Справа № 216/4899/20
Провадження № 1-кп/216/901/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.10.2020 місто Кривий Ріг

Дніпропетровської області

Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 8 кримінальне провадження № 0001383 від 07 серпня 2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, працює в ТОВ «Гідробуд Лімітед» на посаді монтажника, одружений, має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

- 08.06.2000 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ст. 94 КК УРСР до покарання у виді позбавлення волі на строк 9 років, звільнений 26.10.2006 року умовно-достроково на невідбутий строк 2 роки 2 місяці 5 днів;

- 30.07.2009 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки;

- 03.11.2009 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 6 місяців, звільнений 21.07.2011 року умовно-достроково на невідбутий строк 7 місяців 14 днів;

- 26.12.2011 року Тернівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70, ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, звільнений 01.12.2014 року умовно-достроково на невідбутий строк 10 місяців 27 днів;

- 20.02.2017 року Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік 6 місяців, знятий з обліку 06.11.2017 року,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

01 серпня 2020 року близько 14.00 год. обвинувачений ОСОБА_3 , перебуваючи неподалік від пляжу «ЮГОК», що розташований в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, у кущах знайшов пакет, в якому знаходились патрони в кількості 64 штуки, після чого, маючи намір, направлений на придбання, зберігання та носіння бойових припасів, підібрав вказаний пакет із патронами, таким чином став зберігати знайдені патрони при собі до моменту їх вилучення працівниками поліції.

06 серпня 2020 року о 14.40 год. обвинувачений ОСОБА_3 знаходився біля будинку № 52а на вул. Черняховського в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу, де був зупинений працівниками поліції та на їхню вимогу, у присутності понятих, із передньої лівої кишені одягнутих на ньому шортів видав 64 патрони, які перебували в пакеті. Згідно з висновком судової експертизи зброї від 11 серпня 2020 року № 19/104-17/1/1443 вилучені в ОСОБА_3 патрони виготовлені промисловим способом і є боєприпасами 9 мм пістолетними патронами до пістолету Макарова (ПМ) калібру 9 мм, придатними для стрільби, які останній носив при собі без передбаченого законом дозволу.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у вчиненні злочину, в якому він обвинувачується, визнав повністю і дав суду такі показання. 01 серпня 2020 року після обіду він гуляв поруч із пляжем «ЮГОК» в Інгулецькому районі м. Кривого Рогу та побачив у кущах пакет, в якому знаходились патрони. Він вирішив їх взяти, щоб показати знайомому, після чого приніс патрони додому та поклав зберігати. 06 серпня 2020 року також після обіду він взяв знайдені патрони для демонстрації знайомому та на маршрутці приїхав до Центрально-Міського району м. Кривого Рогу, а саме на площу Визволення. Після цього відійшов неподалік за кіоск і став чекати знайомого. У цей час до нього підішли працівники поліції та запитали, чи є в нього щось заборонене. Він одразу добровільно видав їм знайдені ним патрони. Порушень з боку працівників поліції не було, все відбувалось з дотриманням закону та в присутності понятих. При цьому зазначив, що в обвинувальному акті всі обставини викладено правильно та відповідають дійсності, будь-яких заборонених методів під час досудового розслідування, у тому числі фізичного та психологічного тиску, до нього не застосовувалось.

Давши такі детальні показання, обвинувачений ОСОБА_3 просив суд не досліджувати зібрані в матеріалах справи докази, оскільки він всі фактичні обставини кримінального провадження визнає повністю та не оспорює їх.

При ухваленні вироку обвинувачений ОСОБА_3 просив суд врахувати, що він беззастережно визнає себе винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину за викладених вище обставин і кваліфікації, дійсно щиро кається в скоєному, засуджує свій негативний вчинок і запевняє не допускати такого в майбутньому, у зв`язку з чим призначати йому покарання без позбавлення волі.

Ураховуючи таку позицію обвинуваченого та відсутність у захисника й прокурора заперечень проти цього, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, зокрема щодо часу, місця, обстановки, способу вчинення, наслідків і форми вини кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується. У суду не виникло сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого, якому декілька разів було роз`яснено, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Обвинувачений систематично та послідовно протягом усього часу розгляду справи визнавав усі обставини справи й погоджувався з кваліфікацією вчиненого ним діяння, його показання є чіткими, мають логічний характер, об`єктивно узгоджуються між собою та відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підстав для самообмови не встановлено, тому у суду не має сумнівів у його волевиявленні. Про добровільність позиції обвинуваченого та про розуміння ним правових наслідків також свідчить його письмове клопотання.

З огляду на наведене, оскільки фактичні обставини стороною обвинувачення встановлені правильно, повністю підтверджуються обвинуваченим і беззаперечно ним визнаються, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину доведена в судовому засіданні поза будь-яким розумним сумнівом.

За встановлених обставин суд кваліфікує зазначені дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 263 КК України за ознаками носіння, придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Вирішуючи питання про вид та розмір покарання, яке має бути призначено обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до вимог статей 50, 65 КК України виходить із меж, установлених у санкції частини статті, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, враховує положення Загальної частини Кримінального кодексу України, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, ОСОБА_3 вчинено кримінальне правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином.

При цьому обвинувачений ОСОБА_3 раніше судимий, але на даний час офіційно працює, одружений з ОСОБА_7 , має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем мешкання характеризується позитивно, під наглядом лікаря-психіатра не перебував і не перебуває, у період з січня 2017 року до серпня 2019 року перебував на обліку в лікаря-нарколога з приводу психічних поведінкових розладів внаслідок вживання опіоїдів (а.к.п. 46-54).

Разом з тим обставиною, яка пом`якшує покарання згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обставиною, яка обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

Таким чином, при призначенні покарання суд враховує фактичні обставини справи, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, його суспільну небезпеку, спосіб, обстановку та наслідки вчинення, ставлення обвинуваченого до скоєного, наведені дані про його особу, зокрема, вік, стан здоров`я, попередні судимості, наявність офіційної роботи та родини, перебування на його утриманні малолітньої дочки, позитивну характеристику за місцем проживання, не перебування на цей час на обліках, наявність однієї пом`якшуючої та однієї обтяжуючої обставин.

Водночас суд бере до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

При цьому покарання має бути адекватним (пропорційним) характеру вчинених дій, їх небезпечності й даним про особу винного з урахуванням обставин, які пом`якшують та обтяжують відповідний захід примусу.

Разом з тим визначені статтею 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування й оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та інших обставин, які впливають на вибір заходу примусу та порядок його відбування.

З огляду на наведене, ураховуючи всі зазначені вище обставини в їх сукупності, виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, суд дійшов висновку, що для досягнення мети покарання, виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів останньому необхідно призначити покарання в межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі.

При цьому, зважаючи на характер і ступінь тяжкості вчиненого діяння, а також на перед і пост кримінальну поведінку обвинуваченого, який офіційно працевлаштований, має постійне зареєстроване місце проживання, де мешкає разом з родиною та утримує малолітню дочку, позитивно характеризується, на обліках не перебуває, беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні вказаного злочину, дійсно щиро кається, критично ставиться до скоєного, засуджує свій негативний вчинок і запевняє не допускати подібної поведінки в майбутньому, тобто наявність такої сукупності обставин, яка істотно знижує ступінь небезпеки обвинуваченого для суспільства та із достатньою переконливістю свідчить про реальну можливість його виправлення без відбування призначеного покарання, суд вважає за необхідне звільнити останнього від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України, але в умовах здійснення належного контролю за його поведінкою й виконанням покладених на нього судом обов`язків під час такого звільнення з випробуванням, а також застосуванням протягом іспитового строку соціально-виховних заходів, необхідних для його виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень у майбутньому.

За встановлених обставин суд вважає, що саме таке покарання буде справедливим та адекватним характеру вчиненого діяння, його небезпечності й даним про особу винного, а також необхідним і достатнім для того, щоб обвинувачений ОСОБА_3 належною поведінкою протягом іспитового строку довів своє виправлення.

Призначаючи обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України суд враховує висновки щодо застосування цієї норми права, викладені в постановах Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі № 337/3654/16-к, від 28 травня 2020 року у справі № 753/13972/17, від 06 серпня 2020 року у справі № 759/13520/18.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Згідно із ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого ОСОБА_3 слід стягнути на користь держави 980 грн 70 коп. документально підтверджених процесуальних витрат на залучення експерта (а.к.п. 28).

Запобіжний захід ОСОБА_3 у цьому кримінальному провадженні не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку ОСОБА_3 обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Речові докази, а саме:

- 56 патронів та 8 гільз, які в спеціальному сейф-пакеті Експертної служби МВС України № 3848324 передано на зберігання до камери зберігання речових доказів Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області згідно із квитанцією № 0452/20-ОР (а.к.п. 33), - знищити;

- решту речових доказів залишити в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 980 (дев`ятсот вісімдесят) грн 70 коп. процесуальних витрат на залучення експерта.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Дніпровського апеляційного суду через Центрально-Міський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Подання апеляційної скарги на вирок зупиняє набрання ним законної сили та його виконання. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Роз`яснити обвинуваченому його право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання та подати на нього письмові зауваження.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1