В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" липня 2020 р. м.Київ

Дніпровський районний суд м.Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0003868 відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, освіта середня спеціальна, не працюючого, не військовозобов`язаного, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 10.11.1995 року вироком Ватутінського районного суду м.Києва за ч.3 ст.140, ч.3 ст.142 КК України (в редакції 1960 року) до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна; звільнився 25.10.2000 року з Сумської виправної колонії №116 умовно-достроково, на підставі постанови Ковпаківського районного суду м.Суми, невідбута частина покарання 2 роки 7 місяців,
- 10.08.2001 року вироком Дніпровського районного суду м.Києва за ч.2 ст.140, ч.3 ст.140, 94, 42, 43 КК України (в редакції 1960 року) до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 27.12.2001 року Апеляційним судом м.Києва вирок приведено у відповідність з чинним законодавством та засуджено за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, 94, 42, 43 КК України до 15 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнився 18.09.2013 з Білоцерковської виправної колонії №35 за постановою Білоцерківського міського суду Київської області від 10.09.2013, умовно-достроково, невідбута частина покарання 2 роки 7 місяців 11 днів,
за обвинуваченням в скоєнні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.3 ст.186, ч.2 ст.187 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
захисників адвокатів ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
В С Т А Н О В И В:
28.05.2019 року, приблизно о 08 годині 00 хвилин, ОСОБА_4 перебував в гральному закладі «Космолот» по вул. Алма-Атинській, 107/2, в м. Києві, де побачив у ОСОБА_10 гаманець, в якому знаходились грошові кошти, після чого ОСОБА_4 вирішив вчинити напад з метою заволодіння чужим майном та обернення його на свою користь.

Реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на негайне вилучення чужого майна, ОСОБА_4 , достовірно будучи впевненим, що в правій задній кишені ОСОБА_10 знаходиться гаманець з грошовими коштами, відкликав останнього з приміщення грального закладу «Космолот» на вихід, де раптово застосовуючи насильство, яке є небезпечним для здоров`я потерпілого, наніс близько десяти цілеспрямованих потужних ударів руками в обличчя потерпілого ОСОБА_10 , від яких збив останнього з ніг, і таким чином подолав волю до опору з боку потерпілого, чим завдав йому легкі тілесні ушкодження, які спричинили короткочасний розлад здоров?я потерпілого ОСОБА_10 .

В подальшому ОСОБА_4 з метою негайного вилучення чужого майна розірвав праву задню кишеню штанів, в які був одягнутий потерпілий ОСОБА_10 , та з якої заволодів шкіряним гаманцем, вартістю 300 гривень, в якому знаходились грошові кошти в сумі 7000 гривень. Після чого ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Згідно висновку експерта №042-1267-2019 від 18.07.2019, дані судово-медичного обстеження та наданої медичної документації свідчать про те, що при зверненні за медичною допомогою 28.05.2019 о 08.55 год. у гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мали місце такі ушкодження:

- забійні рани в проекції хвоста правої брови, в лобній ділянці справа, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, відповідно п. п. 2.3.3., 4.6. «Правил»;

- синці - в лобній ділянці по центру та справа, в надбрівній ділянці зліва, на спинці, скатах носа, навколо правого та лівого ока (по типу «окулярів»), в проекції вертикальної гілки нижньої щелепи зліва, на передній та задній поверхнях лівої вушної раковини; крововилив на склері правого ока в проекції зовнішнього кута; садна - в проекції зовнішнього кута правого ока з переходом в ділянку скронево-нижнє-щелепного суглобу і у виличну ділянку, на спинці та правому скаті носа, на кінчику носа, по краю нижньої щелепи зліва, які відносяться до легких тілесних ушкоджень, відповідно п. п. 2.3.5 та 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, погоджених з МВС України, ГПУ, Верховним судом України, СБУ (далі Правила).

Крім цього, ОСОБА_4 29.05.2019, приблизно о 02 годині 50 хвилин, перебував біля приватного будинку №41 по вул. Марганецькій в м. Києві, де у нього виник злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням в приміщення, обравши об`єктом свого злочинного посягання майно, що знаходиться в приміщенні гаражу вищевказаного домоволодіння.

Реалізуючи свої злочинні наміри, направлені на незаконне збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб, незаконно проник в приміщення гаражу, звідки повторно таємно викрав електричну болгарку марки Дніпро-М моделі МШК-1150Р, вартістю 616,67 гривень, що належить ОСОБА_7 .

Після чого, ОСОБА_4 направився на вихід з гаража, утримуючи вищевказану болгарку під лівою рукою, де на вулиці на території домоволодіння його злочинні дії були помічені з боку потерпілої ОСОБА_7 .

В подальшому на вимогу ОСОБА_7 зупинитись та повернути викрадене майно, ОСОБА_4 нецензурно висловився до неї та усвідомлюючи, що його злочинні дії викриті та вже носять відкритий характер, з метою подальшого утримання викраденої електричної болгарки марки Дніпро-М моделі МШК-1150Р при собі з місця вчинення злочину з нею втік, а на місці загубив власний мобільний телефон.

Таким чином, ОСОБА_4 викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 матеріального збитку на суму 616,67 гривень.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, не визнав та пояснив суду, що 28.05.2019 року, зранку о 07.00 годині, він разом з товаришем ОСОБА_11 прийшов у гральний заклад «Космолот», у якому знаходися потерпілий ОСОБА_6 , з яким він привітався, однак останній знаходився у стані алкогольного сп`яніння і не хотів з ним спілкуватися, тому у них виник конфлікт. Точніше конфлікт з потерпілим вийшов у ОСОБА_12 , коли вони втрьох стояли біля входу в заклад на сходинках, тому що ОСОБА_12 просив кошти у потерпілого, щоб поставити кредит. Він зробив зауваження потерпілому, на що останній висловився нецензурно на його адресу, після чого він наніс ОСОБА_6 один удар правою рукою в ніс. Потерпілий впав на сідниці і схватив його за ноги, після чого він також впав і вони почали боротися. Їх розбороняв ОСОБА_12 та інші чоловіки з закладу, також жінка з закладу вийшла і сказала, що викличе поліцію. Після цього він побіг додому, де перевдягнувся та перевзувся і поїхав у справах. Де дівся ОСОБА_12 він не пам`ятає. В той день у потерпілого на обличчі вже були тілесні ушкодження, а саме розбита брова і садни. Кошти у потерпілого він не забирав, лише побився з ним. Чи наносив потерпілий йому удари він не пам`ятає. Просить вибачення у потерпілого, що застосував до нього фізичне насильство, а не вирішив конфлікт іншим шляхом.
Щодо інкримінованого злочину за ч.3 ст.186 КК України суду пояснив, що з потерпілою ОСОБА_13 він знайомий, оскільки вона приймає металолом та торгує спиртними напоями. 29.05.2019 року вночі він прийшов до потерпілої, яка в дворі відпочивала з чоловіком та жінкою, і придбав у неї за 35 гривень 0,5 літрів горілки. Між ними виник конфлікт щодо якості проданого спиртного. Розпивши горілку з іншими людьми, які знаходилися поряд з будинком потерпілої, він пішов додому, але по дорозі зрозумів, що загубив свій мобільний телефон, тому вирішив повернутися. Неподалік будинку потерпілої був затриманий працівниками поліції та ОСОБА_7 вказала на нього як на особу, що вкрала її болгарку. Однак він нічого не крав, в двір до потерпілої не заходив. Вважає, що вона його обмовила, тому що раніше погрожувала викликати працівників поліції, щоб його «скоріше посадили». В той день він був одягнутий в шорти, футболку і спортивну кофту. Мобільний телефон, долучений до справи як речовий доказ, дійсно належить йому і він загубив його біля будинку ОСОБА_7 .
Потерпілий ОСОБА_10 суду показав, що з обвинуваченим він познайомився за 3-6 місяців до подій, періодично з ним зустрічався на вулиці та у гральному закладі «Космолот», однак близько не спілкувалися. Напередодні подій він прийшов до грального закладу о 22.00 годині і провів там приблизно до 7.00 години 28.05.2019 року, тому що грав. За цей час він випив три пляшки пива. Зранку до закладу прийшов обвинувачений, вони поспілкувалися, ОСОБА_4 бачив, як він дограв, дав «чайові» бармену, а кошти, що залишилися в сумі 7000 гривень поклав до заднього правого карману штанів. Потім вони вийшли на сходинки біля закладу, ОСОБА_4 , який стояв позаду, наніс йому удар в голову, від якого він втратив рівновагу та впав. Потім обвинувачений наніс йому ще удари в голову і, вирвавши задній карман, заволодів гаманцем з коштами в сумі 7000 гривень, після чого втік. Від ударів у нього текла кров, він майже нічого не бачив. Хтось викликав працівників поліції, які дали йому направлення на медичне обстеження. Він пішов додому, поспав, а потім поїхав до БСМП, де був оглянутий медиками. Він впевнений, що удари наносив і коштами заволодів саме ОСОБА_4 , оскільки після першого удару він озирнувся і побачив саме його. Цивільний позов він не заявляє, покарання просить призначити на розсуд суду.

Судом також допитана потерпіла ОСОБА_7 , яка показала, що приймає вторинну сировину у себе в дворі. З обвинуваченим була раніше знайома, оскільки він обкрадав її автомобіль, однак відшкодував завдану шкоду і обіцяв більше не красти. В ніч на 29.05.2019 року вона разом з сестрою та сусідом відпочивала в дворі свого приватного будинку, який має гарне освітлення, оскільки встановлені лампи денного освітлення. Їх двір огороджений парканом, хвіртка закривається зсередини на засов. В дворі знаходиться гараж, який має два входи. Коли вони сиділи, то раптом з гаражу вийшов обвинувачений, який був одягнутий у шорти, футболку та спортивну кофту, під якою щось тримав, та швидко направився до виходу з двору. Вона побачила, що з-під кофти висить шнур з її болгарки, яка є щоденним робочим інструментом та яку вона особисто придбала з сином у магазині «Епіцентр». Вилку (розетку) болгарки її співмешканець переробив на євророзетку і подовжив шнур, тому вона одразу зрозуміла, що ОСОБА_4 тримає під кофтою саме болгарку. Напередодні ввечері співмешканець як зазвичай поклав її до гаражу і після подій її там не було. Обвинувачений швидко вийшов з двору, на її вимогу повернути викрадене не відреагував, а висловився нецензурно. Першим за ним побіг сусід, однак в силу віку не наздогнав його, повернувся і сказав, що ОСОБА_4 зник. Потім вона погукала сина, який знаходився в будинку. Син вибіг на вулицю і знайшов ОСОБА_4 під автомобілем «Таврія», який стояв на цеглинах поряд з їх двором. Він витягнув обвинуваченого, який сказав, що спить тут. Болгарка була при ньому, однак вона боялася за сина, оскільки знала, що ОСОБА_4 судимий за вбивство і завжди носить з собою ніж, тому сказала його відпустити, а сама викликала працівників поліції, яким детально описала обвинуваченого і вони його затримали через деякий час. Все відбувалося в суматосі, вона знаходилася в шоці, оскільки не розуміла, як ОСОБА_4 переліз через паркан у двір і зайшов до гаражу. В подальшому працівникам поліції ОСОБА_4 повідомив, що перестрибнув через паркан. Після того, як ОСОБА_4 втік, вона знайшла біля двору мобільний телефон, який було вилучено у неї працівниками поліції, про що складено протокол. Де ділася болгарка, вона не знає, однак вона надавала документи на неї слідчому, який проводив експертизу вартості. Цивільний позов не заявляє, просить покарати обвинуваченого на розсуд суду.

Допитаний судом свідок обвинувачення ОСОБА_14 суду показав, що з обвинуваченим неблизько знайомий, оскільки ОСОБА_4 часто ходить по району. Раніше у них був конфлікт, оскільки обвинувачений обікрав їх автомобіль, однак відшкодував шкоду і на прохання ОСОБА_4 він не писав заяву до поліції. Він проживає з матір`ю, її співмешканцем і бабусею у приватному будинку по АДРЕСА_2 . 29.05.2019 року він знаходився у будинку, де дивився телевізор, а мама з тіткою і сусідом відпочивали у дворі. Потім в будинок забігла тітка і сказала, що хтось вийшов з гаражу. Він вибіг у двір і разом з сусідом на вулицю, де почали шукати невідомого, який проник до них у домоволодіння. Поряд з їх двором на цеглинах стоїть автомобіль «Таврія», під яким вони побачили ОСОБА_4 , дістали його і він сказав, що спав там. При ньому була їх болгарка, він її спізнав по переробленій вилці (розетці) і шнуру, лише у нього на районі є така. Потім ОСОБА_4 втік з болгаркою, а вони викликали працівників поліції. Також вони знайшли під автомобілем телефон ОСОБА_4 , який передали працівникам поліції. Болгарку вони купували разом з мамою у магазині «Епіцентр» за декілька місяців до подій.

Свідок обвинувачення ОСОБА_15 суду показав, що з обвинуваченим ОСОБА_4 до подій він не був знайомий. 29.05.2019 року він зайшов до сусідки ОСОБА_16 та спілкувався з нею та її сестрою у дворі, який гарно освітлюється. Раптом з гаражу вийшов обвинувачений та швидко прослідував до виходу з двору. На вимогу потерпілої ОСОБА_7 повернути викрадене не відреагував, висловившись нецензурно. Він гарно бачив обличчя ОСОБА_4 і те, що той спортивною кофтою прикриває болгарку. Разом з сином потерпілої вони намагалися його наздогнати, однак, поки вибігли, не зрозуміли, де він дівся. Повертаючись до двору вони побачили ОСОБА_4 під автомобілем «Таврія», що стоїть на цеглинах поряд з двором ОСОБА_17 . Син потерпілої дістав його з-під автомобіля, болгарка була при ньому, але потім обвинувачений втік. Під автомобілем залишився телефон обвинуваченого. Вони викликати працівників поліції, які згодом затримали ОСОБА_4 .

Також, з досліджених судом, у порядку ст.358 КПК України, у судовому засіданні, документів, тобто спеціально створених з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення тощо у ракурсі із отриманими висновками, тобто докладними описами проведених експертом досліджень та зроблених за їх результатами висновків, які суд дослідив у порядку § 3 Глави 28 Розділу IV КПК України, в їх системному зв`язку, судовим слідством встановлено, що обставини регламентовані ст.91 вказаного Кодексу є дійсними та доведеними у повні мірі.

Так, з дослідженого судом висновку експерта №042-1267-2019 вбачається, що дані судово-медичного обстеження та наданої документації свідчать про те, що при зверненні за медичною допомогою 28.05.2019 о 8.55 годині у гр. ОСОБА_10 , 1988 р.н., мали місце такі ушкодженні:

-забійні рани в проекції хвоста правої брови, в лобній ділянці справа;

-синці в лобній ділянці по центру та справа, в надбрівній ділянці зліва, на спинці, скатах носа, навколо правого та лівого ока (по типу «окулярів»), в проекції вертикальної гілки нижньої щелепи зліва, на передній та задній поверхнях лівої вушної раковини;

-крововилив на склері правого ока в проекції зовнішнього кута;

-садна в проекції зовнішнього кута, правого ока з переходом в ділянку скронево-нижнє-щелепного суглобу і у виличну ділянку, на спинці та правому скаті носа, на кінчику носа, по краю нижньої щелепи зліва.

Локалізація, морфологія вищевказаних ушкоджень, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинені вони травмуючою дією тупого(их) предмету(тів), могли утворитися в термін, вказаний в ухвалі, тобто 28.05.2019 року.

Між «тривалістю розладу здоров`я» (як критерієм судово-медичного визначення ступеню тяжкості) та тривалістю лікування апріорі не існує ніякого кореляційного зв`язку. Тобто, будь-яке лікування, ніяким чином не відображає строки порушення анатомічної цілісності тканин, органів та їх функцій.

Відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок та початок відновлення порушеної функції по місцю утворення ран будь-якої етіології у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк понад 6, але не менш ніж 21 добу. Вказані строки віддзеркалюють тривалість розладу здоров`я, загальноприйнятого судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості. Саме тому, вказані ушкодження відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, відповідно до п.п.2.3.3, 4.6. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, погоджених з МВС України, ГПУ, Верховним судом України, СБУ (далі Правила).

Відновлення анатомічної цілісності травмованих ділянок та початок відновлення порушеної функції по місцю утворення саден, крововиливів, синців у звичайному клінічному перебігу спостерігається у строк до 6 діб. Вказані строки віддзеркалюють тривалість розладу здоров`я, загальноприйнятого судово-медичного критерію визначення ступеню тяжкості. Саме тому, вказані ушкодження відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, відповідно до п.п.2.3.5, 4.6. Правил.

Слід зауважити, що не було виявлено достатніх об`єктивних судово-медичних даних (однократний опис неврологічного статусу з відсутністю опису динаміки подальших змін) у своїй сукупності дозволяє вважати встановлений діагноз «Закрита черепно-мозкова травма. Струс головного мозку?» як необґрунтований, що не підлягає судово-медичній оцінці ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. Тому відповідно до п.4.13.1 Правил слід утриматися від судово-медичної оцінки встановленого діагнозу (том 1 а.с.110-116).

З висновку експерта №13-1/1255 від 18.07.2019 року вбачається, що ринкова вартість викраденого товару, а саме електричної болгарки, марки Дніпро-М МШК-1150Р на час вчинення злочину, тобто на 29 травня 2019 року, становить 616,67 гривень (том 1 а.с. 133-136).

При цьому, наявні у провадженні ухвали слідчого судді про призначення експертизи свідчать про те, що остання була призначена у відповідності до Кримінального процесуального Кодексу України (том 1 а.с.137).

Дані, регламентовані ст.91 КПК України, встановлені також і з урахуванням висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, відображеного у постанові Верховного Суду колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 22.03.2018 року у справі №521/11693/16-к, а саме: судом встановлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст.84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як-то:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0004334 від 29.05.2019 року (том 1 а.с.98),

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0004330 від 29.05.2019 року (том 1 а.с.99),

- протокол прийняття заяви від потерпілого ОСОБА_10 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 28.05.2019 року, згідно якого останній повідомив, що 28.05.2019 року, приблизно о 7.00 годині по АДРЕСА_3 хлопець, наглядно знайомий, на прізвисько ОСОБА_18 побив та відкрито заволодів грошовими коштами (том 1 а.с.100),

- протокол огляду місця події вхідної групи грального закладу «Космолот» по вулиці Алма-Атинській, 107/2, у м.Києві, від 28.05.2019 року та ілюстративна таблиця до нього (том 1 а.с.101-102),

- протокол огляду відеозапису з камер спостереження за 28.05.2019 року грального приміщення «Космолот» за адресою: АДРЕСА_3 , за участю потерпілого ОСОБА_10 від 13.07.2019 року та DVD-диск з відеозаписом, в ході якого останній пояснив, що на відеозаписах зображений саме він та обвинувачений ОСОБА_4 , камерами зафіксовано, як він разом з ОСОБА_4 знаходився в приміщенні грального закладу «Космолот» та після виходу з нього ОСОБА_4 завдав йому тілесних ушкоджень та, розірвавши задній карман, заволодів гаманцем з грошовими коштами (том 1 а.с.117-118, 188),

- направлення потерпілого ОСОБА_10 на судово-медичне обстеження від 28.05.2019 року (том 1 а.с.103),

- копія карти виїзду швидкої медичної допомоги (форма №110/о) від 28.05.2019 року за №495 до ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_3 , надана директором Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва на запит слідчого від 01.07.2019 (том 1 а.с.108-109),

- протокол прийняття заяви від потерпілої ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 29.05.2019 року (том 1 а.с.119),

- протокол огляду місця події гаражного приміщення за адресою: АДРЕСА_2 , від 29.05.2019 року (том 1 а.с.120-122),

- протокол огляду місця події від 29.05.2019 року з ілюстративною таблицею, в ході якого у потерпілої ОСОБА_7 у присутності понятих було вилучено мобільний телефон марки «Хуавей», чорного кольору, який зі слів потерпілої вона знайшла біля свого будинку в момент, коли раніше знайомий чоловік на ім`я ОСОБА_19 намагався втекти з місця події з викраденим майном. Вилучене майно в подальшому упаковано в спецпакет (том 1 а.с.123-126),

- протокол огляду речей від 13.07.2019 року з фототаблицею спеціально призначеного для пакування речових доказів експертного пакету №7055663, при відкритті якого виявлено мобільний телефон марки «Хуавей», чорного кольору, сенсорного типу. При ввімкненні та огляді телефону виявлено файл фотографії ОСОБА_4 та довідки про присвоєння йому ідентифікаційного коду № (том 1.а.с.127-129),

- постанова про визнання та приєднання речових доказів від 15.07.2019 року, якою лазерний DVD-диск з відеозаписами з камер відеоспостереження грального приміщення «Космолот» по вул.Алма-Атинській, 107/2 в м.Києві та мобільний телефон, марки «Хуавей», визнано речовими доказами, телефон передано на зберігання в камеру схову Дніпровського УП ГУНП в м.Києві, диск долучено та зберігається в матеріалах кримінального провадження (том 1 а.с.130-131),

- рапорт поліцейського роти №3 батальйону №2 полк №2 УПП в м.Києві ДПП ОСОБА_20 щодо виїзду 28.05.2019 року на місце події за викликом потерпілого ОСОБА_10 та рапорт заступника роти №3 батальйону №2 полку №7 з обслуговування лівого берега УПП в м.Києві ОСОБА_21 щодо обставин виїзду на місце події по вул.Марганецькій, 41, у м.Києві (том 1 а.с.186-187),

- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складений у приміщенні слідчого відділу Дніпровського УП ГУНП у місті Києві у каб.322, о 17-00 годині 29.05.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_4 було фактично затримано 29.05.2019 року о 02-50 годині (том 1 а.с.183-184) та протокол особистого обшуку ОСОБА_4 як особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 29.05.2019 року (том 1 а.с.185);

- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складений у приміщенні слідчого відділу Дніпровського УП ГУНП у місті Києві у каб.106, о 06-00 годині 14.08.2019 року, відповідно до якого ОСОБА_4 було фактично затримано 13.08.2019 року о 22-10 годині на підставі ухвали слідчого судді від 23.07.2019 року (том 1 а.с.55-57),

Крім того, у судовому засіданні досліджені документи, що характеризують особу ОСОБА_4 (том 1 а.с.38-45, 138-182) та досліджено в порядку ст.ст.357, 359 КПК України речові докази і відеозаписи.

Гарантією виконання органом досудового розслідування вимог ст.9 КПК України є використання всіх джерел доказування, збирання та закріплення кожного доказу у суворій відповідності з вимогами кримінально-процесуального закону. Порушення вимог закону при отриманні доказу виключає використання останнього, оскільки відповідно до ч.3 ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях.

В ході судового розгляду суд безпосередньо, всебічно та повно дослідив зазначені вище докази, що містяться в матеріалах кримінального провадження, і встановив правильність збору стороною обвинувачення та закріплення кожного з них.

Крім того, жодної із передбачених законом обставин для визнання вказаних доказів недопустимими судом не констатовано та в ході кримінального провадження не встановлено, як і порушень фундаментальних прав і свобод обвинуваченого ОСОБА_4 , гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, при проведенні досудового розслідування та збиранні і оформленні доказів стороною обвинувачення.

Також в судовому засіданні не було встановлено протизаконного насильства або тяжкої образи з боку потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_7 відносно обвинуваченого, які б могли викликати у ОСОБА_4 стан сильного душевного хвилювання.

В стані необхідної чи уявної оборони обвинувачений не перебував і від потерпілих не захищався, оскільки з боку потерпілих не було ніякого суспільно небезпечного посягання, яке б вимагало негайного відвернення чи припинення з боку обвинуваченого.

Враховуючи обставини справи, спосіб, характер та локалізацію тілесних ушкоджень, поведінка та дії ОСОБА_4 після нападу з метою заволодіння майна на потерпілого ОСОБА_10 та відкритого викрадення майна потерпілої ОСОБА_7 , свідчать про те, що ОСОБА_4 усвідомлював суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачав його суспільно небезпечні наслідки і бажав їх настання.

В судовому засіданні судом забезпечено дотримання вимог ст.ст.22, 23, 26 КПК України щодо змагальності сторін, диспозитивності, оскільки досліджені усі докази, надані сторонами.

Суд критично оцінює показання обвинуваченого ОСОБА_4 , зокрема, щодо невчинення ним інкримінованих злочинів, оскільки вони повністю спростовуються вищезазначеними показаннями потерпілих та свідків, а також іншими матеріалами справи в сукупності.

Тому до показів обвинуваченого ОСОБА_4 в обґрунтування його невинуватості у вчиненні злочинів суд ставиться критично, оскільки його показання в судовому засіданні є непослідовними, не відповідають фактичним обставинам справи, і розцінює їх як спробу обвинуваченого уникнути кримінальної відповідальності за вчинене, а версію, висунуту обвинуваченим на свій захист, суд вважає неспроможною, яка не відповідає встановленим безпосередньо судом обставинам справи.

В той же час показання потерпілих та свідків суд вважає послідовними, оскільки, допитані у судовому засіданні, вони давали чіткі та логічні покази, деталізуючи їх, тому вони повністю відповідають фактичним обставинам справи та дослідженим доказам. Суд розцінює їх як достовірні, приймає як доказ вини обвинуваченого і вважає, що вони в сукупності з іншими дослідженими судом доказами можуть бути покладені в основу обвинувального вироку по справі.

Разом з тим, суд вважає неналежним доказом та не приймає до уваги при винесенні вироку висновок експертного дослідження №041-1313-2019 (том 1 а.с.116-118), виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно ст.85 КПК України належним є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до вказаного висновку експерта відсутність медичної документації, в тому числі результатів додаткових досліджень, не дозволяє судити про характер та ступень тяжкості тілесних ушкоджень спричинених потерпілому ОСОБА_10 згідно з п.п.4.13.1, 4.13.4 Правил.

Таким чином, висновок експертного дослідження №041-1313-2019 (том 1 а.с.116-118), хоча й отриманий у передбаченому КПК України порядку, однак не підтверджує існування чи відсутність будь-яких обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів, а тому є неналежним доказом та не приймається судом до уваги.

В той же час, визнання вказаного висновку №041-1313-2019 неналежним доказом не свідчить про недопустимість як доказу висновку експерта №042-1267-2019, на чому наполягав в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 .

Крім того, суд не знаходить підстав для задоволення клопотання обвинуваченого та визнання недопустимим доказом висновку експерта №13-1/1255 від 18.07.2019 року щодо ринкової вартості викраденого товару, а саме електричної болгарки, оскільки, на думку захисту вона не була новою та використовувалася потерпілою деякий час.

При цьому суд зазначає, що в даному випадку для кваліфікації дій особи за статтею 186 КК України, саме як відкритого (а не таємного) викрадення майна, поєднаного з проникненням в інше приміщення, розмір завданої шкоди та вартість відкрито викраденого майна значення не має, і висновок експерта №13-1/1255 від 18.07.2019 року, на переконливу думку суду, складений у відповідності з вимогами КПК України, зокрема ст.ст.101-102, та є належним і допустимим доказом у даному кримінальному провадженні.

За таких обставин, враховуючи вищезазначене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 та наявність в його діях складу злочинів, передбачених ч.3 ст.186, ч.2 ст.187 КК України.

Кваліфікуючі дії обвинуваченого, суд враховує правову позицію, Верховного Суду, викладену в постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 05.04.2018 у справі №658/1658/16-к.

Зокрема, суд враховує, що кваліфікація злочину це кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_4 суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати також як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

З огляду на наведене та у світлі формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.3 ст.186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений повторно, поєднаний із проникненням у приміщення, ч.2 ст.187 КК України як напад з метою заволодіння чужим майном (розбій), поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому особою, яка раніше вчинила розбій.
Підстав, у відповідності до ч.3 ст.337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення, чи його зміни, суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Згідно ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст.67 КК України, є рецидив злочинів.

Також, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 на обліку у лікаря-психіатра та нарколога не перебуває, характеризується з негативної сторони, стан здоров`я, спосіб життя (раніше неодноразово судимий за вчинення умисних тяжких злочинів, судимість за які не знята і не погашена у встановленому законом порядку); відношення обвинуваченого до вчиненого, ступінь тяжкості вчинених злочинів, а саме класифікацію за ст.12 КК України, особливості й обставини вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; поведінку під час та після вчинення злочинних дій та вважає за необхідне призначити покарання у межах санкцій ч.3 ст.186, ч. 2 ст.187 КК України у виді позбавлення волі.

Підстав для звільнення від відбування покарання з випробуванням, у відповідності до вимог ст.75 КК України, або ж застосування ст.69 КК України, чи норм ст.69-1 КК України до обвинуваченого ОСОБА_4 , суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дані правові норми можуть бути застосовані, та оскільки суд однозначно переконаний в тому, що відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, визначена даним вироком міра покарання, а саме у виді позбавлення волі, є достатньою для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів.

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, так як категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, обвинуваченому у вигляді тримання під вартою, враховуючи вимоги ст.ст.131-132, 177, 178 КПК України, та даних про його особу, слід залишити без змін до набрання вироком законної сили.

На підставі ч.5 ст.72 КК України, суд вважає за необхідне зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 термін його попереднього ув`язнення, а саме з 29.05.2019 по 31.05.2019 року.

Цивільні позови у справі потерпілими не заявлені. Питання про долю речових доказів у кримінальному проваджені суд вирішує згідно положень ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені підлягають вирішенню відповідно до ч.2 ст.124 КПК України.

Враховуючи вищевикладене, керуючисьположеннями Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст.100, 349, 368-371, 373-374, 376, 395 КПК України, суд,
У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.186, ч.2 ст.187 КК України, на підставі яких призначити йому покарання:

за ч.3 ст.186 КК України у вигляді п`яти років позбавлення волі,

за ч.2 ст.187 КК України у вигляді восьми років позбавлення волі з конфіскацією майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити покарання ОСОБА_4 за сукупністю злочинів у вигляді восьми років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Строк відбуття покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його фактичного затримання з 13.08.2019 року.
На підставі ч.5 ст.72 КК України зарахувати в строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_4 термін його попереднього ув`язнення, а саме з 29.05.2019 по 31.05.2019 року.

Запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, продовжити тримання під вартою до вступу вироку у законну силу.
Речові докази:
- лазерний DVD-диск з відеозаписами з камер відеоспостереження грального приміщення «Космолот» по АДРЕСА_3 , що зберігається в матеріалах кримінального провадження, - залишити в матеріалах провадження з подальшим зберіганням зі справою №755/15128/19;

- мобільний телефон, марки «Хуавей», що належить обвинуваченому ОСОБА_4 та передано на зберігання в камеру схову Дніпровського УП ГУНП в м.Києві, повернути власнику.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судово-медичної експертизи в сумі 1796,90 (одна тисяча сімсот дев`яносто шість) гривень 90 копійок, та товарознавчої експертизи в сумі 471 (чотириста сімдесят одна) гривня 03 копійок.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.
Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_1