Справа № 755/6301/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" грудня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002764 від 22.04.2020 року за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Боярка, Київської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: вироком Деснянського районного суду м. Києва від 12.11.2014 року за ч. 1 ст. 186 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік; вироком Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 03.03.2015 року за ч. 1 ст. 186 ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 70, ч. 4 ст. 70 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки; вироком Києво-Святошинського районного суду м. Києва від 29.09.2015 року за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. ст. 70, 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі; вироком Дніпровського районного суду м. Києва за ч. 2 ст. 186 ч. 4 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі; вироком Дарницького районного суду м. Києва від 28.02.2017 року за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України приєднано 1 рік за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 01.02.2016 року, яким призначено покарання у вигляді 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 11.12.2018 року умовно-достроково ( 2 місяці 21 день) на підставі ухвали Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 , 21 квітня 2020 року, приблизно о 19 годині 30 хвилин, перебуваючи біля школи № 98, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Микитенка, 7, де помітив неповнолітніх хлопців, які грали в футбол, підійшовши до них, ОСОБА_4 побачив на землі рюкзак, в якому знаходився мобільний телефон марки «Ксіомі» з кришкою яскраво синього кольору, що належить неповнолітньому ОСОБА_8 , в цей час у останнього виник злочинний умисел, спрямований на повторне збагачення, а саме викрадення мобільного телефону торгової марки «Ксіомі», вартістю 1950 грн., що знаходилися у рюкзаку, та належить неповнолітньому ОСОБА_8 .

Так, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів з метою власного протиправного збагачення, ОСОБА_4 підійшов до місця, де знаходився рюкзак потерпілого ОСОБА_8 , та скориставшись тим, що за його діями ніхто із сторонніх осіб не спостерігає, повторно таємно викрав з рюкзака мобільний телефон марки «Ксіомі Редмі 7А» та почав відходити від місця злочину. Під час того, як ОСОБА_4 ховав викрадений телефон до кишені шортів, у які був одягнений, та які знаходилися у нього під штанами, його злочинні дії були помічені з боку потерпілого та свідків, які почали переслідувати ОСОБА_4 з метою його затримання, який усвідомлюючи, що його злочинні дії, пов`язані із викраденням телефону носять відкритий характер, незважаючи на вимогу, зупинитися та повернути телефон, почав тікати, утримуючи при собі мобільний телефон, що належить ОСОБА_8 , в подальшому з місця вчинення кримінального правопорушення зник, маючи реальну можливість розпорядитися викраденим майном на власний розсуд, однак невдовзі був затриманий свідком.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України визнав повністю, дав покази, підтвердив обставини скоєння кримінального правопорушення, викладені в установочній частині вироку, зокрема в частині часу, місця та способу вчинення та щиро розкаявся у вчиненому. Зокрема, зазначив, що спочатку хотів пограти з хлопцями у футбол, проте, коли побачив на землі рюкзак, у якому знаходився мобільний телефон, в цей час у нього виник умисел на його крадіжку, що він і зробив, після чого почав бігти, його наздогнав свідок.
Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
Положення ч. 3 ст. 349 КПК України, роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.
За згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони вірно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 .

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показаннями, щирим каяттям у скоєному та наведеними вище письмовими документами.
Аналізуючи наведене, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні відкритого викрадення чужого майна (грабіж), вчиненого повторно і тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за ч. 2 ст. 186 КК України.
Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, який, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, конкретні обставини кримінального провадження, дані про його особу, а саме: під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, раніше судимий.
Згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_4 , вищезазначених даних про його особу, конкретних обставин кримінального провадження, суд вважає, що його перевиховання і виправлення неможливо без ізоляції від суспільства і не знаходить підстав для застосування ст. 75 КК України.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.
Речові докази у кримінальному проваджені відсутні.
Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою вважати продовженим до набрання вироком законної сили.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з 21 квітня 2020 року.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся.
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні.
Речові докази у кримінальному проваджені відсутні.
Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

С у д д я :