Категорія:арешт майна. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
представника володільця майна адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника володільця майна адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 грудня 2020 року у кримінальному провадженні № 0000660 про накладення арешту на майно,

В С Т А Н О В И В:
Старший слідчий СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_8 за погодженням із прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_9 звернулася до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на майно, вилучено 09 грудня 2020 року в ході проведення обшуку за адресою: Волинська область, Ківерцівський район, с. Журавичі, вул. Вече, 3А, де здійснює свою діяльність СГПП "Дружба", а саме: план лісонасаджень СГПП "Дружба" Ківерцівського району Волинської області, лісовпорядкування за 2009 рік на 1 арк.; копію висновку "Про погодження створення Ківерцівського національного природного парку "Цуманська пуща" на 1 арк.; копію листа № 0905/235-20 від 10.02.2020 на 1 арк.; копію листа № 54/6/153-114 від 24.01.2020 на 2 арк.; копію листа № 7350/43/2-19 від 16.12.2019 на 1 арк.; лист № 01-15/297 від 11.12.2019 на 1 арк.; копію листа № 3273/1.15/2-19 від 11.12.2019 на 2 арк.; довідку № 03-3/561 від 04.12.2019 на 1 арк.; лист № 02-23/1748-19 від 02.12.2019 на 1 арк.; копію листа № 3005/1.15/2-19 від 20.11.2019 на 1 арк.; лист № 02-23/1688-19 від 18.11.2019 на 1 арк.; копію листа №3067/1.15/2-19 від 22.11.2019 на 1 арк.; копію листа № 03-3/387 від 23.07.2019 на 1 арк.; копію протоколу наради № 1 від 30.08.2019 на 1 арк., із забороною відчуження, розпорядження та користування.
Ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.12.2020 клопотання задоволене повністю та накладено арешт на вказане майно.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, представник володільця майна адвокат ОСОБА_7 оскаржує його з мотивів незаконності. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно та зобов`язати його повернути.

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, представника володільця майна, яка підтримала апеляційну скаргу і просила скасувати накладений арешт, прокурора, який апеляцію заперечив і просив залишити ухвалу слідчого судді без змін, пояснення слідчого, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Матеріалами провадження стверджується, що 30 жовтня 2020 року до ЄРДР внесені відомості № 0000660 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України (а.п.6).
Згідно зі ч.2 ст.131 КПК України одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя повинен з`ясувати усі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Апеляційний суд доходить висновку, що слідчим суддею при винесенні рішення вказані вимоги закону дотримані.
Положення ч.1 ст.167 КПК України регламентують, що тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На думку апеляційного суду, вилучене під час обшуку майно відповідає критеріям, визначеним ч.2 ст.167 КПК України, а саме є достатні підстави вважати, що воно використане як засіб чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегло на собі його сліди, а тому з метою збереження речових доказів та їх дослідження органами досудового розслідування, клопотання прокурора у цій частині підлягає задоволенню, а доводи апеляційної скарги представника володільця майна з цього приводу є необґрунтованими.
На переконання суду апеляційної інстанції, слідчим суддею надана належна оцінка тому, яке значення у вказаному кримінальному провадженні має вилучене майно.

Як вбачається з ухвали слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22.12.2020, з метою забезпечення збереження речових доказів, проведення судових експертиз, є достатні підстави вважати, що таке майно, дійсно, відповідає критеріям, зазначеним у ст.ст.98, 167 КПК України.
Дослідивши вказані обставини та документи, що їх підтверджують, в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку, що вказане майно може бути предметом вчинення кримінального правопорушення чи зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час розгляду кримінального провадження, дослідження їх органами досудового слідства та подальшого проведення судових експертних досліджень.

Доводи апелянта про незаконність накладення арешту на вищевказане майно безпідставні та не є такими, що тягнуть за собою скасування ухвали слідчого судді.

Так, як вбачається із матеріалів провадження, вилучене під час обшуку 09.12.2020 (а.п.9-13) майно є речовими доказами в даному кримінальному провадженні, що підтверджується постановою слідчого від 10.12.2020.

Нових доказів під час апеляційного розгляду провадження апелянтом надано не було.

Що стосується доводів апелянта про порушення строків звернення із клопотанням про арешт майна, то вони не заслуговують на увагу з таких підстав.

Положеннями ч.5 ст.171 КПК України передбачено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, здійсненого на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна.

Арештоване майно було вилучено під час проведення обшуку 09.12.2020 (а.п.9-13), дозвіл на який було надано ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонноо суду від 04.12.2020 (а.с.7-8).

Клопотання було подане до Луцького міськрайонного суду через засоби поштового зв`язку 10.12.2020 (а.п.14), тобто в межах строку визначеного ч.5 ст.171 КПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що у вступній частині оскаржуваного судового рішення ОСОБА_10 вказаний як представник володільця майна, хоча і мають місце, однак така описка жодним чином не впливає на правильність висновків слідчого судді про необхідність накладення арешту на вилучене майно, та не може слугувати підставою для скасування ухвали слідчого судді.

Вказана апелянтом описка може бути виправлена в порядку ст.379 КПК України.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування рішення суду, апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу представника володільця майна - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 грудня 2020 року про накладення арешту на майно без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді