16.09.2020 Єдиний унікальний номер 205/1195/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 вересня 2020 року м. Дніпро

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0002967 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхньодніпровськ, Дніпропетровської області, громадянина України, пенсіонера, освіта вища, одруженого, на утриманні має неповнолітню дитину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, -
за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6
потерпілої ОСОБА_7
представника потерпілої - адвоката ОСОБА_8
обвинуваченого ОСОБА_3
В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_3 13.12.2019 року близько 08.45 годин, керуючи технічно справним автомобілем «Mitsubishi Outlander», д/н НОМЕР_1 , що належить йому на праві власності, рухався в Новокодацькому районі м. Дніпро по вул. Докучаєва в напрямку вул. Київської. Під час руху ОСОБА_3 , проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, на нерегульованому перехресті вул. Докучаєва та вул. Київській, перед поворотом ліворуч на вул. Київську не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, виконуючи маневр повороту ліворуч, не дав дорогу пішоходу ОСОБА_7 , яка переходила проїзну частину вул. Київської справа наліво за напрямком його руху, на яку він повертав, внаслідок чого, скоїв на неї наїзд. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди потерпілій ОСОБА_7 спричинені тілесні ушкодження у вигляді тупої травми тіла, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синців в обох параорбітальних областях, синця лівої половини обличчя, численних переломів кісток лицьового черепу ліворуч (передньої, зовнішньої та задньої стінки верхньощелепної пазухи ліворуч зі зміщенням уламків, частина з яких знаходиться в порожнині пазухи, лівостороннього гемосинусу верхньощелепної пазухи, перелому нижньої стінки лівої очниці, перелому виличної кістки та її дуги ліворуч зі зміщенням уламків), підшкірної емфіземи м`яких тканин лівої половини обличчя, садна лівого колійного суглобу, що відносяться до ушкоджень середньої тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров`я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день). Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що водій ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом автомобілем «Mitsubishi Outlander», д/н НОМЕР_1 , згідно висновку комплексної судово-автотехнічної та судово-фототехнічної експертизи, порушив вимоги п.п. 10.1 та 16.2 Правил дорожнього руху України, згідно яких:
-п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;
-п. 16.2 «на регульованих і нерегульованих перехрестях водій, повертаючи праворуч або ліворуч, повинен дати дорогу пішоходам, які переходять проїзну частину, на яку він повертає, а також велосипедистам, які рухаються прямо в попутному напрямку», невиконання яких перебуває у причинному зв`язку з наслідками, що настали.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненому злочині визнав повністю, та пояснив, що він 13.12.2019 року близько 08.45 годин керував технічно справним автомобілем «Mitsubishi Outlander», д/н НОМЕР_1 , рухався в Новокодацькому районі м. Дніпро по вул. Докучаєва в напрямку вул. Київської. Вказав, що він перед поворотом ліворуч не дав дорогу пішоходу ОСОБА_7 , яка переходила проїзну частину, на яку він повертав, оскільки його увагу відволік тягач, який рухався праворуч, внаслідок чого, скоїв на пішохода наїзд. Обвинувачений пояснив, що пішохода він зачепив крилом автомобіля. На наступний день після ДТП, він поїхав в лікарню, однак мати потерпілої дуже агресивно віднеслась та сказала, що їм нічого не потрібно. Крім того, обвинувачений вказав, що він є пенсіонером, та у нього маються борги, на утриманні неповнолітня дитина, а тому грошей не вистачає, проте він не відмовляється відшкодовувати завдану шкоду потерпілій.
Крім визнання обвинуваченим своєї вини, його вина у вчиненні інкримінованого ним злочину підтверджується наступними доказами, а саме:

- поясненнями потерпілої ОСОБА_7 , яка в суді зазначила, що вона 13.12.2019 року близько 08.45 годинпереходила проїзну частину вул. Київської в м. Дніпро, справа наліво на пішохідному переході, де на неї скоїв наїзд автомобіль «Mitsubishi Outlander», д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_3 . Потерпіла рухалась від магазину «АТБ» та почала переходити проїзну частину на пішохідному переході, дійшовши приблизно до середини дороги, подивилась вправо, і раптом зліва відчула сильний удар. Потерпіла пояснила, що від удару вона відразу втратила свідомість, не могла рухатися. Зазначила, що вона отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості та до сьогодні стан здоров`я повністю не відновила, оскільки страждає на постійні головні болі, погано спить ночами, нервується, у неї пошкоджений нерв зліва, були синці по тілу. Потерпіла пояснила, що удар прийшовся зліва по її обличчю. Крім того, доповнила, що обвинувачений шкоду їй не відшкодував, щиро не вибачився.
Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами:
- протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 13.12.2019 року, складеного за участю понятих, схемою місця ДТП та доданої до протоколу ілюстративної фототаблиці, відповідно до яких встановлено, що дійсно мала місце дорожньо-транспортна пригода 13 грудня2019 року, оглянуто і описано місце дорожньо-транспортної пригоди, яке знаходиться у м. Дніпро, на перехресті вул. Київська з вул. Докучаєва, під час якої відбувся наїзд на пішохода ОСОБА_7 , в результаті якої останній спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості;
- постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 13 грудня 2019 року, відповідно до якої речовим доказом було визнано автомобіль «Mitsubishi Outlander», д/н НОМЕР_1 , який залишено на зберіганні на майданчику тимчасового тримання ТОВ «Династія-Дніпро», розташованого за адресою: м. Дніпро, вул. Курсантська, 22;

- постановою про визнання речових доказів та передачу їх на зберігання від 17 грудня 2019 року, відповідно до якої речовим доказом було визнано диск «CD-R ТОВ «В.М.», який зберігається при матеріалах кримінального провадження;

- висновком судово-медичної експертизи № 270е від 22.01.2020 року КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР», згідно з яким тілесні ушкодження отриманні ОСОБА_7 у вигляді тупої травми тіла: закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, синців в обох параорбітальних областях, синця лівої половини обличчя, численних переломів кісток лицьового черепу ліворуч (передньої, зовнішньої та задньої стінки верхньощелепної пазухи ліворуч зі зміщенням уламків, частина з яких знаходиться в порожнині пазухи, лівостороннього гемосинусу верхньощелепної пазухи, перелому нижньої стінки лівої очниці, перелому виличної кістки та її дуги ліворуч зі зміщенням уламків), підшкірної емфіземи м`яких тканин лівої половини обличчя, садна лівого колійного суглобу. За своїм характером виявлені у ОСОБА_7 тілесні ушкодження відносяться до ушкоджень середньої тяжкості;
- висновком судової комплексної автотехнічної та фототехнічної експертизи Дніпропетровського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 19/104-9/2/79/80 від 24.01.2020 року, згідно з яким відповідно до наданої на дослідження відеограми, під час руху пішохода ОСОБА_7 з моменту виходу на проїзну частину вул. Київській до наїзду на неї автомобілем «Mitsubishi Outlander», д/н НОМЕР_1 , становить 4,7 с ± 0,1 с.; відповідно до наданої на дослідження відеограми, під час руху автомобіля «Mitsubishi Outlander», д/н НОМЕР_1 , з моменту відновлення руху з одночасною зміною напрямку свого руху ліворуч до моменту наїзду на пішохода ОСОБА_7 , становить 2,7 с ± 0,1 с.; в даній дорожній обстановці водій автомобіля «Mitsubishi Outlander», д/н НОМЕР_1 ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 10.1, 16.2 Правила дорожнього руху України; при заданому механізмові події, дії водія автомобіля «Mitsubishi Outlander», д/н НОМЕР_1 ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.п. 10.1, 16.2 Правила дорожнього руху України, що з технічної точки зору перебуває у причинному зв`язку з настанням даної ДТП; технічна можливість запобігти вказаній ДТП для водія автомобіля «Mitsubishi Outlander», д/н НОМЕР_1 ОСОБА_3 визначалась виконанням ним вимог п.п. 10.1, 16.2 Правила дорожнього руху України і для нього не було яких-небудь перешкод технічного характеру, які не дозволили б йому їх виконати.
Крім того, в судовому засіданні був оглянутий диск з відеозаписом на якому зафіксовано безпосередньо ДТП, яка мала місце 13.12.2019 року.

У сукупності з показаннями обвинуваченого, потерпілої та вищевказані докази підтверджують факт дорожньо-транспортної пригоди за участю водія ОСОБА_3 , внаслідок якої потерпілій ОСОБА_7 спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, а висновок експерта № 19/104-9/2/79/80 від 24.01.2020 року, підтверджує факт порушення обвинуваченим ОСОБА_3 вимог п.п. 10.1, 16.2 Правил дорожнього руху, що з технічної точки зору знаходиться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.
Відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Оцінивши вищевказані докази, які є належними та допустимими, судом приймаються до уваги при розгляді даного кримінального провадження, оскільки порушення норм КПК України при збору даних доказів не було встановлено.
За класифікацією злочин, вчинений ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 286 КК України, відноситься до категорії нетяжких злочинів (ст. 12 КК України).

Згідно з п. 20 роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в постанові № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК України суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв транспортних засобів тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного.
Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини " передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Оцінюючи докази в їх сукупності суд вважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_3 повністю підтвердилась під час судового провадження, та його дії, які виразилися впорушені Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_7 , середнього ступеню тяжкості тілесні ушкодження,правильно кваліфіковані за ч.1 ст. 286 КК України.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 відповідно до ст. 66 КК України суд визнає його повне визнання своєї вини.
Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Обговорюючи питання про вид і міру покарання ОСОБА_3 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним діяння, яке відноситься до категорії нетяжких злочинів, данні про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, пенсіонер, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, на утриманні має малолітню дитину, 2006 року народження, одружений, за місцем мешкання характеризується позитивно, а також його ставлення до вчиненого діяння та його наслідків, зокрема визнання своєї вини, при цьому, на думку суду, ОСОБА_3 щиро не розкаявся, оскільки нічого не зробив, щоб виправити ситуацію, що склалася, не відшкодував навіть частково заподіяну шкоду, оскільки розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінального правопорушення, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному кримінальному правопорушення, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані кримінальним правопорушенням збитки. Суд також враховує думку потерпілої, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 , а також для попередження нових злочинів, йому слід призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі, передбаченого санкцією статті обвинувачення, в редакції статті, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення, тобто станом на 13.12.2019 року.
За змістом п. 21 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», у кожному випадку призначення покарання за частинами 1 та 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання позбавлення права керувати транспортними засобами.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує грубе порушення Правил дорожнього руху з боку обвинуваченого, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, з метою забезпечення міри виховного характеру, приходить до висновку про призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом на строк в межах санкції статті.
Крім того, потерпіла ОСОБА_7 звернулася до суду з цивільним позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином. В обґрунтування позову зазначила, що їй внаслідок ДТП, яка мала місце 13 грудня 2019 рокуспричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, просила стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 в якості відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 10496,00 гривень, моральної шкоди 50 000,00 гривень та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8000, 00 грн.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 позовні вимоги в частині відшкодування матеріальних збитків визнав в повному обсязі, погодившись їх відшкодувати. Позовні вимоги в частині відшкодування завданої моральної шкоди визнав частково.
Суд, дослідивши докази, надані цивільним позивачем на підтвердження позовних вимог, вислухавши пояснення цивільного позивача та цивільного відповідача, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 129 КПК України суд ухвалюючи обвинувальний вирок, залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Суд вважає, що цивільний позов ОСОБА_7 в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі 10496,00 грн. слід задовольнити у повному обсязі на підставі ст. 1166 ЦК України, оскільки факт спричинення матеріальної шкоди потерпілій з вини обвинуваченого знайшов своє повне доказове підтвердження сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів, враховуючи визнання обвинуваченим позову в цій частині, а тому та з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 підлягає до стягнення заподіяна матеріальна шкода у розмірі 10496,00 грн.
При вирішенні цивільного позову потерпілої в частині стягнення моральної шкоди, суд бере до уваги постанову Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", де вказано, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при рішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача і вини останнього в її спричиненні.
За змістом ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичній болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.
Моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати в повному обсязі, оскільки немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Судом прийнято до уваги те, що потерпілій внаслідок вчинення даного злочину спричинено тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості з довготривалим розладом здоров`я, внаслідок чого вона змушена була пройти курс лікування та понести певні матеріальні затрати, її стан здоров`я повністю досі не відновлений.
Проаналізував доводи ОСОБА_7 , суд вважає повністю доказаними наявність у неї на протязі тривалого часу моральних страждань та сума в розмірі 50 000,00 грн. є реальною з врахуванням вимог розумності і справедливості та підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на її користь.
Також, згідно до ст. ст.133,137 ЦПК України підлягають до стягнення документально підтверджені витрати потерпілої на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 8000 грн.
Під час досудового розслідування у кримінальному провадженні було проведено комплексну судову автотехнічну та фототехнічну експертизу № 19/104-9/2/79/80 від 24.01.2020 року, витрати на яку складають 3140,20 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Суд приходить до висновку, що зазначені судові витрати, у відповідності з вимогами ст. ст. 122, 124, 126 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 369-371, 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 5 100 грн. (п`ять тисяч сто гривень) з позбавлення права керування транспортними засобами строком на два роки.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 3140 (три тисячі сто сорок гривень) 20 копійок витрат на проведення комплексної судової автотехнічної та фототехнічної експертизи № 19/104-9/2/79/80 від 24.01.2020 року.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про стягнення з ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_7 матеріальну шкоду в розмірі 10496,00 грн. (десять тисяч чотириста дев`яносто шість гривень), а також витрати на правничу допомогу в розмірі 8000 грн. (вісім тисяч гривень).
Стягнути з ОСОБА_3 на користь потерпілої ОСОБА_7 моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн. (п`ятдесят тисяч гривень).
Речові докази:
-диск «CD-R ТОВ «В.М.», який зберігається при матеріалах кримінального провадження продовжувати зберігати при матеріалах кримінального провадження.

-автомобіль «Mitsubishi Outlander», д/н НОМЕР_1 ,який залишено на зберіганні на майданчику тимчасово вилученого майна ПП - повернути власнику за належністю.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок суду може бути оскаржено в тридцятиденний строк з дня його проголошення в судову палату по кримінальним справам Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: ОСОБА_1