ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2307/20 Справа № 215/2705/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Криворізької місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_5 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 червня 2020 року про задоволення заяви ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,
за участю:

секретаря ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

засудженого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції), -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 червня 2020 року задоволено заяву засудженого ОСОБА_6 та звільнено його умовно-достроково від подальшого відбування покарання на невідбутий строк покарання, який на день судового розгляду складав 1 рік 6 місяців 21 день.

Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції послався на те, що засуджений ОСОБА_6 відбув більше 2/3 частини призначеного судом покарання у виді позбавлення волі. За період відбування покарання засуджений характеризується посередньо, має 3 заохочення, непогашених стягнень не має, у взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, фактично працевлаштований, однак контракт із ним не підписано, бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи, підтримує зв`язок з рідними, що свідчить про досягнення мети кримінального покарання, тому суд дійшов висновку, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та підлягає звільненню умовно-достроково.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви засудженого про умовно-дострокове звільнення.

Вимоги скарги прокурор обґрунтовує незаконністю судового рішення, через неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність. На думку прокурора, суд не надав належної оцінки тим обставинам, що ОСОБА_6 відбуває покарання, зокрема, за умисний тяжкий злочин за ч. 1 ст. 187 КК України, а також за ч. 1 ст. 153 КК України, до 04.10.2019 характеризувався посередньо. При цьому, згідно з рішенням комісії ДУ «КУВП № 3» від 21.09.2018 характеризувався негативно, через, що йому було відмовлено в переведенні в ВК мінінального рівня безпеки з полегшеними умовами із обґрунтуванням - "не стає на шлях виправлення", на кінець вересня 2018 року мав два стягнення. Окрім цього, прокурор вказує, що поза увагою суду залишилось, те що рішенням комісії ДУ «Криворізької установи виконання покарання № 3» 20.05.2020 в умовно- достроковому звільненні ОСОБА_6 було відмовлено, та за заявою засудженого, питання щодо наявності підстав застосування ст. 81 КК України вирішено не було. При цьому, засуджений характеризувався посередньо. Прокурор вказує, що не можна вважати сумлінною поведінкою лише формальний факт відсутності у засудженого заходів стягнення, оскільки дотримання вимог режиму відбування покарання є обов`язком засудженого, а тому у задоволенні заяви засуджено слід відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, засудженого, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Згідно статті 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та фактично відбув не менше половини строку покарання за злочин середньої тяжкості, а також за необережний тяжкий злочин і не менше двох третин строку покарання за умисний тяжкий злочин.

Виходячи з вимог вказаної норми закону, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після після фактичного відбуття певної частини строку покарання та повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Цих вимог закону судом першої інстанції дотримано не було.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_6 відбуває покарання за вироком апеляційного суду Дніпропетровської області 14 грудня 2016 року, яким вирок Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.10.2016 було скасовано в частині призначення покарання та його засуджено за ч. 1 ст. 187, ч. 1 ст. 153 КК України, із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років. Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 13.01.2017, кінець строку 13.01.2022.

ОСОБА_6 відбуває покарання у ДУ Криворізька установа виконання покарань №3 з 16.01.2017 та станом на 22.06.2020 невідбута частина строку покарання становить 1 рік 6 місяці 21 день.

З матеріалів провадження видно, що засуджений відбув більше 2/3 строку призначеного покарання, має 3 заохочення та мав 2 стягнення, характеризується посередньо, у взаємовідносинах з іншими засудженими неконфліктний, дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує передбачені законом вимоги персоналу установи, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться з розумною ініціативою, фактично працевлаштований, однак у зв`язку із тим, що на цей час немає вакантних посад, контракт із ним не підписано, засуджений бере участь у роботі самодіяльних організацій, проявляє соціально-корисну активність в організації їх роботи, підтримує зв`язок з рідними.

Надаючи оцінку наведеним обставинам та доказам на їх підтвердження, колегія суддів вважає, що ОСОБА_6 хоча і характеризується задовільно за час відбування покарання, однак його поведінка не є такою, що зазнала позитивних змін.

Як видно з матеріалів провадження, ОСОБА_6 відбуває покарання, зокрема за вчинення умисного тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України.

Разом з цим, рішенням комісії ДУ «Криворізької установи виконання покарання № 3» 20.05.2020 в умовно - достроковому звільненні ОСОБА_6 було відмовлено, та за заявою засудженого, питання щодо наявності підстав застосування ст. 81 КК України вирішено не було.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, на те, що наявність лише 3 заохочень за весь період відбування покарання, не може свідчити про виправлення засудженого.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно-корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Отже, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності.

За таких обставин, висновки суду про те, що ОСОБА_6 став на шлях виправлення є передчасними та такими, що не відповідають фактичним обставинам цього провадження.

Згідно з ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції, крім іншого, є невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що поведінка засудженого під час відбування покарання не є зразковою та не свідчить про становлення його на шлях виправлення, а тому відсутні підстави для задоволення клопотання засудженого про його звільнення від подальшого відбування покарання на підставі ст. 81 КК України.

Отже, вимоги апеляційної скарги прокурора є такими, що підлягають задоволенню, а ухвала суду скасуванню, з постановленям нової, якою у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури №2 Дніпропетровської області ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 червня 2020 року про задоволення заяви ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України відмовити.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4