У Х В А Л А
30 листопада 2020 року м. Хмельницький
Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницькому скаргу адвоката ОСОБА_3 на постанову прокурора про відмову у визнанні потерпілим, -
В обґрунтування поданого клопотання зазначено, що оскаржувана постанова слідчого є необґрунтованою та безпідставною, а викладені у ній висновки не відповідають фактичним обставинам провадження.
В судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явилася. Подала до суду клопотання, в якому просила подану нею скаргу розглянути за її відсутності.
Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду скарги був повідомлений належним чином.
Дослідивши матеріли кримінального провадження, прихожу до наступних висновків.
Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди ч.1 ст.55 КПК України.
Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого - абз.1 ч.2 ст.55 КПК України.
Частиною 5 ст.55 КПК України визначено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим.
12.11.2020 року на адресу Другого СВ СУ ТУ ДБР у м. Хмельницькому з прокуратури Чернівецької області надійшло з клопотанням ОСОБА_4 , в якому остання просила визнати її потерпілою у даному кримінальному провадженні.
Постановою слідчого Другого СВ СУ ТУ ДБР у м. Хмельницькому ОСОБА_5 від 12.11.2020 року у задоволенні вказаного клопотання ОСОБА_4 було відмовлено.
В обґрунтування прийнятого рішення слідчий послався на те, що на даний час у кримінальному провадженні будь-які докази, які б свідчили про те, що можливим вчиненням кримінального правопорушення останній завдано моральної, фізичної або майнової шкоди відсутні. Також слідчий зазначив, що досудове розслідування у даному провадженні здійснюється на підставі поданої ОСОБА_4 заяви про злочин та ухвали суду про зобов`язання внести відповідні відомості про злочин до ЄРДР, яка постановлена за результатами розгляду скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 , тобто у даному провадженні ОСОБА_4 є заявником та наділена правами, передбаченими ст.60 КПК України, до яких входить в тому числі і можливість надання останньою відповідних доказів на підтвердження поданої нею заяви про злочин.
Надаючи оцінку вказаній постанові суд звертає свою увагу на наступні обставини.
Відмовляючи у визнанні ОСОБА_4 потерпілою у даному кримінальному провадженні слідчим зазначено, що на даний час досудовим розслідуванням не було встановлено факту заподіяння останньому ні моральної, ні фізичної, ні матеріальної шкоди.
Водночас, слідчий суддя зазначає, що ухвалюючи оскаржувану постанову, прокурором не було звернуто увагу на положення абз. 1 ч.2 ст.55 КК України та не надано належної оцінки тій обставині, що у заяві про вчинений злочин, за яким розпочато досудове розслідування у даному кримінальному провадженні, прямо зазначено про вчинення даного кримінального правопорушення стосовно самого заявника ( ОСОБА_4 ). При цьому суд зазначає, що підставою для відмови у залученні особи до провадження як потерпілого, з огляду на приписи ч.5 ст.55 КПК України, є наявність очевидних і достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті. Оскаржувана постанова слідчого посилання на такі обставини не містить, а мотиви її ухвалення зводяться по суті лише до того, що на даному етапі слідства не здобуто доказів, які б підтверджували обставини, на які посилається заявник щодо вчинення стосовно неї злочину.
З огляду на викладене, суд вважає, що оскаржувана постанова слідчого не відповідає вимогам ч.5 ст.110 КПК України, а зроблені у ній висновки є припущеннями та належним чином не обґрунтовані.
Що стосується вимоги про зобов`язання визнати ОСОБА_4 потерпілою у даному кримінальному провадженні, то в цій частині вимоги скарги задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до ч.1 ст.36, ч.5 ст.40 КПК України прокурор та слідчий є самостійними у своїй процесуальній діяльності, втручання у яку осіб, що не мають на те повноважень забороняється.
Керуючись ст.ст. 55, 303-307 КПК України, слідчий суддя, -
Скаргу адвоката ОСОБА_3 задовольнити частково.
В решті у задоволенні скарги відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Хмельницького

міськрайонного суду ОСОБА_1