Справа № 128/3049/20
УХВАЛА
Іменем України

29 грудня 2020 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області у складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2

та учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 , у присутності представника ДУ «Стрижавська ВК (№ 81)» ОСОБА_5 ,

захисника засудженого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в режимі відеоконференції в дистанційному провадженні з Державною установою «Стрижавська виправна колонія (№ 81)», заяву засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення відповідно до ст. 81 КК України,

УСТАНОВИВ:

До Вінницького районного суду Вінницької області надійшла заява засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення відповідно до ст. 81 КК України, в якій він просить застосувати щодо нього ст. 81 КК України, оскільки він добре характеризується, за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці має вісім заохочень. Дисциплінарні стягнення погашені та зняті в установленому законом порядку. Підтримує соціально-корисні зв`язки з рідними, не конфліктний. Вину у скоєному злочині усвідомив та кається.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_4 підтримав свою заяву та просив її задовольнити. Суду пояснив, що став на шлях виправлення, має багато заохочень, працював, на даний час не працює, оскільки мало платять за роботу.

Захисник засудженого адвокат ОСОБА_6 підтримує заяву засудженого ОСОБА_4 та вважає, що він може бути звільнений умовно-достроково.

Представник установи «Стрижавська ВК (№ 81)» ОСОБА_5 при вирішенні клопотання засудженого ОСОБА_7 поклався на розсуд суду.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні вважає, що клопотання засудженого ОСОБА_4 не підлягає задоволенню.

Представник Спостережної комісії при Вінницькій РДА в судове засідання не з`явився, хоч в установленому законом порядку повідомлявся про дату, час та місце проведення судового розгляду.

Вивчивши заяву засудженого, вислухавши його пояснення, з`ясувавши позицію його захисника, представника установи відбування покарань та прокурора, дослідивши матеріали особової справи засудженого ОСОБА_4 , суд дійшов такого висновку.
У відповідності до ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, в тому числі й питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Судом установлено, що згідно з наданою характеристикою на засудженого ОСОБА_4 , останній відбуває покарання в Державній установі «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» відповідно до вироку Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19.05.2015, яким його засуджено за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187 КК України з застосуванням ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді 7 (семи) років 7 (семи) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна; строк відбування покарання обраховано з 14.11.2014 та задоволено цивільний позов на суму 4 049 (чотири тисячі сорок дев`ять) грн. Даний вирок набрав законної сили 20.07.2015 відповідно до ухвали Апеляційного суду Запорізької області. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 15.03.2016 ОСОБА_4 відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зараховано строк попереднього ув`язнення з 14.11.2014 по 20.07.2015 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Початок строку відбування покарання 14.11.2014; кінець строку відбування покарання 07.10.2021.
В Державну установу «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» ОСОБА_4 прибув 25.08.2015 з Державної установи «Запорізький слідчий ізолятор». За час відбування покарання ОСОБА_4 має 18 дисциплінарних стягнень та 8 заохочень; на виробництві установи не працевлаштований за власним бажанням; у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує дружні взаємовідносини із засудженими різної спрямованості; дотримується правомірних та ввічливих відносин з персоналом установи з метою поблажливого ставлення до себе; спальне місце та при ліжкову тумбочку намагається утримувати в чистоті і порядку, має охайний зовнішній вигляд; до майна і предметів установи, якими користується при виконанні дорученої роботи, ставиться байдуже, здійснювати за ними належний догляд не вбачає потреби; передбачені законом вимоги персоналу установи виконує тільки під контролем адміністрації; виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок, оволодівати новими навичками не бажає; роботи з благоустрою установи виконує, проте ініціативи не проявляє, виконує їх якісно під наглядом адміністрації установи; не допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці; зарахований до програм диференційованого виховного впливу на засуджених за напрямком «Підготовка до звільнення», активної участі в її реалізації не приймає; в установі наявний виконавчий лист на суму 440182 грн. 69 коп., проте на даний час заборгованість не відшкодована; вину в скоєному злочині за вироком суду визнав частково; підтримує соціально-корисні зв`язки з матір`ю шляхом проведення телефонних переговорів; на профілактичному обліку в установі не перебуває.
Зміні умов тримання в порядку ст. 101 КВК України за формальними ознаками ОСОБА_4 не підлягає.
Застосуванню ст. 82 КК України (заміні невідбутої частини покарання більш м`яким) за формальними ознаками ОСОБА_4 підлягає по відбуттю 1/2 частини строку покарання з 22.12.2017 (протоколом комісії № 35 від 26.12.2017 було відмовлено за заявою засудженого).
Застосуванню ст. 81 КК України (умовно-достроковому звільненню) за формальними ознаками ОСОБА_4 підлягав по відбуттю 2/3 частини строку покарання з 27.03.2019 (протокол комісії № 9 від 02.04.2019 - відмовлено, як особі, що не довела свого виправлення).
Згідно з позицією адміністрації Державної установи «Стрижавська виправна колонія (№ 81)», з урахуванням того, що засудженому ОСОБА_4 було відмовлено у застосуванні ст. 81 КК України (умовно-дострокове звільнення від відбування покарання), так як особа не довела свого виправлення. Разом з тим, даний засуджений не працевлаштований, в своїх діях не має чіткої послідовності та стабільності, постійно змінює свої рішення, раніше чотири рази притягувався до кримінальної відповідальності. За час відбування покарання застосовувалася ч. 5 ст. 72 КК України, що значно скоротила термін покарання, до закінчення строку покарання залишився великий термін, має значну заборгованість за виконавчими документами та не має наміру її відшкодовувати, а також не досяг ступеня виправлення відповідно ст. 81 КК України, адміністрація установи вважає недоцільним застосовувати до засудженого ОСОБА_4 ст. 81 КК України (умовно - дострокове звільнення від відбування покарання).
Згідно з положеннями, викладеними в ч.ч. 1, 2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі.

Судом установлено, що ОСОБА_4 є особою, яка станом на 29.12.2020 відбула більше 2/3 строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Згідно з п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» під час судового розгляду справ даної категорії, судам слід ретельно з`ясувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці, додержання ним вимог режиму, участі у самодіяльних організаціях засуджених та інше.

Таким чином, суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових чинників: сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, які в сукупності доводять виправлення засудженого.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Так, вирішуючи питання про застосування відносно ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення, суд враховує, що останній раніше неодноразово судимий за умисні корисні злочини, до нього вже було застосовано іспитовий строк, але на шлях виправлення ОСОБА_4 не став, знову вчинив умисний корисливий злочин.
Також суд враховує, що головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Як установлено судом засуджений ОСОБА_4 за час відбуття покарання не був працевлаштований на підприємстві установи за власним бажанням, але виконував сезонні роботи, на даний час не бажає працевлаштовуватися в зв`язку з низькою заробітною платою. Має заборгованість за виконавчими листами.

Наявність восьми заохочень (при наявності 18 стягнень, останнє з яких незняте та непогашене) за весь час відбування покарання не свідчить про сталість виправлення та сумлінну поведінку засудженого ОСОБА_4 під час всього строку відбуття покарання.
З пояснень в судовому засіданні представника Державної установи «Стрижавська ВК (№ 81)» за період з моменту розгляду комісією установи питання щодо умовно-дострокового звільнення ОСОБА_4 до даного часу ніяких позитивних змін не відбулося, хоч і ОСОБА_4 , отримував заохочення за виконання тимчасових робіт.

Враховуючи те, що процес виправлення і виховання має бути стабільним та послідовним, суд вважає, що підстав для умовно-дострокового звільнення від покарання засудженого ОСОБА_4 немає, оскільки останній хоч і відбув більше 2/3 строку покарання, однак своєю поведінкою та ставленням до праці не довів своє виправлення, не проявив готовності до самокерованої і правослухняної поведінки, не досяг ступеня виправлення, визначеного вимогами ст. 81 КК України.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в задоволенні заяви ОСОБА_4 слід відмовити за відсутності підстав для застосуванням до останнього умов ст. 81 КК України.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 376, 537, 539 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення відповідно до ст. 81 КК України відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Вінницький районний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_1