ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/3023/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/370/21 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ст. 72 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 лютого 2021 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду провадження за апеляційною засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 30 жовтня 2020 року, якою частково задоволено його клопотання про зарахування у строк призначеного покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням позбавлення волі, -

В С Т А Н О В И Л А:

Як вбачається з матеріалів провадження, 20 жовтня 2020 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 , в якому він просив суд зарахувати у строк призначеного йому за вироком суду покарання строк перебування під вартою з 13.08.2018 року з розрахунку один день попереднього увезення за два дні позбавлення волі до дня набрання вироком законної сили.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області вказане клопотання засудженого було задоволено частково та у строк відбування покарання, призначеного вироком Млиніського районного суду Рівненської області від 24 грудня 2019 року засудженому ОСОБА_7 зараховано період попереднього ув`язнення з 12 червня 2019 р. по 23 квітня 2020 р. включно із розрахунку один день попереднього увезення за два дні позбавлення волі.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 , посилаючись на положення ст. 22 Конституції України та Закону України № 838-IIIV, просить зарахувати у строк призначеного йому покарання строк перебування під вартою з 13 серпня 2018 р. по 23 квітня 2020 р. з розрахунку один день попереднього ув`язнення два дні позбавлення волі.

Засуджений ОСОБА_7 , який відбуває покарання у ДУ «Біленськівська виправна колонія (№99)», будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду апеляційної скарги, заяв про забезпечення його участі під час судового розгляду провадження в апеляційному суді, або про відкладення розгляду справи не подавав, у зв`язку із чим, враховуючи приписи ч. 4 ст. 405 КПК України, а також думку прокурора, який не заперечував проти розгляду справи за відсутністю засудженого в судовому засіданні апеляційного суду, колегія суддів вважає за можливим провести розгляд справи за відсутністю засудженого в судовому засіданні апеляційного суду.

Заслухавши доповідь судді по справі, прокурора, який рішення суду вважав законним, обґрунтованим та просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційний скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 58 Конституції України встановлено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України, злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Положення ч. 5 ст. 72 КК України щодо правил зарахування попереднього ув`язнення до строку позбавлення волі чи інших видів покарань, передбачених у ч. 1 ст. 72 КК України, визначають «інші кримінально-правові наслідки діяння» у розумінні ч. 2 ст. 4 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Якщо особа вчинила злочин в період до 23 грудня 2015 року включно, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року, яким передбачено зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, що в розумінні ч. 1 ст. 5 КК України є зворотною дією закону, який «іншим чином поліпшує становище особи».

У тому разі, коли особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року включно, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню також підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII, однак в такому випадку це вже буде прямою дією закону в часі.

Таким чином, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року включно, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як зворотної, так і прямої дії кримінального закону в часі.

Частина 2 статті 5 КК України визначає, що Закон про кримінальну відповідальність, який встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

В той же час Законом № 2046-VIII від 18 травня 2017 року, який набрав чинності 21 червня 2017 року, частину 5 ст. 72 КК України викладено у наступній редакції: «Попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».

Таким чином, Закон № 2046-VIII від 18 травня 2017 погіршує становище осіб, а тому не має зворотної дії у часі, тобто він не може поширюватися на факти й відносини, що виникли до його прийняття, про що фактично і йдеться в апеляційній скарзі обвинуваченого.

У випадку, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року включно і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, то застосування Закону № 2046-VIII буде неправильним, оскільки зворотна дія цього закону як такого, що «іншим чином погіршує становище особи» в розумінні ч. 2 ст. 5 КК України не допускається, і в такому разі, під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року.

Якщо особа вчинила злочин починаючи з 21 червня 2017 року включно, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягатиме ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII, що буде прямою дією цього закону в часі.

З наявної в матеріалах провадження копії вироку Млиніського районного суду Рівненської області від 16 травня 2019 року вбачається, що ОСОБА_7 було визнано винуватим у вчиненні 12 серпня 2018 року злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України та засуджено до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Запобіжний захід до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою (а.с. 7-10).

Затримано в даному кримінальному провадженні ОСОБА_7 було 13 серпня 2018 року (а.с. 6).

Оскільки вказаний злочин ОСОБА_7 було вчинено 12 серпня 2018 року, тобто під час дії статті 72 КК України в редакції Закону України № 2046-VIII, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що у даному провадженні строк перебування засудженого під вартою слід рахувати з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Як також вбачається з матеріалів провадження, в подальшому ОСОБА_7 вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 24 грудня 2019 року було визнано винуватим у вчиненні 6 злочинів, 2 з яких він вчинив 17 березня 2017р. та 31 березня 2017 року, тобто в період дії ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838-IIIV, тому строк попереднього увезення ОСОБА_7 у даному кримінальному провадженні підлягає зарахуванню з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до матеріалів провадження цей строк охоплює період часу з 12 червня 2019 року, коли ОСОБА_7 на підставі ухвали Млинівського районного суду Рівненської області від 12 червня 2019 року було залишено у СІЗО № 24 м. Рівне на період розгляду кримінального провадження у якому його було засуджено вироком суду від 24 грудня 2019 р. і до дня набрання вказаним вироком законної сили 23 квітня 2020 року (а.с. 23-26).

Саме цей період з 12 червня 2019 року по 23 квітня 2020 року і було зараховано ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 30 жовтня 2020 року до призначеного ОСОБА_7 вироком суду покарання у вигляді позбавлення волі з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Виходячи з наведених вище положень Законів України № 838-IIIV та № 2046-VIII та принципів їх дії у часі, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що решта строку перебування засудженого під вартою з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення полі зарахуванню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга засудженого задоволенню не підлягає, а ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького районного суду Запорізької області від 30 жовтня 2020 року, якою частково задоволено клопотання засудженого ОСОБА_7 та у строк відбування покарання, призначеного за вироком Млинівського районного суду Рівненської області від 24 грудня 2019 року зараховано період попереднього ув`язнення з 12 червня 2019 року по 23 квітня 2020 року включно з розрахунку одному дню попереднього ув`язнення відповідає дві дні позбавлення волі, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 317/3023/20