справа № 439/260/19
провадження № 1-кп/439/20/20
УХВАЛА
судового засідання

25 вересня 2020 року м. Броди

Бродівський районний суд Львівської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , їх представників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_8 (в режимі відео конференції), його захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ,
під час розгляду у відкритому судовому засіданні кримінального провадження № 0000050 від 29.08.2018 року про обвинувачення
ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в :

В судовому засіданні 25 вересня 2020 року прокурор подав суду клопотання про визнання доказів очевидно недопустимими. Він просить визнати очевидно недопустимими доказами фактичні дані, процесуальним джерелом отримання яких є клопотання адвоката ОСОБА_9 № 005-кр/2019/005вих від 14 лютого 2020 року про залучення експерта на договірних умовах до проведення судової транспортно-трасологічної експертизи у кримінальному провадженні №0000050 та висновок експерта №4/6-128/20 від 21.02.2020 за результатами проведення судової транспортно-трасологічної експертизи у кримінальному провадженні №0000050.

В обґрунтування своєї вимоги прокурор покликається на те, що в судовому засіданні 25.08.2020 адвокатом ОСОБА_9 відкрито стороні обвинувачення документи, які сторона захисту має намір використати в суді як докази у кримінальному провадженні №0000050, а саме:

-клопотання про залучення експерта на договірних умовах до проведення судової транспортно-трасологічної експертизи №005-кр/2019/005вих від 14.02.2020;

-опис документів, які направлялись для проведення судової транспортно-трасологічної експертизи;

-супровідний лист Тернопільського НДЕКЦ МВС України №19/120/4/6 від 24.02.2020;

-завірену світлокопію рахунку №34/Т20 від 24.02.2020;

-завірену світлокопію квитанції №25920463 про сплату 2532,6 грн. від 13.02.2020;

-завірену світлокопію квитанції №25920464 про сплату 25,33 грн. від 13.02.2020;

-висновок експерта №4/6-128/20 від 21.02.2020.

Прокурор вважає, що фактичні дані, що містяться у цих документах, є очевидно недопустимими доказами.

На його думку, в ході судового розгляду сторони провадження не вправі самостійно залучати експертів, оскільки таке право передбачено у главі 20 «Слідчі (розшукові) дії» Розділу ІІІ «Досудове розслідування». А розділом «Судове провадження у першій інстанції» КПК України не передбачено такого права. Також таке право відсутнє у ч. 4 ст. 42 та ст. 46 КПК України, якими регламентовано процесуальні права обвинуваченого і захисника.

Також прокурор зауважив, що питання про визнання очевидно недопустимими доказами фактичних даних, процесуальним джерелом яких є клопотання адвоката ОСОБА_9 №005-кр/2019/005вих від 14 лютого 2020 року про залучення експерта на договірних умовах до проведення судової транспортно-трасологічної експертизи у кримінальному провадженні № 0000050 та висновок експерта №4/6-128/20 від 21 лютого 2020 року за результатами проведення судової транспортно-трасологічної експертизи у кримінальному провадженні № 80000050, не повинно відкладатись до постановлення вироку.

На переконання сторони обвинувачення, при залученні стороною захисту експерта для проведення судової транспортно-трасологічної експертизи у кримінальному провадженні №0000050, та при її проведенні допущено й інші порушення кримінального процесуального закону, адже з висновку експерта №4/6-128/20 від 21 лютого 2020 року за результатами проведення судової транспортно-трасологічної експертизи у кримінальному провадженні № 80000050 вбачається, що під час її проведення досліджувались ті самі об`єкти і вирішувались ті самі питання, що й при проведенні попередніх експертиз. Зокрема, в ході проведення транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи (висновок експерта №4610/4611/4654 від 02.11.2018) вирішувалось питання щодо взаємного розташування автомобіля «RenaultTrafik», номерний знак НОМЕР_1 , з мопедом-скутером «SuzukiLets-2». Це ж питання також було предметом дослідження при наданні експертом висновку №4/6-128/20 від 21 лютого 2020 року на підставі тих же матеріалів кримінального провадження, при цьому, що відповідь у висновку №4/6-128/20 від 21 лютого 2020 року не підтверджує висновку первинної експертизи. Аналогічним чином, висновок експерта №4/6-128/20 від 21 лютого 2020 року повністю не підтверджує попередній висновок у провадженні № 463 від 14 лютого 2019 року за результатами комісійної судово-автотехнічної експертизи. Незважаючи на непідтвердження (повністю або частково) вказаним висновком експерта висновків первинних (попередніх) експертиз така експертиза, всупереч положенням п.п. 4.14, 4.15, 4.19 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 № 53/5, не проведена як повторна, не зазначено мотивів її призначення, а у дослідницькій її частині не вказано причин розбіжностей з висновками попередніх експертиз.

Окрім того, прокурор просить суд врахувати, що у клопотанні адвоката ОСОБА_9 № 005-кр/2019/005вих від 14.02.2020 про залучення експерта на договірних умовах до проведення судової транспортно-трасологічної експертизи у кримінальному провадженні №0000050 сформульовано питання: «чи може бути технічно спроможною версія сторони захисту, згідно з якою перед зіткненням мотоцикл мопед виїхав до місця зіткнення з лівого (у напрямку свого руху) узбіччя, а зіткнення відбулося на смузі руху автомобіля», проте обвинувачений ОСОБА_8 , як в ході досудового розслідування, так і підчас судового розгляду вказаного кримінального провадження, жодних показань не давав, а протокол проведення слідчого експерименту від 13.11.2018 за участю свідка ОСОБА_11 судом визнано очевидно недопустимим доказом.

В судовому засіданні потерпілі та їх представники підтримали вимогу прокурора.
Обвинувачений та його захисники заперечили клопотання прокурора.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_10 просить врахувати, що на стадії досудового розслідування не заявлялось клопотання про залучення експерта на договірних умовах у зв`язку з тим, що сторона захисту не була ознайомлена із матеріалами досудового розслідування.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обставини клопотання, суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання з таких підстав.
Згідно зі ст. 2 КПК України єдиним засобом досягнення цілей кримінального провадження є додержання належної процедури доказування з метою отримання достовірної інформації щодо події кримінального правопорушення чи пов`язаних із нею обставин, яка може бути використана для підтвердження винуватості або невинуватості особи у вчиненні злочину. Завданнями кримінального провадження є захист особи від злочинів, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожен, хто вчинив злочин, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений.
Згідно зі ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Відповідно до вимог ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.
Згідно ч. 3 ст. 93 КПК України сторона захисту здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів. передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 94 КПК України кожен доказ у кримінальному провадженні має оцінюватися з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Частина 1 ст. 99 КПК України визначає, що документом є спеціально створений з метою збереження інформації матеріальний об`єкт, який містить зафіксовані за допомогою письмових знаків, звуку, зображення тощо відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.
На думку суду, клопотання прокурора в частині визнання недопустимим доказом клопотання адвоката ОСОБА_9 № 005-кр/2019/005вих від 14 лютого 2020 року не підлягає до задоволення, так як не є доказом у справі. Адже за своєю суттю клопотання це звернення особи із проханням про реалізацію закріпленого законом права. У клопотанні викладаються мотиви, підстави, позиції автора для вирішення порушеного питання. А відтак, вимога прокурора в частині визнання очевидно недопустимими доказами фактичних даних, процесуальним джерелом отримання яких є клопотання адвоката ОСОБА_9 № 005-кр/2019/005вих від 14 лютого 2020 року, є безпідставною, так як визнавати допустимими чи недопустимими слід лише документи, які містять у собі відомості, які мають значення для кримінального провадження.

Клопотання прокурора в частині визнання очевидно недопустимими доказами фактичних даних, процесуальним джерелом отримання яких є висновок експерта № 4/6-128/20 від 21 лютого 2020 року за результатами проведення судової транспортно-трасологічної експертизи у кримінальному провадженні № 0000050 слід задовольнити з огляду на таке.

Встановлено, що на стадії досудового розслідування сторона захисту із клопотанням про призначення судової транспортно-трасологічної експертизи до слідчого, прокурора чи безпосередньо до експерта не зверталась. Також в ході судового розгляду справи сторона захисту перед судом не клопотала про призначення такої експертизи, хоча таке право визначене ст. 332 КПК України.

Окрім того, враховано, що з клопотанням адвоката ОСОБА_9 № 005-кр/2019/005вих від 14 лютого 2020 року в розпорядження експерта надано, серед інших матеріалів (вихідних даних), копію довідки Голубицької сільської ради від 09 грудня 2019 року № 02-19/356, яка не досліджувалась судом у кримінальному провадженні.

Також серед вихідних даних, наданих експерту, є версія сторони захисту, яка не озвучувалась у судовому засіданні.

Оскільки в ході судового розгляду сторони кримінального провадження не позбавлені права клопотати перед судом про призначення експертизи то, на думку суду, саме такий спосіб реалізації сторони захисту на встановлення обставин справи буде найбільш доцільним на даному етапі, адже в такому випадку буде враховано думку усіх сторін кримінального провадження щодо формулювання питань, які слід поставити перед експертом, щодо вихідних даних, щодо вибору установи, якій слід доручити проведення експертизи.

Керуючись статтями 91-94, 369, 372 КПК України, суд -

у х в а л и в :

Клопотання задовольнити частково.
Визнати очевидно недопустимими доказами фактичні дані, процесуальним джерелом отримання яких є висновок експерта №4/6-128/20 від 21.02.2020 за результатами проведення судової транспортно-трасологічної експертизи у кримінальному провадженні №0000050.

В решті вимог прокурора відмовити.
Повний текст ухвали складений 30 вересня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1