Справа № 727/8033/20
Провадження № 1-кп/727/345/20
ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ЧЕРНІВЦІ
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2

учасників судового кримінального провадження:

сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_3

сторони захисту: - захисника ОСОБА_4

- обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Шевченківського районного суду м. Чернівці обвинувальний акт в рамках кримінального провадження за №0000794 від 17.04.2020 року, відносно обвинуваченого: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернівці, без місця реєстрації, мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, із неповною вищою освітою, непрацюючого, раніше не судимого, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,-

В С Т А Н О В И В

До Шевченківського районного суду м. Чернівці з Чернівецької місцевої прокуратури надійшов для розгляду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000794 від 17.04.2020 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

За даними реєстру матеріалів досудового розслідування і відповідної розписок ОСОБА_5 , у присутності захисника було вручено копію обвинувального акту (а.с. 28,29).

Справу передано на розгляд судді, в порядку визначеному ст. 35 КПК України.

Відповідно до ухвали суду від 01.10.2020 року справу призначено до розгляду в підготовче судове засідання.

В засіданні з`ясовано в учасників судового провадження, що угоди між прокурором та обвинуваченими, а також між обвинуваченими і потерпілою про визнання винуватості чи про примирення не укладено. Підстав для закриття або зупинення кримінального провадження немає. Обвинувальний акт складено відповідно до вимог КПК України. Порушень вимог закону, без усунення яких кримінальне провадження не може бути призначено до судового розгляду не встановлено.

Суд, заслухавши думку прокурора, доводи сторони захисту обвинуваченого та в його інтересах захисника про можливість призначення наведеного вище кримінального провадження до судового розгляду, у відкритому судовому засіданні, одноособово суддею, вважає можливим призначити наведене вище кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України до судового розгляду, у відкрите судове засідання, одноособово суддею, з викликом в судове засідання учасників судового провадження, явку яких визнати обов`язковою.

В підготовчому судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 заявлено клопотання про застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Мотивує доводи клопотання тим, що ОСОБА_5 , органом досудового розслідування обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України, зокрема в тому, що 17.04.2020, приблизно о 18 годині 30 хвилин, останній перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння та знаходячись на території господарства, де він фактично проживає, що за адресою: АДРЕСА_1 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин з потерпілим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (який перебував у нього в гостях та вони спільно розпивали алкогольні напої), вчинив з потерпілим словесний конфлікт, в результаті якого за допомогою ножа наніс ОСОБА_6 удар в область лівого стегна, внаслідок чого спричинив тяжке тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного поранення з ушкодженням судин, внаслідок отримання якого потерпілий почав тікати з території господарства ОСОБА_5 вниз по провулок Гусятинському, що в м. Чернівці. Смерть ОСОБА_6 настала приблизно о 18:50 год. 17.04.2020, на місці події, а саме на узбіччі дороги, що навпроти домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 , від отриманих тілесних ушкоджень, а саме від масивної зовнішньої кровотечі, геморагічного шоку як наслідок колото-різаного поранення.

Посилаються в клопотанні на те, що відповідності з вимогами п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України, на даний час продовжують мати ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, є такими, що зумовлені необхідністю застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою запобіганням спробам: - переховуватися від суду, як на території України так і за її межами із урахуванням тяжкості покарання, що загрожує останньому; - незаконно впливати на потерпілу, свідків так як останні безпосередньо в залі суду не допитані і з огляду на те, що обвинувачений спільно за однією адресою проживає з свідком в кримінальному провадженні, та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти нові кримінальні правопорушення, з урахуванням особи обвинуваченого, відсутності в нього міцних соціальних зв`язків. Просив, клопотання задовольнити і не застосовувати альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

В судовому засіданні, захисником в інтересах обвинуваченого, подано клопотання про зміну ОСОБА_5 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній цілодобовий арешт. Клопотання підтримано обвинуваченим.

Заслухавши доводи сторони обвинувачення прокурора по заявлених клопотаннях, а також думку захисника в інтересах обвинуваченого та доводи самого обвинуваченого, суд зважає на наступне.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини третьої статті 315 Кримінального процесуального кодексу України (справа № 1 28/1-р-2017) від 23.11. 2017 року визначено, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які визначені в законі.

Згідно ч.2 ст. 331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до сплину двомісячного строку, з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд, своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців і дана норма закону, регламентується, виключно порядком дій щодо пропозиції сторонам надати свої клопотання, зокрема клопотання сторони обвинуваченого, захисту.

Статтею 183 ч.1 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, якою передбачено умови, мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність у підозрюваного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, наявність повідомлення про підозру у вчиненні іншого тяжкого кримінального правопорушення, розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується тощо.

Судом встановлено, що 17.04.2020 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

18.04.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Законодавцем визначено, щодо обґрунтованості підозри, суд зобов`язаний встановити під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Згідно з рішенням ЄСПЛ (за скаргою № 35615/06 від 13.11.2007 року), по справі «Чеботарі проти Молдови», п. 48, «…вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання…….

Відповідно до рішення ЄСПЛ за скаргою № 25629/94 від «27» листопада 1997 року по справі «К.Ф. проти Німеччини», п. 57, обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин.

Згідно ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці відносно ОСОБА_5 було застосовано 18.04. 2020 року запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, що був продовжений в установленому порядку; термін дії якого спливає 18.10.2020 року.

Окрім наведеного, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, суд враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема рішення ЄСПЛ від 09 жовтня 2014 року у справі "Чанєв проти України", згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, не допускається тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого без судового рішення…..

Рішення ЄСПЛ (за скаргою № 26772/95 від 6 квітня 2000 року) по справі «Лабіта проти Італії», п. 152 визначає, що «…відповідно до практики Суду, на питання про те, чи є розумним строк тримання під вартою, не можна відповісти абстрактно…

Передусім національні судові органи мають забезпечити, щоб у будь-якому конкретному випадку досудове тримання обвинуваченої особи під вартою не перевищувало розумного строку. З цією метою вони повинні вивчити всі факти «за» і «проти» наявності справжньої вимоги громадських інтересів, яка, за належного врахування принципу презумпції невинуватості, виправдовувала б відступ від правила поваги до особистої свободи, та викласти їх у своєму рішенні щодо відхилення клопотання про звільнення…».

Таким чином, виходячи з вищенаведеного, враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України; ризики, які були враховані слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу до останнього, на даний час не змінилися. На думку суду сталими і реальними є ризики на момент розгляду клопотання - переховування обвинуваченого від суду, обумовлений і тим, як зазначив прокурор, що під час затримання ОСОБА_5 намагався втекти з місця вчинення злочину; - ризик впливу, у разі перебування на волі на потерпілу, свідків, які в судовому засіданні безпосередньо допитані не були, ризик даний є дієвим з огляду на те, що ОСОБА_5 був згідно закону ознайомлений з матеріалами кримінального провадження, йому відомі адреси місця проживання як потерпілої, так і свідків, окрім цього, обвинувачений фактично до затримання проживав за адресою місця реєстрації і проживання одного з свідків, його батька; дієвим є і ризик вчинення обвинувачений іншого кримінального правопорушення. Отже, суд приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для забезпечення запобігання вказаних ризиків, судом, при цьому, не встановлено об`єктивних даних, які б вказували на неможливість перебування під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 за станом здоров`я чи потреби в отриманні медичної допомоги та враховуючи вимоги ст. 178 КПК України, наведену вище практику Європейського суду з прав, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, термін дії якого спливає 18.10.2020 року, в межах строків, встановлених ст. 197 КПК України.

В задоволенні клопотання захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній цілодобовий арешт, суд вважає, що слід відмовити, оскільки стороною захисту не зазначено підстав і обставин для такої зміни; відсутні посилання на докази відносно суттєвих змін обставин, ризиків, які не були відомі при застосуванні під час досудового розслідування, до ОСОБА_5 запобіжного заходу слідчим суддею, із зазначенням того, що такі обставини виникли після прийняття попереднього рішення, зокрема в судовому засіданні ні обвинувачений, ні в його інтересах захисник не посилалися на докази наявного зареєстрованого місця проживання ОСОБА_7 ЛЛ. В м. Чернівці чи області, міцних соціальних зв`язків, обвинувачений не заперечував того факту, що в квітні місяці п.р. до скоєного він приїхав з за кордону, стан здоров`я в нього є задовільним; до затримання ОСОБА_5 офіційно не працював, сім`ї не має.

При застосуванні запобіжного заходу - тримання під вартою суд оцінює підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин справи.

Згідно з п.2 ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Отже, виходячи з наведеної норми закону, з врахуванням рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», суд вважає за недоцільне застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_5 альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 21, 31 ч.2, 284, 314 -316; 176-178, 183, 199, 331 ч.3 КПК України, суд, - У Х В А Л И В:

Кримінальне провадження, що внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000794 від 17.04.2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України призначити до судового розгляду Шевченківського районного суду м. Чернівці, у відкритому судовому засіданні, одноособово суддею, на 22 жовтня 2020 року на 10.00 годин в приміщенні Шевченківського районного суду м. Чернівці, залі судових засідань, про що повідомити всіх учасників судового кримінального провадження.

В судове засідання підлягають виклику: сторона обвинувачення прокурор, потерпіла, сторона захисту захисник в інтересах обвинуваченого та в судове засідання підлягає конвоюванню з ДУ Чернівецька виправна установа № 33 в суд через конвойну роту ІТТ ГУНП в Чернівецькій області обвинувачений ОСОБА_5 .

Явку учасників судового провадження, визнати в судове засідання обов`язковою.

Застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України на строк до 60 днів, - до 11 грудня 2020 року.
В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну останньому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній цілодобовий арешт відмовити.

Копію ухвали вручити стороні обвинувачення, стороні захисту для відома та направити до ДУ Чернівецька виправна установа № 33 для виконання.

Ухвала підлягає оскарженню в установленому законом порядку до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці, протягом семи діб з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1