КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі ОСОБА_4
за участі прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
арештованого ОСОБА_7
перекладача ОСОБА_8
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , подану в інтересах ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ) на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01 грудня 2020 року, -
Зазначеною ухвалою задоволено клопотання заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_11 та застосовано до ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина Російської Федерації запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення питання Офісом Генерального прокурора про його видачу та фактичну передачу компетентним органам французької Республіки, до 29.01.2021 року для забезпечення його видачі на запит іноземної держави.
В ухвалі слідчий суддя врахувавши положення ст. 583 КПК України зазначив, що на даний час є достатні підстави для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ), оскільки застосування до нього екстрадиційного арешту до рішення Офісу Генерального прокурора питання до його видачі для притягнення до кримінальної відповідальності і здійснення фактичної передачі компетентним органам французької Республіки є єдиним достатнім запобіжним заходом для запобігання можливим спробам ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ) переховуватись, з метою уникнення передачі його компетентним органам іноземної держави.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, захисник ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання прокурора про застосування до його підзахисного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційного арешту). Захисник вказує, що суд при винесенні оскаржуваної ухвали не з`ясував та не дослідив всіх обставин справи, чим допустив порушення норм процесуального та матеріального права, що, на думку апелянта, призвело до постановлення незаконного рішення, порушення прав людини і незаконного позбавлення волі. Апелянт вказує на те, що висновки суду про належність та допустимість доказів щодо проведеної екстрадиційної перевірки ОСОБА_7 суперечать матеріалам справи, а наявність відомостей між заявленим клопотанням прокурора та встановленими обставинами в суді дають підстави для сумніву в законності рішення. Також захисник вказує, що в рішенні суду не наведено жодних доказів, мотивів що підтверджують факти наявності ризиків в поведінці ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ) та виправдовують застосування до останнього саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою, тоді коли обґрунтування неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу в рішенні відсутні. Крім того апелянт посилається на те, що судом не було враховано характеризуючи дані ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ) зокрема, стан здоров`я, який унеможливлює перебування останнього під вартою, та потребує операції, наявності соціальних міцних зв`язок.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 та арештованого ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ) , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Згідно ч. 1 ст. 584 КПК України після надходження запиту компетентного органу іноземної держави про видачу особи за дорученням або зверненням центрального органу України прокурор звертається з клопотанням про її екстрадиційний арешт до слідчого судді за місцем тримання особи під вартою. Відповідно до п. 10 даної статті екстрадиційний арешт застосовується до вирішення питання про видачу особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.
Як вбачається з матеріалів провадження 24.10.2020 року працівниками Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ», в порядку ст.ст. 208, 582 КПК України, затримано ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина Російської Федерації, який розшукується компетентними органами французької Республіки для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ст.ст. 222-54, 222-13 КК французької Республіки.
Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.10.2020 до ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина Російської Федерації застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб до надходження запиту про його видачу.
Офісом Генерального прокурора отримано запит Генеральної прокуратури французької Республіки про видачу ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина Російської Федерації, та надано доручення прокуратурі Київської області на проведення екстрадиційної перевірки, яка на даний час триває.
Злочини у скоєнні яких підозрюється ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянин Російської Федерації передбачені ст.ст. 222-54, 222-13 КК французької Республіки та відповідають злочинам, передбаченим ч.1 ст. 263, ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, які є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання на строк більше одного року позбавлення волі, строки давності притягнення до відповідальності за вказані діяння не закінчилися.
Правовідносини між Україною та французькою Республікою щодо екстрадиції (видачі) осіб регулюються Європейською конвенцією про видачу правопорушників 1957 року та Конвенцією про правову допомогу і правові відносини по цивільним, сімейним і кримінальним справам 1993 року, які є чинними для обох держав.
Зі ст. 25 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13 грудня 1957 року (ратифікована Україною 29 травня 1997 року) вбачається, що "постанова про утримання під вартою означає будь-яке розпорядження, яке передбачає позбавлення волі і яке було проголошене кримінальним судом на додаток до вироку про ув`язнення або замість нього.
Слідчий суддя суду першої інстанції в повній мірі дотримався вказаних вимог закону.
Задовольняючи клопотання заступника керівника Київської обласної прокуратури щодо наявності підстав для подальшого утримання ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ) під вартою та приймаючи рішення про застосування до ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ) саме такого запобіжного заходу слідчим суддею, враховано наявність ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема щодо можливості останнього ухилятися як від компетентних органів України, так і від компетентних органів іноземної держави, та обґрунтовано прийнято рішення про те, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризику, передбаченому ч. 1 ст. 177 КПК України та для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків. При цьому слідчий суддя врахував характеризуючі дані про особу ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ), а саме те, що останній тривалий час перебував за межами французької Республіки, можливість застосування до ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ) суворого покарання, що свідчить про наявність реального ризику, що вказана особа, перебуваючи на волі може переховуватися від компетентних органів як України, так і іноземної держави.
Надані стороною захисту копії документів щодо можливості проживання ОСОБА_12 в місті Києві та можливості його працевлаштування після звільнення з під варти на думку колегії суддів не є переконливими для зміни йому запобіжного заходу з огляду на наявні в матеріалах судової справи дані, за якими ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ) фактично не має постійного місця проживання в Україні (три різні адреси в місті Одесі). Колегія суддів не бере до уваги і надану захисником копію договору оренди житла, оскільки останній укладений в той час коли ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ) перебував під вартою. Безпідставними є посилання сторони захисту на відсутність у ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ) статусу особи, до якої можливо застосувати запобіжний захід, оскільки за матеріалами клопотання прокурора, ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ) розшукується правоохоронними органами французької Республіки та відносно нього 20.02.2020 року було прийнято судом рішення, як до обвинуваченого про його арешт (а.с. 36-37).
Зазначені в апеляційній скарзі доводи та підстави, з яких захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення та спростовуються вищевикладеним.
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності з вимогами КПК України, положеннями Конвенції про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах, Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, підстав для її скасування не вбачається, а тому апеляційну скарга захисника ОСОБА_9 , подану в інтересах ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ) необхідно залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст.376, 404, 405, 407, 584 КПК України, колегія суддів,
Ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 01 грудня 2020 року, якою задоволено клопотання заступника керівника Київської обласної прокуратури ОСОБА_11 та застосовано до ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина Російської Федерації запобіжний захід у вигляді тримання під вартою (екстрадиційний арешт) до вирішення питання Офісом Генерального прокурора про його видачу та фактичну передачу компетентним органам Французької Республіки, до 29.01.2021 року для забезпечення його видачі на запит іноземної держави - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_9 , подану в інтересах ОСОБА_7 ( ОСОБА_10 ) - залишити без задоволення.
Ухвала Київського апеляційного суду оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/569/2021

Єдиний унікальний номер 761/38825/20 Категорія ст. 584 КПК України.
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції ОСОБА_13
Доповідач у суді апеляційної інстанції ОСОБА_1