Справа № 141/1003/17
Провадження №11-кп/801/210/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

Головуючого-судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника-адвоката ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою із доповненнями прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_9 , та за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 19.11.2019 року, яким

ОСОБА_10 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,

українця, громадянина України,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_10 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку, тривалістю в 1 рік не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 ч.1 п.п. 1,2 КК України покладено на ОСОБА_10 обов`язки на протязі іспитового строку: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

ОСОБА_8 ,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

уродженця м. Гайсин, Вінницької області, жителя

АДРЕСА_2 ,

українця, громадянина України,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.296 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк два роки.

На підставі п. в ст. 1 Закону України «Про амністію в 2016 році" звільнено ОСОБА_8 від призначеного покарання.

Цивільний позов задоволено повністю.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_10 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 2073 грн. 80 коп., у відшкодування моральної шкоди 50 000 грн., а всього 52 073 (п`ятдесят дві тисячі сімдесят три) гривні 80 коп.

в с т а н о в и в:

Згідно вироку, 28.04.2017 близько 02 години 30 хвилин, ОСОБА_8 , перебуваючи разом з ОСОБА_10 у стані алкогольного сп`яніння, приїхали до житлового будинку, який розташований у АДРЕСА_3 , у якому проживає ОСОБА_11 , під приводом відвідування матері ОСОБА_10 - ОСОБА_12 та малолітніх дітей ОСОБА_8 , які також проживають у вказаному будинку.

Обурившись на зауваження ОСОБА_11 , які полягали у тому, що він не впустить ОСОБА_10 та ОСОБА_8 до будинку в такому стані і краще їм прийти зранку, останні на ґрунті раптово виниклого умислу на вчинення хуліганських дій, використовуючи малозначний привід, а саме - спонтанно виниклу сварку між вищевказаними особами, намагаючись самоутвердитись за рахунок приниження інших осіб та показати свою зверхність, незважаючи на пізню пору доби, усталені норми співжиття та право кожної особи на відпочинок, силоміць проникли до вітальної кімнати даного приміщення, де упродовж 20-30 секунд умисно нанесли не менше двох ударів кожен в область обличчя та тулуба ОСОБА_11 . Від отриманих тілесних ушкоджень у потерпілого почалася носова кровотеча та він вийшов до приміщення кухні щоб її зупинити.

Не зупиняючись на скоєному ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел на вчинення хуліганських дій, маючи на меті принизити ОСОБА_11 на коридорі умисно наніс ще один удар в область обличчя потерпілого, від чого він втратив свідомість та впав на підлогу.

Після вказаних дій ОСОБА_8 разом із ОСОБА_10 покинули місце події та зникли у невідомому напрямку, спричинивши своїми умисними діями потерпілому легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, у вигляді закритого перелому кісток носа; синців на голові, на тильній поверхні правої кисті, на боковій поверхні грудної клітки зліва, в поперековій ділянці зліва.

Такі умисні дії ОСОБА_10 та ОСОБА_8 органами досудового розслідування було кваліфіковано за ч.2 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

В апеляційній скарзі із доповненнями прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_9 ставиться питання про скасування вироку Липовецького районного суду Вінницької області від 19.11.2019 року відносно ОСОБА_10 та ОСОБА_8 у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_10 та ОСОБА_8 визнати винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України та призначити покарання ОСОБА_10 у вигляді 2 років обмеження волі, ОСОБА_8 у вигляді 3 років обмеження волі. Виключити з мотивувальної частини посилання на обставину, яка пом`якшує покарання ОСОБА_10 у вигляді щирого каяття. Питання щодо речових доказів викласти в наступній редакції: "медичну картку стаціонарного хворого №1067 ОСОБА_11 на 16 арк. та медичну картку амбулаторного хворого ОСОБА_11 на 8 арк. - повернути до Оратівської центральної районної лікарні; футболку жовтого кольору із плямами, які за зовнішніми ознаками схожі на кров, - повернути потерпілому ОСОБА_11 "

Вимоги мотивує тим, що ОСОБА_8 звільнений від покарання на підставі ст. 1 Закону України "Про амністію у 2016 році", оскільки має неповнолітніх дітей, не позбавлений батьківських прав. Пунктом "г" ст. 9 цього ж закону передбачено, що амністія не застосовується до осіб, які мають дітей, яким не виповнилось 18 років, і вчинили злочини, що посягають на життя, здоров`я, честь, гідність чи інші охоронювані законом права та інтереси цих дітей. Як встановлено, хуліганські дії ОСОБА_8 вчинялись у присутності його малолітніх дітей, що має на них згубний вплив, деформує в іхній свідомості моральні цінності і аморальні погляди та навички, у зв`язку з чим амністія до ОСОБА_8 не може бути застосована.

Крім того, судом не враховано, що злочин обвинуваченими вчинено в стані алкогольного сп`яніння. ОСОБА_10 на час вчинення злочину ніде не працював, відомості про його неофіційне працевлаштування відсутні. Вибачення у потерпілого ОСОБА_10 попросив в судових дебатах, фактично не примирився із потерпілим, спрямованих на це дій не вжив, що свідчить про відсутність щирого каяття у ОСОБА_10 .

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить скасувати вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 19.11.2019 року відносно ОСОБА_8 та ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_8 невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 2 ст. 296 КК України та виправдати його за відсутністю в його діях складу злочину.

Вимоги мотивує тим, що вина ОСОБА_8 не доведена, безпідставно стягнута шкода. Суд не взяв до уваги показання обвинувачених, не вказав підстав їх відхилення. Судом безпідставно не надано оцінку поясненням експертів, які пояснили, що удар кулаком в область щелепи справа не міг спричинити закритий перелом кісток носа, закритий перелом носа супроводжується кровотечою з носа, що підтверджує показання обвинуваченого ОСОБА_10 , який пояснював, що він сам наносив потерпілому удари, після яких той пішов зупиняти кровотечу з носа.

Заслухавши доповідь, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу з доповненнями прокурора, думку захисника Нікіташа та обвинуваченого ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу захисника, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вони підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Дії ОСОБА_10 та ОСОБА_8 кваліфіковано за ч.2 ст.296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

Згідно ч. 1ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

Відповідно до положень п. 2 ч. 3ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку вказується формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення; статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

До початку судового розгляду до апеляційного суду надійшла копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 обвинуваченого ОСОБА_10 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 24 років, відповідний актовий запис про смерть № 192. (т. 3 арк. пров. 24 ).

Померлий ОСОБА_10 вину в скоєнні вказаного кримінального правопорушення визнавав частково, зазначав, що удари потерпілому наносив саме він, на даний час підтвердити чи спростувати свої показання він не може, через що неможливо розмежувати апеляційному суду обвинувачення стосовно кожного з обвинувачених, за умови невизнання вини ОСОБА_8 .

Крім того, судом першої інстанції цивільний позов потерпілого задоволено повністю - стягнуто солідарно з ОСОБА_10 та ОСОБА_8 на користь ОСОБА_11 у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди 2073 грн. 80 коп., у відшкодування моральної шкоди 50 000 грн., а всього 52 073 (п`ятдесят дві тисячі сімдесят три) гривні 80 коп.

Вказані обставини як і саме обвинувачення за ч.2 ст.296 КК України оскаржує адвокат ОСОБА_7 в своїй апеляційній скарзі, поданій в інтересах ОСОБА_8 , обсяг обвинувачення відносно якого змінився в зв`язку із смертю обвинуваченого ОСОБА_10 .

Згідно ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог КПК України, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно ч.6 ст. 9 КПК України У випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7цього Кодексу.

Таким чином, оскільки суд апеляційної інстанції не може вийти за межі пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення, збільшивши його обсяг, що потягне за собою порушення права обвинуваченого на захист, вирок не може вважатись законним і обґрунтованим, а тому підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого слід розглянути кримінальне провадження з дотриманням вимог закону, і в залежності від встановленого, прийняти законне і обґрунтоване рішення у справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу із доповненнями прокурора, який приймав участь у розгляді кримінального провадження судом першої інстанції ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - задовольнити частково.

Вирок Липовецького районного суду Вінницької області від 19.11.2019 року відносно ОСОБА_10 , ОСОБА_8 - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4