ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/66/21 Справа № 712/3588/20 Категорія: ч.2 ст.185 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засіданняОСОБА_5
за участі:
прокурора ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 травня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прип`ять, Київської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 23.07.2002 року Золотоніським РС Черкаської області за ч. 1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 1 рік;

2) 20.11.2002 року Золотоніським РС Черкаської області за ч. 2 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком від 23.07.2002 року та остаточно призначено покарання у вигляді 2 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 25.12.2003 року на підставі ст. 81 КК України, умовно-достроково, не відбутий термін покарання 1 рік 2 місяці 9 днів;

3) 13.01.2005 року Соснівським РС м. Черкаси за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в сумі 600 грн.;

4) 18.10.2007 року Соснівським РС м. Черкаси за ч. 2 ст. 309 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки;

5) 19.08.2010 року Придніпровським РС м. Черкаси за ч. 2 ст. 309 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком від 18.10.2007 року та остаточно призначено покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнений 04.04.2014 року на підставі ст. 81 КК України, умовно-достроково, не відбутий термін покарання 1 рік 7 місяців 21 день;

6) 27.05.2015 року Соснівським РС м. Черкаси ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року обмеження волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком від 19.08.2010 року та остаточно призначено покарання у вигляді 1 року 9 місяців обмеження волі;

7) 18.06.2015 року Придніпровським РС м. Черкаси за ч. 1 ст. 185 КК України до арешту строком на 6 місяців. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком від 19.08.2010 року та остаточно призначено покарання у вигляді 2 років 6 місяців обмеження волі. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 03.09.2015 року переглянуто вирок від 18.06.2015 року та призначено покарання із застосуванням положень ст. 72 КК України у вигляді 1 року обмеження волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком від 27.05.2015 року та остаточно призначити покарання у вигляді 2 років 4 місяців обмеження волі. Звільнений 29.05.2017 року на підставі ст. 81 КК України, умовно-достроково, не відбутий термін покарання 6 місяців 5 днів,

визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання 3 роки позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнено ОСОБА_7 від призначеного покарання з випробуванням, іспитовим строком 2 (два) роки. На підставі ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у вигляді домашнього арешту залишено без змін.

Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати відсутні.

Вирішено долю речових доказів,

в с т а н о в и л а :
Згідно вироку, ОСОБА_7 , 30.01.2020 року о 18год. 24хв. перебуваючи у приміщенні магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » по АДРЕСА_3 , що є власністю ФОП ОСОБА_9 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно, шляхом вільного доступу, з торгівельних полиць викрав чуже майно, а саме: дві упаковки кави «NescafeGold», вагою 210гр кожна, вартістю 199 грн. за одиницю та сховавши вказаний товар під власну куртку пройшов через касову зону, а далі з приміщення магазину, таким чином розпорядившись викраденим майном на власний розсуд та, як наслідок, завдав ФОП ОСОБА_9 матеріальної шкоди на загальну суму 398,00 грн.

Прокурор у кримінальному проваджені ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просить вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 15.05.2020 року стосовно ОСОБА_7 скасувати та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК України та призначити покарання у вигляді 3 років позбавлення волі без застосування ст. 75 КК України. Також просить під час апеляційного розгляду дослідити характеризуючи дані на обвинуваченого ОСОБА_7 .

Не заперечуючи доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, прокурор вважає, що вирок місцевого суду є незаконним та підлягає скасуванню через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Вказує, що суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 в повному обсязі не виконав вимог ст. 370 КПК України, ст. ст. 50, 65 КК України, п.п. 1,3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Прокурор зазначає, що судом відносно ОСОБА_7 застосовано покарання, яке за своїм видом та розміром є явно несправедливим через м`якість, оскільки не в повній мірі враховано особу засудженого ОСОБА_7 та характер його діяння. Не взято до уваги, той факт, що ОСОБА_7 неодноразово був засуджений за вчинення майнових злочинів. Двічі, покарання призначалося із звільненням від покарання з випробуванням, проте ОСОБА_7 наданий державою та суспільством кредит довіри не використав та вчинив новий умисний злочин під час іспитового строку, що призвело до засудження 19.08.2010 вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси за ч.2 ст.309 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Звільнившись умовно-достроково 04.04.2014 з місць позбавлення волі з невідбутим покаранням 1 рік 9 місяців ОСОБА_7 на шлях виправлення не став та знову вчинив умисний злочин та, як наслідок, засуджений вироком Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.06.2015 за ч.1 ст.185 КК України до обмеження волі на строк 2 роки 6 місяців; 03.09.2015 апеляційним судом Черкаської області вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.06.2015 в частині призначеного покарання змінено та остаточно призначено покарання у вигляді обмеження волі на строк 2 роки 4 місяці. 29.05.2017 звільнений умовно-достроково, з не відбутим покаранням 6 місяців 5 днів.

Вказані факти доводять помилкове сприйняття судом визнання вини ОСОБА_7 , як щире каяття та бажання останнього виправитися.

Крім того, при прийнятті рішення судом в достатній мірі не враховано той факт, що обвинувачений не працює, не має законного джерела доходу, за період досудового розслідування та судового розгляду тричі порушував обраний щодо нього запобіжний захід. Крім того, стосовно ОСОБА_7 23.04.2020 та 30.04.2020 складено протоколи про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП - вчинення домашнього насильства.

Таким чином, прокурор вважає, що за наведених обставин, прояв гуманності та поблажливості до обвинуваченого є необґрунтованим, безпідставним та не буде сприяти його виправленню, а навпаки, викличе впевненість у безкарності, буде сприяти вчиненню нових злочинів.

У судовому засіданні прокурор підтримала апеляційну скаргу прокуратури з мотивів в ній зазначених.

Обвинувачений заперечив проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Потерпілий ОСОБА_9 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і дату розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора та обвинуваченого, колегія суддів вважає наступне.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції зазначених вимог в цілому дотримався.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів не вбачає достатніх підстав для призначення обвинуваченому більш суворого покарання, як того просить прокурор.

Висновок суду першої інстанції про винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, ґрунтується на доказах, досліджених в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, та ніким не оскаржується.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, засудивши ОСОБА_7 , призначив йому обґрунтоване, законне і справедливе покарання в межах санкції відповідної частини статті КК України, яке відповідає ступеню суспільної небезпечності вчиненого злочину, його характеру, враховує особу винного.

Також суд першої інстанції обґрунтовано врахував щире каяття обвинуваченого, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданих збитків, як обставини, що пом`якшують покарання, та відсутність обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують відповідальність. Це об`єктивно підтверджується показами обвинуваченого в ході судового провадження в суді першої та апеляційної інстанції про повне визнання вини та щире каяття.

Стосовно обґрунтованості застосування судом першої інстанції до обвинуваченого положень ст. ст. 75 і 76 КК України колегія суддів вважає наступне.

ОСОБА_7 у вчиненому щиро розкаявся, добровільно відшкодував завдані збитки, про що є відповідна вказівка в обвинувальному акті; за місцем проживання характеризується посередньо; на обліку у лікаря-нарколога та психіатра не перебуває.

Вказані обставини були належно враховані судом першої інстанції й давали йому обґрунтовані підстави для застосування до обвинуваченого положень ст. ст. 75, 76 КК України. Тому для погіршення становища обвинуваченого в цьому аспекті, що зумовлювало б необхідність ухвалення нового вироку, колегія суддів не вбачає достатніх підстав.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вбачає, що в даному випадку, порівнюючи наявні обставини, які пом`якшують покарання, та відсутність обтяжуючих покарання обставин, а також враховуючи інші аспекти провадження, застосування до обвинуваченого реального покарання у виді позбавлення волі не виглядає необхідним.

При цьому лише факту колишніх судимостей за вчинення інших злочинів на час вчинення нового злочину, на думку колегії суддів, недостатньо для визначення необхідним призначення обвинуваченому реального покарання у виді позбавлення волі за крадіжку двох упаковок кави на загальну суму 398 грн.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Соснівського районного суду м. Черкаси від 15 травня 2020 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий

Судді