ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1839/20 Справа № 208/359/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 квітня 2020 року про задоволення подання адміністрації виправної колонії про умовно-дострокове звільнення щодо
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Мусіївка, Криворізького району, Дніпропетровської області, громадянки України, засудженої: 24.03.2016 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі,

за участю:
прокурора ОСОБА_7 ,
засудженої ОСОБА_6 ,
встановила:
Вказаною ухвалою задоволено подання адміністрації Кам`янської ВК № 34 та постановлено звільнити засуджену ОСОБА_6 від відбування частини покарання у виді позбавлення волі, яка залишилася і призначена вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.03.2016 року, умовно-достроково на 1 рік 4 місяці 24 дні.
Рішення суду обґрунтовано наступним.
Згідно подання адміністрації колонії, засуджена ОСОБА_6 працевлаштована на швейному виробництві чистильником продукції, згодом оволоділа роботою за швейною машинкою, почала цікавитись удосконаленням професії, яку в подальшому має намір використовувати як джерело доходу. У роботі проявляє старанність, ініціативу, допомагає неосвідченим швачкам у виконанні більш складних процесів, ділиться досвідом процесу шиття. На теперішній час є однією з ведучих швачок у бригаді. Порушень вимог правил техніки безпеки не допускає. За сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку має заохочення, стягнень не має, за медичним станом має ряд захворювань, але ніколи цим не зловживала. Вину у скоєному злочині визнає, щиро кається у скоєному.
Початок строку відбування покарання - 26.08.2016 року.
Кінець строку - 26.08.2021 року.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_6 своєю поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення.
Прокурор не погодилась з даним рішенням суду. В апеляційний скарзі просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити в задоволенні подання адміністрації колонії про умовно-дострокове звільнення від відбування подальшого покарання ОСОБА_6 .
Посилається на те, що за період відбування покарання в установі засуджена має лише одне заохочення, при тому, що досить тривалий час перебуває в установі.
Відповідно до характеристики від 28.02.2019 року, засуджена характеризується посередньо, соціально-корисну ініціативу не проявляє.
За вироком має матеріальну шкоду на суму 5 405 грн. 97 коп., яка не сплачена, що свідчить, що засуджена не має критичного ставлення до скоєного злочину.
Вважає, що на теперішній час відсутнє підтвердження, що ОСОБА_6 стала на шлях виправлення та готова до самокерованої правослухняної поведінки.
Під час апеляційного розгляду прокурор підтримала апеляційні вимоги сторони обвинувачення та просила їх задовольнити.
Засуджена ОСОБА_6 заперечувала проти задоволення апеляційних вимог прокурора. Вважала ухвалу законною та обґрунтованою.
Представник установи ОСОБА_8 стверджувала, що засуджена ОСОБА_6 з позитивної сторони характеризується в установі, досягла рівня, який свідчить про її стійке виправлення, тому підстав для подальшого утримання останньої в установі є недоцільним. Крім того вказала, що до установи не надходив виконавчий лист, тому шкода не відшкодовувалася.
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що вона не може підлягати задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Висновок про можливість застосування умовно - дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й на даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові №2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.
Як вбачається з матеріалів провадження та технічного запису судового засідання, суд дослідивши всі обставини справи, прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність задоволення подання адміністрації колонії про умовно-дострокове звільнення ОСОБА_6 від подальшого відбування покарання.
Так, ОСОБА_6 засуджено вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 24.03.2016 року за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 26 серпня 2016 року.
Кінець строку відбування покарання 26 серпня 2021 року.
За час перебування в місцях попереднього ув`язнення засуджена ОСОБА_6 характеризувалася посередньо, стягнень та заохочень не мала.
З 09.09.2016 року по теперішній час відбуває покарання в Державній установі Кам`янська виправна колонія (№34).
Відповідно до характеристики з виправної колонії, ОСОБА_6 по прибутті до установи була працевлаштована на швейному виробництві установи чистильником продукції у бригаді № 30, а згодом у бригаді № 61. У зв`язку з реорганізацією відділення СПС № 6, бригаду було переведено до відділення СПС № 2 та визначено бригадою № 21 у тому ж складі. Час адаптації засудженої проходив дуже складно, проте не дивлячись на складні процеси адаптації, засуджена поступово змогла побороти в собі смуток та правильно реалізувати себе заради рідних та свого майбутнього. Згодом вона оволоділа роботою за швейною машинкою і почала поступово цікавитись удосконаленням професії, яку в подальшому має намір використати, як джерело доходу для життя на волі. На сьогоднішній день, ОСОБА_6 у роботі проявляє ініціативу, старанність, допомагає недосвідченим швачкам у виконанні швацьких процесів та є однією із основних та ведучих швачок у бригаді. За сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку має заохочення, стягнень не має. Свідомо дотримується норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня установи. Соціально-корисну ініціативу у відділенні проявляє шляхом участі у самодіяльних організаціях відділення. Всі роботи із самообслуговування виконує самостійно, має достатній рівень необхідних навичок. Роботи по благоустрою установи виконує з розумною ініціативою. По прибутті до установи висловила бажання приймати участь у програмі диференційованого виховного впливу Правова просвіта, на даний час залучена до програми Підготовка до звільнення. Провину у скоєному злочині визнає, щиро розкаюється.
За висновком комісії установи, засуджена ОСОБА_6 власною поведінкою та ставленням до праці довела своє виправлення, а тому заслуговує на застосування ст. 81 КК України.
Враховуючи дані про особу засудженої, її поведінку під час відбування покарання, колегія суддів погоджується з висновком адміністрації установи та суду першої інстанції про те, що ОСОБА_6 своєю сумлінною поведінкою, ставленням до праці, розумінням щодо скоєного довела своє виправлення.
Тому доводи прокурора про те, що судом не в повній мірі враховано дані про те, що засуджена характеризується посередньо і соціально-корисну ініціативу не проявляє, не обґрунтовані. Дані факти були взяті до уваги судом в сукупності з іншими обставинами по справі, їм було надано належної правової оцінки.
Посилання прокурора на те, що за вироком суду засуджена ОСОБА_6 має не погашену матеріальну шкоду в розмірі - 5407 грн. 97 коп., що характеризує останню негативно, колегія суддів вважає необґрунтованими та такими, які спростовані матеріалами справи, з яких вбачається, що виконавчий лист на адресу установи не надходив.
Судом першої інстанції досліджені всі обставини, які мали значення для прийняття по справі законного і обґрунтованого рішення.
Отже, сукупність наведених даних приводять до висновку про безпідставність апеляційних вимог прокурора, тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області - залишити без задоволення.
Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 02 квітня 2020 року про відмову у задоволенні подання адміністрації виправної колонії про умовно-дострокове звільнення щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4