ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3077/20 Справа № 173/997/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_9 ,

ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Дніпрі апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 вересня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Усть-Кут Іркутської області, РФ, громадянина України, не одруженого, не маючого дітей на утриманні, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, п.п.12,13 ч.2 ст.115, ч.2 ст. 15 п.1,12, 13 ч.2 ст. 115 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
Вказаною ухвалою продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 до 23 жовтня 2020 року. Відмовлено захиснику ОСОБА_7 в задоволенні клопотання про зміну запобіжного заходу ОСОБА_8 на більш м`який.
Постановляючи своє рішення суд мотивував його тим, що на час розгляду клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою є наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, остільки ОСОБА_8 може ухилитися від суду чи вчинити новий злочин, так як останній не має постійного офіційного місця роботи, має не зняту та непогашену судимість, обвинувачується у вчиненні особливо тяжких злочинів, а також ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочинів вчинених в період умовно-дострокового строку. У зв`язку з чим, суд дійшов висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою та не знайшов підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу.
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу суду та застосувати до його підзахисного запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, з носінням електронного засобу контролю та покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.
Вважає, що рішення суду є незаконним та постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права, остільки судом не було враховано вимоги ст. ст. 177, 178, 194 КПК України. Ризики зазначені в клопотанні прокурора вважає недоведеними та спростовуються тим, що ОСОБА_8 має постійне місце проживання, характеризується позитивно, має ряд захворювань, відсутні докази впливу на свідків чи потерпілих, не має наміру вчиняти нові злочини. Крім того, захисник вказує, що в суді було допитано свідка ОСОБА_11 , який пояснив про іншу особу, яка можливо і причетна до скоєння вбивства потерпілого.
Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого та його адвокатів, які підтримали апеляційні вимоги, та просили їх задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав ухвалу суду законною та обґрунтованою, перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вимоги апеляційної скарги адвоката обвинуваченого не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
За вимогами ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно із ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
На переконання апеляційного суду, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 , належним чином дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 , суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.
Колегія суддів вважає, що ризики, які враховувались судом при обранні обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, доведені і продовжують існувати, оскільки ОСОБА_8 , має не зняту та непогашену судимість, може ухилитись від суду, тяжкості покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винним, обвинувачений може переховуватись від суду. Ризик втечі обвинуваченого та ухилення від суду є реальними та не зменшились. Тому, більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, буде недостатнім.
Продовження існування зазначених вище ризиків у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру інкримінованих злочинів, та більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, акцентуючи увагу на тому, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою. Проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Європейський Суд з прав людини, неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Що стосується посилання в апеляційній скарзі на стан здоров`я, то колегія суддів зазначає, що ОСОБА_8 дійсно страждає на захворювання, але йому надається відповідне лікування в умовах СІЗО.
Ухвала за своїм змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною.
Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
З огляду на викладене, колегія суддів, вважає необхідним зазначену апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції, - без змін.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 376, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 вересня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
_____________ ____________ _____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4