Справа № 635/3930/20
Провадження № 1-кс/635/1080/2020
У Х В А Л А

04 серпня 2020 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в селищі Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту нерухомого майна, накладеного на підставі ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області від 11 лютого 2016 року (враховуючи роз`яснення ухвали від 29 лютого 2016 року) у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000084 від 24.11.2012, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 15 ч.2 ст.190, ч.1, ч.2, ч.3, ч.4 ст.190 КК України,

встановив:

07 липня 2020 року до Харківського районного суду Харківської області звернулась ОСОБА_3 із клопотанням про скасування обтяжень майна, в якому просить:

-скасувати накладений в рамках кримінального провадження за клопотанням слідчого СУ ГУНП України в Харківській області ОСОБА_4 арешт на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 65,00 кв.м., житловою площею 51,5 кв.м.;

-скасувати накладену в рамках кримінального провадження за клопотанням слідчого СУ ГУНП України в Харківській області ОСОБА_4 заборону на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 65,00 кв.м., житловою площею 51,5 кв.м.;

В обґрунтування вимог клопотання ОСОБА_3 вказала, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за реєстровим №206781360 від 14 квітня 2020 року. Однак, реалізувати свої передбачені законом права на вказане нерухоме майно ОСОБА_3 не має можливості, оскільки за ініціативою та клопотанням слідчого у кримінальному провадженні №0000084 від 24 листопада 2012 року ухвалою апеляційного суду Харківської області від 11 лютого 2016 року у справі №640/9079/13-к накладено арешт, в тому числі, на належну ОСОБА_3 квартиру. 29 лютого 2016 року ухвалою апеляційного суду Харківської області у справі №640/9079/13-к роз`яснено рішення суду, викладене у попередній ухвалі від 11 лютого 2016 року. Апеляційний вирішив вважати накладений арешт на зазначені у клопотанні слідчого від 26 січня 2016 року квартири та будівлі із забороною вчинення будь-яких дій, в тому числі, в рамках виконавчих проваджень. Згідно із відповіддю слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 12 травня 2020 року за вих.№10676/119-24/2020 П1469/119-24/2020 ОСОБА_3 було проінформовано про те, що: досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000084 закінчено 13 квітня 2017 року, обвинувальний акт направлено для подальшого розгляду до Київського районного суду м.Харкова; епізод за фактом заволодіння шляхом шахрайства правом на квартиру АДРЕСА_1 процесуальним керівником виділено з матеріалів кримінального провадження №0000084, відповідні відомості внесені до ЄРДР за №0000223 від 27 лютого 2017 року; матеріали кримінального провадження №0000223 від 27 лютого 2017 року направлені до СВ Харківського ВП ГУНП в Харківській області для проведення подальшого досудового розслідування. ОСОБА_3 , як власник відповідної квартири, має бажання скористатися своїм право на звернення до слідчого судді з клопотання про скасування накладених обтяжень на дану квартиру з викладених нижче підстав: 1) ОСОБА_3 не була присутня під час розгляду клопотання слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 про накладення арешту на належну їй на праві власності квартиру в Київському районному суді м.Харкова та апеляційному суді Харківської області в січні-лютому 2016 року, оскільки повістка про виклик не була направлена, що суттєво порушує процесуальні права власника майна, на яке накладено арешт; 2) арешт та заборона відчуження квартири в межах кримінального провадження перешкоджають виконанню рішення апеляційного суду Харківської області від 18 квітня 2016 року у цивільній справі №2034/1406/2012, яким вирішено усунути перешкоди в користуванні майном шляхом виселення ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 ; 3) вказана квартира не є предметом кримінального правопорушення або речовим доказом у кримінальному провадження, адже немає постанов про визнання даної квартири речовим доказом, ані в кримінальному провадженні №0000084, ані в кримінальному провадженні №0000223; 4) арешт майна можу бути лише тимчасовим заходом забезпечення кримінального провадження. Таким чином, ОСОБА_3 просить слідчого суддю врахувати те, що підстав для продовження накладених обтяжень на квартиру АДРЕСА_1 наразі немає, та скасувати відповідні обтяження.
ОСОБА_3 надала до суду заяву, в якій просила суд розглядати справу у її відсутність.
Представник Харківського ВП ГУНП в Харківській області в судове засідання не з`явилися.
Вивчивши надані документи, якими обґрунтоване клопотання, а також матеріали досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000223 від 27.02.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 358 КК України, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено, що СУ ГУМВС України в Харківській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000084 від 24.11.2012, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.1 ст.190, ч.3 ст.190, ч.2 ст.190, ч.4 ст.190, ч.4 ст.358, ч.1 ст.358, ч.2 ст.364, ч.1 ст.15 ч.2 ст.190, ч.2 ст.15 ч.2 ст.190 КК України.

Постановою прокурора відділу прокуратури Харківської області ОСОБА_6 від 22 лютого 2017 року виділено з кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000084 від 24.11.2012, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.1 ст.190, ч.3 ст.190, ч.2 ст.190, ч.4 ст.190, ч.4 ст.358, ч.1 ст.358, ч.2 ст.364, ч.1 ст.15 ч.2 ст.190, ч.2 ст.15 ч.2 ст.190 КК України, матеріали досудового розслідування за заявою ОСОБА_7 , зареєстрованою в ЄРДР за ч.1 ст.358 КК України. При цьому, вказана постанови прокурора не містить вказівок на те, що заходи забезпечення кримінального провадження, які вжито в кримінальному провадженні №0000084, виділено в нові матеріали.

Із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 22 лютого 2017 року виділене кримінальне провадження було зареєстровано в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0000223 за заявою ОСОБА_5 про те, що невстановлена особа підробила підпис його матері гр. ОСОБА_7 в договорі купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

У відповідності до постанови прокурора відділу 04/2/4 прокуратури області ОСОБА_6 від 27 лютого 2017 року, у кримінальному провадженні №0000223 визначено підслідність за СВ Харківського ВП ГУНП в Харківській області.

А згідно постанови слідчого Харківського ВП ГНУП в Харківській області ОСОБА_8 від 16 березня 2020 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000223 від 22.02.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення. В даній постанові питання про скасування арешту не вирішувалось.

Зі змісту поданого клопотання до доданих копій документів вбачається, що ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області від 11 лютого 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000084 від 24.11.2012, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 15 ч.2 ст.190, ч.1, ч.2, ч.3, ч.4 ст.190 КК України, з врахуванням роз`яснень на підставі ухвали від 29 лютого 2016 року, накладено арешт на все перелічене в клопотанні слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 26.01.2016 майно, а саме, квартири та будівлі. При цьому, досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000084 від 24.11.2012, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.15 ч.1 ст.190, ч.3 ст.190, ч.2 ст.190, ч.4 ст.190, ч.4 ст.358, ч.1 ст.358, ч.2 ст.364, ч.1 ст.15 ч.2 ст.190, ч.2 ст.15 ч.2 ст.190 КК України, закінчено 13 квітня 2017 року направленням обвинувального акту до київського районного суду м.Харкова.

Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження, передбачені статтею 131 КПК України, є арешт майна, суть якого полягає у тимчасовій забороні, адресованій власнику чи володільцю майна, відчужувати його, або розпоряджатися чи користуватися ним. Порядок скасування арешту майна встановлюється ст.174 КПК України.

Відповідно до частини першої статті 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як передбачено частиною першою статті 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Статтею 41 Конституції України гарантовано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Так, одними із основоположних засад кримінального провадження, визначеними статтею 7 КПК України, є верховенства права та недоторканність права власності.

Згідно статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду.

Відповідно до п. 166 рішення Європейського суду з прав людини у справі "East/West Alliance Limited" проти України" згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою). Пункт 168 приведеного вище рішення говорить про те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Як вбачається з копії ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області від 11 лютого 2016 року у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000084 від 24.11.2012 (враховуючи роз`яснення на підставі ухвали від 29 лютого 2016 року), арешт на перелічене в клопотанні слідчого СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_4 від 26.01.2016 майно, а саме, квартири та будівлі, накладено оскільки вказане майно відповідає критерію, передбаченому пункту 3 частини другої статті 167 КПК України, як предмет кримінального право рушення.

Відтак, з огляду на викладене, оскільки клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту стосується майна, на яке накладено заходи забезпечення кримінального провадження у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000084 від 24.11.2012, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 15 ч.2 ст.190, ч.1, ч.2, ч.3, ч.4 ст.190 КК України, а не в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000223 від 22.02.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, яке перебувало в провадженні Харківського районного суду Харківської області.

Враховуючи вище приведене, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання про скасування накладеного арешту, а тому в задоволенні клопотання відмовляє.

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 174-176 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна, накладеного на підставі ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області від 11 лютого 2016 року (враховуючи роз`яснення ухвали від 29 лютого 2016 року) у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000084 від 24.11.2012, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 15 ч.2 ст.190, ч.1, ч.2, ч.3, ч.4 ст.190 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1