезпечення у виді тримання під вартою ОСОБА_5 обґрунтоване та підлягає задоволенню.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177-178, 331, 395 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання прокурора у кримінальному провадженні щодо продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_5 задовільнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 17 год. 00 хв. 09 жовтня 2020 року.

Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 здійснювати в ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» Міністерства юстиції України.
В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника-адвоката ОСОБА_6 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відмовити.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору і направити начальнику ДУ «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» Міністерства юстиції України для виконання.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом семи днів з дня її оголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1