УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 серпня 2020 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 120 201 100 000 000 99 від 19.02.2020 за ч. 2 ст. 286 КК України,

у с т а н о в и в :
До Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту майна ОСОБА_4 звернувся адвокат ОСОБА_3 .

На обґрунтування клопотання його ініціатор зазначив, що ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.02.2020 (справа № 761/5933/20) у кримінальному провадженні № 120 201 100 000 000 99 від 19.02.2020 накладений арешт на автомобіль «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_1 , оскільки зазначений автомобіль був предметом кримінального правопорушення, зберіг на собі сліди його вчинення, тому визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Водночас, на думку ініціатора клопотання, подальше застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження втратило свою актуальність, оскільки необхідні слідчі дії з вказаним автомобілем проведені, подальше утримання транспортного засобу органом досудового розслідування суттєво порушує права власників.

У зв`язку з цим, заявник просив скасувати арешт зазначеного транспортного засобу.

У судовому засіданні представник власника майна клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Слідчий СУ ГУ НП у Київській області, будучи повідомленим про день, час та місце розгляду клопотання належним чином, не прибув, про поважність причини неявки не повідомив.

Слідчий суддя, заслухавши доводи ініціатора клопотання, дослідивши надані матеріали, дійшов висновку про таке.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано захист права власності.
Згідно з цією нормою кожна особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом.
Наведена засада закріплена у ст. 41 Конституції України, яка зазначає, що право власності є непорушним, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Зазначене положення Конституції покладене в основу однієї з засад кримінального провадження, сутність якої відображена у ст. 16 КПК України та передбачає, що позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження можливе лише на підставі вмотивованого судового рішення, без наявності якого допускається лише тимчасове вилучення майна.

У контексті клопотання, що розглядається слідчим суддею, має бути надана оцінка правомірності примусового, тобто без добровільної згоди особи, вилучення з її володіння та користування речей, предметів, документів, а також їх подальше утримання органом досудового розслідування.

Так, процесуальним законом визначено, що обов`язок здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні покладається на слідчого суддю.

У силу ст. 9 КПК при виконанні вказаного вище обов`язку слідчий суддя зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, статтею 8 КПК наголошено, що кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, саме слідчий суддя шляхом безпосереднього застосування своїх повноважень має забезпечити дотримання вимог закону усіма учасниками кримінального провадження, та зобов`язаний вживати передбачені законом заходи для поновлення порушених під час досудового розслідування прав та інтересів осіб.

Ухвалою слідчого судді від 26.02.2020 (справа № 761/5933/20) у кримінальному провадженні № 120 201 100 000 000 99 задоволене клопотання прокурора відділу прокуратури Київської області та накладений арешт на автомобіль «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 ,оскільки вказаний автомобіль є предметом злочину, тобто у силу ст. 98 КПК є доказом у кримінальному провадженні.
Зазначене кримінальне провадження порушене за фактом дорожньо-транспортної пригоди наїзду автомобіля «Hyundai» під керуванням ОСОБА_5 на пішоходів.
У зв`язку з цим, автомобіль «Hyundai» визнаний доказом у кримінальному провадженні.
Водночас, як вбачається з листа слідчого СУ ГУНП у Київській області ОСОБА_6 від 21.07.2020 № 24/70-099, у подальшому застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відпала потреба, оскільки технічна експертиза та інші слідчі дії з вказаним автомобілем проведені.

З наведеного витікає, що актуальність збереження вказаного речового доказу шляхом накладення на нього арешту відсутня.
Згідно з ч. 1 ст.174 КПК арешт майна може бути скасований у разі, коли буде доведено, що у подальшому застосуванні даного заходу відпала потреба.

Таким чином, вищенаведене доводить, що на теперішній час потреба у застосуванні вказаного заходу забезпечення кримінального провадження відсутня, оскільки подальше перебування майна під арештом не відповідає наведеній у ст. 170 КПК меті та завданню його застосування, що вимагає від слідчого судді прийняття рішення, яке б усунуло спричинені негативні наслідки та відновило права власників.

Таким чином, клопотання підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 132, 170, 174 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , задовольнити.
Арешт, накладений 26.02.2020 ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва (справа № 761/5933/20) на автомобіль «Hyundai», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1