Справа № 644/ 2373 /20
н/п 1-в/644/ 221 /20
У Х В А Л А
іменем України
08 липня 2020 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника ХВК № 43 ОСОБА_4 ,

засудженого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова в режимі відео конференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньою технічною освітою, раніше неодноразово судимого, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

в с т а н о в и в:
До Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

В обґрунтування клопотання засуджений зазначає, що він відбуває покарання призначене вироком Київського районного суду м. Харкова від 08.11.2017 року, відповідно до якого його визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі. Вироком суду зараховано в строк відбування покарання відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України, строк попереднього ув`язнення з 14.12.2015 року по 21.06.2017 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі. Початок строку відбування покарання рахується з 14.12.2015 року. Вирок набрав законної сили 23.01.2018 року.

Засуджений вважає, що своєю поведінкою та сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення. На підставі викладеного, засуджений зазначає, що існують підстави для звільнення, передбачені ст. 81 КК України так як він відбув більше 3/4 строку призначеного за вироком покарання.

Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання та доводи наведені в його обґрунтування підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор проти задоволення клопотання засудженого заперечував.

Суд, перевіривши матеріали особової справи засудженого, вислухавши думку прокурора, засудженого, приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що вироком Київського районного суду м. Харкова від 08.11.2017 року, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі. Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишено без змін. Початок строку відбування покарання рахується з 14.12.2015 року, з часу фактичного затримання. Вироком суду зараховано в строк відбування покарання, строк попереднього ув`язнення з 14.12.2015 року по 21.06.2017 року з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, відповідно до вимог ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону який діяв до 21.06.2017 року).

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 23.01.2018 року вирок суду першої інстанції від 08.11.2017 року залишено без змін.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07.11.2018 року засудженому ОСОБА_5 зараховано у строк відбуття покарання, призначеного йому вироком Київського районного суду м. Харкова від 08.11.2017 року, строк попереднього ув`язнення з 21.06.2017 року по 23.01.2018 року у відповідності до ч. 5 ст. 72 КК України із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку відбування покарання 14.12.2015 року. Кінець строку відбування покарання 05.11.2020 року. На час розгляду клопотання засуджений відбув 3/4 строку призначеного судом покарання.

Згідно ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

При цьому вирішальним фактором при прийнятті судом рішення про застосування до засудженого ст. 81 КК України, є не відбуття певної частини строку покарання засудженим, а саме те, що засуджений своєю поведінкою за весь період відбування покарання дає підстави вважати, що він змінив свою поведінку і вже став на шлях виправлення.

Згідно наданої ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43) особової справи ОСОБА_5 вбачається, що засуджений раніше неодноразово судимий за скоєння корисливих злочинів, а також злочинів пов`язаних з незаконним обігом наркотичних речовин.

Станом на час розгляду справи засуджений характеризується посередньо, має одне заохочення, стягнень немає, підтримує рівні стосунки з іншими засудженими. До виконання передбачених законом вимог персоналу ставиться не завжди сумлінно.

Висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, повинен ґрунтуватися на аналізі даних про поведінку засудженого за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.

Положення про те, що засуджений став на шлях виправлення, означає, що його зразкова поведінка і сумлінне ставлення до виконання обов`язків у період відбування покарання засвідчили успішність процесу виправлення.

Згідно з п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна не відбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.

Згідно з п.17 вказаної Постанови Пленуму при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким судам слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці і навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також наміри щодо залучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

При цьому суд зазначає, що відсутність стягнень у засудженого на час звернення до суду з клопотанням не є тією обставиною, якої достатньо для висновку про те, що засуджений довів своє виправлення, цей факт лише підтверджує обставину звичайного додержання засудженим режиму відбування покарання.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до протоколу № 5 засідання комісії ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43)» від 13.02.2019 року, засудженому відмовлено в направленні матеріалів до суду для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення засудженого, оскільки він не довів своє виправлення.

Інших даних про виправлення засудженого на час розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення матеріали особової справи не містять.

Доводи засудженого про можливість застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є непереконливими, оскільки з урахуванням перевірених матеріалів справи, суд не вбачає підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 .

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.

Копію ухвали направити учасникам судового провадження для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй судового рішення.

Суддя: ОСОБА_1