Дата документу 01.12.2020 Справа № 937/4987/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №11-сс/807/1126/20 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1 ,
Єдиний унікальний номер 937/4987/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

заявника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за скаргою ОСОБА_6 з апеляційною скаргою останнього на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 вересня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі.

Згідно зі змістом ухвали, ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області із скаргою на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви про вчинення кримінальних правопорушень.

В обґрунтуванні доводів скарги ОСОБА_6 зазначив, що він звертався до ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі із заявою про обставини, які вказують на вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.1 ст.396, ч.2 ст.382 КК України уповноваженими особами ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі. До часу звернення до слідчого судді із скаргою, відомості, викладені у його заяві, в ЄРДР внесені не було, про що він отримав лист від ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі.

Під судового розгляду в суді першої інстанції слідчий ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі просив скаргу заявника залишити без задоволення, пояснив, що зі змісту заяви не вбачається ознак складу кримінального правопорушення в діях слідчих ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі, тому підстави для внесення відомостей до ЄРДР відсутні. Надав копію відповіді заявнику від 25.06.2020 року.

Слідчий суддя вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників процесу, дійшов до висновку, що скарга ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі задоволенню не підлягає, оскільки така заява не містить ознак повідомлення про вчинення злочину та підстав (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину) для внесення відомостей до ЄРДР. Окрім того, заява заявника не містить вимогу про реєстрацію кримінальних правопорушень.

За своїм змістом та суттю вона не є повідомленням про злочини, оскільки не містить достатніх даних про вчинення кримінальних правопорушень.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 , просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки судове рішення по справі отримав 16 вересня 2020 року. Вважає, що ухвала слідчого судді є незаконна, необґрунтована і невмотивована, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити його скаргу. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що висновки суду суперечать обставинам справи, оскільки в ухвалі слідчого судді вказано, що ОСОБА_6 перебував на судовому засіданні, але 01.09.2020 року останній не залишав місце свого перебування та в судовому засіданні не приймав участь. Вважає, що відмова у реєстрації відомостей про вчинення кримінальних правопорушень не допускається законодавством України.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення, доводи апеляційної скарги; скаржника, який підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить наступних висновків.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

У відповідності до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Частиною 1 ст.303 КПК України визначений перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та є вичерпним.

Відповідно до вимог ч.1 ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч.1 ст.303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Згідно ч.1 ст.214 КПК України слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

Відповідно до положень ч.5 та ч.7 ст.115 КПК України, обчислення строків для подання скарги на оскаржуваний вид бездіяльності починається з дня, наступного за тим, у який закінчився перебіг 24 годинного строку для реєстрації відомостей.

Відповідно до ч.1 ст.2 КК України, підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно-небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Обов`язковим елементом складу злочину є об`єкт, суб`єкт, суб`єктивна та об`єктивна сторона. Відсутність хоча б одного з цих елементів свідчить про те, що дії (бездіяльність), які оцінюється, не є злочином.

Згідно ст.214 КПК України відомості, які вказують на ознаки кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення відомостей про нього до ЄРДР.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженого наказом Офісу Генерального прокурора від 30.06.2020 №298, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявленні з іншого джерела, повинні відповідати вимогам п.4 ч.5 ст.214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад вчинення кримінального правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме заявою про кримінальне правопорушення є наявність в ній об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки кримінального правопорушення.

Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджує реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення та інші обставини). Якщо в заяві чи повідомленні відсутні відомості про реальність події, то вони не можуть вважатися такими, які повинні бути обов`язково внесенні до ЄРДР.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про те, що відсутні підстави для внесення відомостей до ЄРДР, оскільки заява ОСОБА_6 не містить ознак повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.

Так, заява ОСОБА_6 про вчинення злочину працівниками правоохоронних органів не може вважатися заявою в силу ст.214 КПК України, оскільки в змісті заяви немає чіткої конкретизації даних про злочин, а є лише перелік ймовірних порушень, без зазначення часу, місця, способу, настання шкідливих наслідків, злочинних діянь та інші обставини.

Окрім того, судова колегія зазначає, що у заяві про злочин має бути не тільки інформація про події, але й те, що вимагається законом про кримінальну відповідальність, а саме матеріальні чи інші наслідки посягань на інтереси осіб, які охороняються законом.

Апеляційна скарга може бути задоволена апеляційним судом у разі, якщо вона містить посилання на те, в чому полягає неправильність оскаржуваного судового рішення та містить визначені чинним процесуальним законом підстави для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення судом апеляційної інстанції. Лише за об`єктивного підтвердження таких підстав можливе скасування оскаржуваного судового рішення.

Апелянт в свою чергу фактично лише виражає незгоду з ухвалою слідчого судді, не вказує аргументовані доводи чому висновки слідчого судді є необґрунтовані чи невмотивовані.

Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді через доводи, наведені в апеляційній скарзі і доходить висновку про відсутність підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:
апеляційну скаргу ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 01 вересня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви про вчинення кримінальних правопорушень, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4