Справа № 638/5089/20
Провадження № 1-кс/638/1198/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2020 року
14.09.2020 Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарi ОСОБА_2 ,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна,-

встановив:

21.04.2020 представник ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням, в якому просить: скасувати арешт транспортного засобу (автомобіля) марки «Hyundai», модель «Tucson», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_4 ; зобов`язати слідчого по кримінальному провадженню №0001428 від 10.04.2020 ОСОБА_5 або іншу уповноважену особу Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області повернути указаний транспортний засіб ОСОБА_4 .

В обгрунтування вимог клопотання зазначив, що указаний автомобіль належить ОСОБА_4 . Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова по справі №638/5089/20 на нього накладений арешт. Заявник вважає ухвалу передчасною, необгрунтованою, в зв`язку з чим майно підлягає поверненню, а арешт скасуванню з огляду на відсутність юридичних підстав для застосування такого арешту.

Заявник вважає, що слідчим суддею не були дотримані вимоги ч. 1 ст. 171 КПК України, до судового засідання власник не викликався, що спричинило порушення його майнових прав. Постановляючи ухвалу слідчий суддя зобов`язаний був всебічно, повно і неупереджено дослідити всі обставини кримінального провадження №0001428 від 10.04.2020, керуючись законом оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Однак, вважає заявник, слідчий суддя, грубо порушуючи ч. 1 ст. 1 КК України, ч. 1 ст. 9., п. 18 ч. 1 ст. 3, ч. 1 ст. 21, ст.ст. 94, 370, 372 КПК України при відсутності документальних доказів, обгрунтвував арешт автомобіля лише на припущеннях слідства, які також основані за відсутністю докуменальних доказів.

Заявник вказує, що оскільки ОСОБА_4 є власником транспортного засобу «Hyundai», ані ОСОБА_6 , ані ОСОБА_7 , яким у зазначеному провадженні повідомлено про підозру, не мають до нього ніякого відношення. Всупереч вимогам ст. 171 КПК України в клопотанні відсутні будь-які відомості про мету арешту.

Посилаючись на розділ 2.6. «Арешт майна» Узагальнень з розгляду судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження від 07.02.2014 ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ, заявник вказує, що щодо осіб, які не є підозрюваними, обвинуваченими, не може бути прийнята ухвала про арешт майна. Отже, слідчим суддею не були вивчені наслідки арешту автомобіля для його власника та не був під час розгляду клопотання встановлений власник автомобіля, як того вимагає ч. 2 ст. 171 КПК України.

В жодне призначене засідання ОСОБА_4 , його представник не з`явились. Тричі заявник звертався до суду з заявами про відкладення судового засідання, посилаючись на введені карантинні обмеження. 24.07.2020, 06.08.2020, 18.08.2020, 11.09.2020 ОСОБА_4 , йогог представник в судові засідання не з`являлись, причини неявки суду не повідомляли, заяв до суду не подавали.

Дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що вимоги представника ОСОБА_4 не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасований повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Прокурор одночасно з винесенням постанови про закриття кримінального провадження скасовує арешт майна, якщо воно не підлягає спеціальній конфіскації. Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Таким чином, законодавчо визначено, що скасування раніше накладеного арешту на майно можливе в двох випадках: якщо в застосуванні арешту майна відпала потреба; або арешт накладений необґрунтовано.
Відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
В обгрунтування заявлених вимог представник ОСОБА_4 надав до суду копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження 0001428 від 10.04.2020, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер на надання правової допомоги; ксерокопію довіреності від 14.04.2020, зареєстрованої в реєстрі за №465, якою ОСОБА_4 та/або ОСОБА_8 уповноважені експлуатувати, користуватися та розпоряджатися автомобілем марки «Hyundai», модель «Tucson», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_2 .

Копія ухвали суду про накладення арешту на майно заявником до суду не надано. З викладеного в клопотанні про скасування арешту майна не вбачається встановити підстави, на яких грунтувався суд при винесенні ухвали про накладення арешту. Так само заявник не наводить і доводів на спростування висновків даного рішення суду. На якій стадії на даний час знаходиться розслідування злочину також невідомо.

Крім того, заявник не навів будь-яких доказів, які б свідчили про те, що в подальшому застосуванні арешту зазначеного ним автомобіля відпала потреба.
Таким чином, враховуючи відсутність будь-яких достовірних даних по суті справи, враховуючи також, що заявник, власник арештованого майна жодного разу до суду не з`явились, слідчий суддя позбавлений можливості об`єктивно оцінити обставини справи і винести обгрунтоване рішення.

При таких обставинах, клопотання представника ОСОБА_4 про скасування арешту майна не підлягає задоволенню.
При цьому слідчий суддя вважає за необхідне роз`яснити заявнику, що відмова в задоволенні клопотання не позбавляє його права звернутись повторно, надавши додаткові документи чи обґрунтування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 84, 94, 170, 174, 309, 372, 395, 532 КПК України, слідчий суддя,
ухвалив:

В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1