ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/818/2093/20 Доповідач ОСОБА_1
№ 1-кс/953/7050/20
Категорія: в порядку КПК
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.09.2020 про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ Київського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 18.12.2014 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000020 від17.03.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 140 КК України, -

встановила:
Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.09.2020 у задоволенні скарги ОСОБА_6 у порядку пункту 3 частини 1 статті 303 КПК України на постанову слідчого СВ Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_7 від 18.12.2014 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000020 від 17.03.2014 за частиною 1 статті 140 КК України відмовлено.
Не погоджуючись із вказаною ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк для подачі апеляційної скарги; ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.09.2020 у справі за його скаргою на постанову начальника відділення СВ Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 18.12.2014 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000020 -скасувати; постановити нову ухвалу, якою його скаргу задовольнити, вказану постанову скасувати, а матеріали кримінального провадження повернути для організації проведення досудового розслідування.

Доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження мотивовані тим, що з мотивами прийнятого слідчим суддею рішення він обізнаний лише після отримання повного тексту оскаржуваної ухвали, а саме 14.09.2020, тому вважав, що пропущений ним строк повинен бути поновлений судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів вважає доводи ОСОБА_6 щодо поважності причин пропуску строку на подачу апеляційної скарги обґрунтованими, а тому вважає за можливе поновити йому цей строк.

Доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що начальником відділення СВ Київського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області ОСОБА_7 не було дано оцінки кожному доказу і в сукупності зібраних у кримінальному проваджені доказів, виклад обставин у постанові зводиться до констатації наявності певних доказів, після чого слідчий без будь-якого аналізу і обґрунтування формально робить висновок про те, що відсутній в діянні невстановленої особи склад кримінального правопорушення, передбачений частиною 1 статті 140 КК України. Такий його висновок фактично ґрунтується лише на припущеннях і на його показах та показах лікарів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , який він і вважав винними у ненаданні йому медичної допомоги. Слідчий начальник відділення СВ Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області під час досудового розслідування обмежився лише допитом однієї особи, проте не розширив шляхом проведення слідчих (розшукових) дій коло осіб, котрим можуть бути відомі обставин, що підлягають доказуванню і мають значення для даного кримінального провадження.

В оскаржуваній постанові як на підставу для закриття кримінального провадження слідчий посилався на пункт 2 частини 1 статті 284 КПК України. Проте, у розумінні вимог кримінального провадження за відсутності в діянні складу злочину передбачає наявність самої події, у якій відсутні певні ознаки (обов`язкові елементи конкретного складу) злочину. За таких обставин рішення слідчого повинно містити вказівку на те, які обставини встановлені досудовим слідством, яке діяння мало місце (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення) та які ознаки кримінального правопорушення в діях конкретної особи відсутні, чого в оскаржуваній постанові не вбачається.

Крім того, слідчий, зазначаючи у резолютивній частині оскаржуваної постанови, що кримінальне провадження закривається у зв`язку з відсутності в діяннях невстановленої особи складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 140 КК України, залишив поза увагою, що відповідно до його заяви про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення він чітко вказав, що у скоєнні кримінального правопорушення він вказав особу, яка перешкоджала проведенню повторної операції головний лікар ДУ «Інституту патології хребта та суглобів імені проф. М.І. Сітенка НАМН України».

За таких обставин, ОСОБА_6 вважав, що оскаржувана постанова не відповідає нормам кримінально-процесуального законодавства, оскільки чітко не містить відносно кого закрите кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000020, а носить неконкретизований характер, а відтак, постанова є невмотивованою та позбавлена будь-якого правового обґрунтування та логіки.

ОСОБА_6 зазначав, що слідчий суддя не врахував зазначені обставини, доводи скарги належним чином не перевірив та фактично обмежився лише твердженням про відповідність винесеної постанови слідчого вимогам статей 110 та 284 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення потерпілого ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, перевіривши матеріали судового та кримінального проваджень, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, слідчий суддя, з урахуванням аналізу отриманих в ході досудового розслідування доказів у їх сукупності, прийшов до висновку, що слідчий СВ Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_7 дійшов обґрунтованого висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 140 КК України, а закриваючи кримінальне провадження діяв в порядку та у спосіб, передбачені КПК України.
З таким висновком слідчого судді колегія суддів погоджується та вважає його обґрунтованим, виходячи з наступного.
При розгляді скарги на постанову про закриття кримінального провадження, слідчий суддя повинен на підставі пояснень заявника, слідчого (прокурора) та матеріалів кримінального провадження встановити, чи вжив слідчий всіх, передбачених законом заходів для всебічного, повного і об`єктивного дослідження як обставин зазначених в заяві про скоєння кримінального правопорушення так і обставин встановлених ним в кримінальному провадженні, і чи є, передбачені статтею 284 КПК України, підстави для його закриття.

Відповідно до статті 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, а тому прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин кримінального провадження, безпосереднього дослідження та оцінки слідчим доказів, які стосуються цього провадження у сукупності (статті 9, 283, 284 КПК України).

Положеннями статті 110 КПК України визначено, що постанова слідчого, прокурора про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася із повідомленням про кримінальне правопорушення та відповіді на поставлені нею питання, які виключають провадження у справі та зумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновками слідчого судді, що дані вимоги закону слідчим у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000020 від 17.03.2014, були дотримані, виходячи з наступного.
Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що 17.03.2014 до ЄРДР були внесені відомості за № 0000020 за ознаками частини 1 статті 140 КК України, а саме щодо неправомірних дій з боку головного лікаря ДУ «Інститут патології хребта та суглобів імені проф. М.І. Сітенка АМН України», який перешкоджав проведенню повторної операції хворому ОСОБА_6 .
Постановою начальника відділення СВ Київського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області ОСОБА_7 від 18.12.2014 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000020 від 17.03.2014 закрито у зв`язку із встановленою відсутністю складу кримінального правопорушення.
Закриваючи кримінальне провадження, з урахуванням висновків судово-медичної експертизи, якою встановлено, що даних про неналежне надання медичної допомоги ОСОБА_6 та перешкоджання у проведенні хірургічного лікування в умовах ДУ «Інститут патології хребта та суглобів імені проф. М.І. Сітенка НАМН України», що виявилося б у порушенні анатомічної цілісності тканин і органів, або їх функцій (згідно з пунктом 1.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6), експертною комісією не встановлено, слідчий прийшов до висновку, що факти, викладені у заяві ОСОБА_6 про вчинення неправомірних дій з боку головного лікаря ДУ «Інститут патології хребта та суглобів імені проф. М.І. Сітенка НАМН України», який перешкодив проведенню повторної операції хворому ОСОБА_6 з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 140 КК України, не знайшли свого підтвердження.
Крім цього, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що 22.04.2014 був допитаний потерпілий ОСОБА_6 та пояснив, що 18.10.2010 йому у Мерефянській ЦРЛ проведена операція з видалення уламку голівки променевої кістки. Після зняття гіпсу відбулось падіння, внаслідок якого він травмував ліву руку. 10.12.2010 він звернувся до лікаря інституту ОСОБА_10 і 20.04.2011 проведене видалення оссіфікату лівого ліктьового суглобу з ортезуванням руки. 19.03.2011 він звернувся з проханням про повторну операцію і 21.05.2011 при розгляді цього питання на консиліумі ДУ «Інститут патології хребта та суглобів імені проф. М.І. Сітенка НАМН України» в повторній операції відмовлено. Крім цього, зазначав, що питання, які виникли між ним та працівниками ДУ «Інститут патології хребта та суглобів імені проф. М.І. Сітенка НАМН України» носять цивільно-правовий характер і він вирішує його у Київському районному суді м. Харкова.

Крім цього, під час досудового розслідування 17.06.2014 допитані свідки: завідувач відділенням ОСОБА_8 , головний лікар ДУ «ІПХС ім. проф. М.І. Ситенка» ОСОБА_9 , які пояснили, що повторні оперативні втручання хворому ОСОБА_6 не показані.

Також органом досудового розслідування з ДУ «Інститут патології хребта та суглобів імені проф. М.І. Сітенка НАМН України» в порядку тимчасового доступу отримані копії історії хвороби ОСОБА_6 та рішення консиліуму від 21.05.2012. Так, у клінічному розборі у відділенні заступником директора з науково-лікувальної роботи ОСОБА_9 , завідуючим відділення ОСОБА_8 , головним науковим співробітником ОСОБА_11 , лікарями ортопедами травматологами ОСОБА_12 , ОСОБА_13 вказано, що після оцінки анамнестичних відомостей, клінічної та рентгенологічної картини прийняте рішення утриматись від повторного хірургічного втручання у зв`язку з прогресуванням процесу утворення гетеротопічних оссіфікатів з повною втратою рухливості у ліктьовому суглобі, можливістю формування порочної не функціональної установки передпліччя у ліктьовому суглобі. Консиліум дійшов висновку, що оперативне втручання не показне, оскілки на теперішній час передпліччя знаходиться у функціонально вигідному положенні, а після оперативного втручання неможливо виключити повторне утворення гетеротопічних оссіфікатів та рухливість в ліктьовому суглобі з часом знову буде втрачена, однак положення передпліччя може бути менш функціональним.

З висновку судово-медичної експертизи №239-КЕ/2014 від 09.12.2014, призначеної 23.07.2014 постановою слідчого СВ Київського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області ОСОБА_14 вбачається, що судово-медичних даних про неналежне надання медичної допомоги ОСОБА_6 та перешкоджання у проведенні хірургічного лікування в умовах ДУ «Інститут патології хребта та суглобів імені проф. М.І. Сітенка НАМН України», що виявлялося б у порушенні анатомічної цілісності тканини і органів або їх функцій експертною комісією не встановлено.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд апеляційної інстанції вважає, що з урахуванням отриманих в ході досудового розслідування доказів у їх сукупності, слідчий СВ Київського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області ОСОБА_7 вжив всіх передбачених законом заходів для всебічного, повному і об`єктивного дослідження як обставин зазначених у заяві ОСОБА_6 про скоєння кримінального правопорушення, так і обставин, встановлених ним в кримінальному провадженні, та дійшов обґрунтованого висновку про відсутність складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 140 КК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 щодо неповного з`ясування усіх обставин у кримінальному провадженні є безпідставними та такими, що не ґрунтуються на наявних в матеріалах справи доказах, та висновків слідчого судді про відсутність підстав для задоволення скарги ОСОБА_6 про скасування постанови слідчого від 18.12.2014 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000020 від 17.03.2014 за частиною 1 статті 140 КК України не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності підстав для скасування ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого від 18.12.2014 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000020 від 17.03.2014 за частиною 1 статті 140 КК України та задоволення апеляційної скарги ОСОБА_6 .

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419, 424 КПК України,

постановила:

Клопотання ОСОБА_6 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.
Поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 10.09.2020.
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 10.09.2020 залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до частини 4 статті 424 КПК України, але може бути оскаржена у касаційному порядку в частині поновлення процесуального строку.

Головуючий

Судді: