печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві судове провадження за скаргою адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України та уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у неповернені майна під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №000368 від 14.06.2018 року,-

ВСТАНОВИВ:
16.11.2020 у провадження Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України та уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у неповернені майна під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №000368 від 14.06.2018 року.

Так, в обґрунтування скарги адвокат зазначає, що 21 серпня 2020 року прокурором першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідування та підтримання публічного обвинувачення офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 була винесена постанова про закриття кримінального провадження на підставі п.10 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з закінченням строку досудового розслідування, визначеного ст.219 КПК України.

Однак, у вказаній постанові не було вирішено питання щодо долі речей та документів, які було вилучено під час здійснення досудового розслідування, з врахуванням зазначеного, адвокат просить суд: зобов`язати уповноважених слідчих групи слідчих ГСУ НП України та прокурорів групи прокурорів Офісу Генерального прокурора у кримінальному провадженні № 0000368 від 14.06.2018, повернути ОСОБА_4 майно вилучене 19 лютого 2019 року в ході здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000368 від 14.06.2018.

Особа, що подала скаргу в судове засідання не з`явилася, про місце і час розгляду скарги повідомлена належним чином, через канцелярію суду представником було подано заяву про те, що скаргу підтримує та просить суд розглядати у його відсутність.

Слідчий/прокурор у судове засідання не з`явились, про розгляд скарги повідомлені належним чином.

Згідно норми ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду скарги слідчим суддею не здійснювалась.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті скарги у відсутність не з`явившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Вивчивши скаргу, дослідивши матеріали провадження приходжу до наступного висновку.

Судовим розглядом встановлено, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000368 за підозрою ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 361, ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 361-2 КК України.

Так, вбачається, що в рамках кримінального провадження проводились обшуки під час яких було вилучені речі та документи, проте при винесенні постанови про закриття кримінального провадження, прокурором не було вирішено питання вилучених речей.

Адвокатом було подано клопотання про повернення майна до прокурора у кримінальному провадженні, однак відповіді на дане клопотання не було отримано.

Зі скарги, слідчий суддя встановив, що адвокат звертається до слідчого судді в порядку ст. 303 КПК України, тобто оскаржує бездіяльність органу досудового розслідування щодо не вирішення питання про повернення майна, у зв`язку з закриттям кримінального провадження.

Відповідно до ст. 303 КПК України, а саме ч. 1 цієї статті, законодавцем передбачено оскарження у суді бездіяльності слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування; рішення слідчого про закриття кримінального провадження; рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим; рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу; рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування; повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом.

Вказаний рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора під час досудового розслідування є вичерпним.

Слідчий суддя, з врахуванням даних обставин, звертає увагу, що відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно із вимогами ч. 9 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України прокурор, слідчий суддя, суд, як і інші органи державної влади та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами. Однією із загальних засад кримінального провадження, згідно п. 2 ч. 1 ст. 7, ч. 1 ст. 9 КПК, є законність, що передбачає обов`язок суду, слідчого судді, прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого, інших службових осіб органів державної влади неухильно додержуватися вимог Конституції, цього кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких дана Верховною Радою, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до дефініції, що міститься у п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України, слідчий суддя - це суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, та у випадку, передбаченому статтею 247 цього Кодексу, - голова чи за його визначенням інший суддя відповідного апеляційного суду.

В той же час, пунктом 5 ч. 1 ст. 3 КПК України визначено, що досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Таким чином, повноваження та судовий контроль слідчого судді розповсюджуються саме на стадії досудового розслідування, застосування слідчим суддею процесуальних норм у припиненому кримінальному провадженні не допускається.

Отже, і вирішення клопотання про долю речових доказів у кримінальному провадженні, що закрито прокурором, не відноситься до компетенції слідчого судді.

Внаслідок того, що після закриття кримінального провадження слідчий суддя не уповноважений на здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, за винятком випадку оскарження постанови слідчого чи прокурора про закриття кримінальної справи, слідчий суддя вважає, що дана скарга не підлягає задоволенню, оскільки адвокат помилково обрав спосіб звернення до суду щодо вирішення даного питання.

Керуючись ст.ст. 100, 174, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:
Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на бездіяльність уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України та уповноважених осіб Офісу Генерального прокурора, яка полягає у неповернені майна під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №000368 від 14.06.2018 року залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1