УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2020 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , представника заявника адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 від 25 вересня 2020 року про відмову у визнанні ОСОБА_5 як потерпілої, та ОСОБА_4 як законного представника потерпілої, у кримінальному провадженні № від 27.02.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИЛА :

До Шевченківського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 від 25 вересня 2020 року про відмову у визнанні ОСОБА_5 як потерпілої, та ОСОБА_4 як законного представника потерпілої, у кримінальному провадженні № від 27.02.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, в якій заявник просить скасувати вказану постанову.

Свою скаргу заявник мотивує тим, що Слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № від 27.02.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

15 вересня адвокат ОСОБА_3 звернувся із до старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 із заявою про визнання ОСОБА_5 як потерпілої, та ОСОБА_4 як законного представника потерпілої.

25 вересня 2020 року старшим слідчим в особливо важливих справах СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_5 як потерпілої, та ОСОБА_4 як законного представника потерпілої, у кримінальному провадженні № від 27.02.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, яку слідчий мотивував тим, що під час досудового розслідування даного кримінального провадження зібрано докази вини водія ОСОБА_7 , які стали причиною зіткнення транспортних засобів учасників ДТП.

При цьому, заявник вважає такі твердження слідчого передчасними, необґрунтованими та безпідставними, оскільки слідчим під час складання постанови істотно порушено кримінально-процесуальний закон, при цьому при проведенні досудового розслідування, усупереч ч.2 ст.9 КПК України не вчинено всіх необхідних дій, спрямованих на визначення шкоди, та не досліджено факт спричинення такої шкоди.

У зв`язку з наведеним, заявник вважає постанову слідчого від 25 вересня 2020 року про відмову у визнанні ОСОБА_5 як потерпілої, та ОСОБА_4 як законного представника потерпілої у кримінальному провадженні № від 27.02.2020, незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Представник заявника адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні скаргу підтримав з мотивів у ній наведених, та просив її задовольнити.

Старший слідчий в особливо важливих справах СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 , рішення якого оскаржується, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду скарги, на виклик у судове засідання не з`явився, будь-яких заяв або клопотань не направляв, матеріали кримінального провадження не надав.

Разом з цим, відсутність у судовому засіданні особи, рішення якої оскаржується, відповідно до положень ч.3 ст.306 КПК України, не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Так, слідчим суддею встановлено, що у провадженні Слідчого управління Головного управління Національної поліції в м. Києві перебуває кримінальне провадження № від 27.02.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

25 вересня 2020 року старшим слідчим в особливо важливих справах СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 винесено постанову про відмову у визнанні ОСОБА_5 як потерпілої, та ОСОБА_4 як законного представника потерпілої, у кримінальному провадженні № від 27.02.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

Так, слідчий у своїй постанові послався на те, що слідством не встановлено факту завдання ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 як її законного представника, кримінальним правопорушенням моральної, фізичної або майнової (матеріальної) шкоди, що унеможливлює визнання потерпілим.

Проте, такий висновок слідчого є передчасним і таким, що не підтверджений сукупністю належних та допустимих доказів, здобутих в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні № від 27.02.2020.

При цьому, слідчий, всупереч приписів ст. 62 Конституції України, якими визначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, фактично визначив, що водій ОСОБА_7 є винним у дорожньо-транспортній пригоді, що є недопустимим з боку слідчого під час проведення досудового розслідування. Більше того, такі передчасні висновки слідчого ніяким чином не обґрунтовують відсутність факту завдання ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 як її законного представника, кримінальним правопорушенням моральної, фізичної або майнової (матеріальної) шкоди.

Крім того, всупереч положенням ст.110 КПК України, вказана постанова слідчого не містить відомостей про зміст обставин, які стали підставами для прийняття постанови, у ній не наведено мотивів на спростування доводів представника заявника адвоката ОСОБА_3 , зазначених у заяві, не наведено обґрунтування необхідності прийняття рішення про відмову у визнанні ОСОБА_5 як потерпілої, та ОСОБА_4 як законного представника потерпілої, у кримінальному провадженні.

Цитування у постанові положень кримінального процесуального закону та кримінального закону не можна ототожнити з відомостями про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотивами прийняття постанови, їх обґрунтуванням.

Слід зазначити, що ч.5 ст.55 КПК України надає слідчому, прокурору право винести постанову про відмову у визнанні потерпілим в тому разі, якщо заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

Не зважаючи на це, та не спростовуючи в постанові про відмову у визнані потерпілим доводів відносно заподіяння ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 як її законного представника, матеріальної та моральної шкоди, слідчий в порушення вимог ст.55 КПК України, відмовив у визнанні ОСОБА_5 як потерпілої, та ОСОБА_4 як законного представника потерпілої, у кримінальному провадженні № від 27.02.2020.

Разом з тим, слідчим, у порушення вимог ч.5 ст. 110 КПК України, якою передбачено, що мотивувальна частина рішення слідчого, викладеного у формі постанови повинна містити відомості про мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, обмежився лише викладом відомостей щодо руху досудового розслідування вказаного вище кримінального провадження, посилання на відсутність об`єктивних даних, які б свідчили про завдання ОСОБА_5 , та ОСОБА_4 як її законного представника, моральної та іншої шкоди як у матеріалах кримінального провадження, разом з тим будь-якого висновку чи обґрунтування, тобто мотивів, за яких слідчий прийняв рішення про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, останнім у постанові не наведено, що є неприпустимим.

Враховуючи наведене, постанова старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 від 25 вересня 2020 року про відмову у визнанні ОСОБА_5 як потерпілої, та ОСОБА_4 як законного представника потерпілої, у кримінальному провадженні № від 27.02.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, підлягає скасуванню, а скарга адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 26, 55, 110, 303, 304, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИЛА:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого в особливо важливих справах СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 від 25 вересня 2020 року про відмову у визнанні ОСОБА_5 як потерпілої, та ОСОБА_4 як законного представника потерпілої, у кримінальному провадженні № від 27.02.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України, задовольнити.

Скасувати постанову слідчого в особливо важливих справах СУ ГУНП в м. Києві ОСОБА_6 від 25 вересня 2020 року про відмову у визнанні ОСОБА_5 як потерпілої, та ОСОБА_4 як законного представника потерпілої, у кримінальному провадженні № від 27.02.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286 КК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали оголосити 16 жовтня 2020 року о 08 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1