Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України
21 жовтня 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

Суддів - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

За участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

Прокурора ОСОБА_5

Обвинуваченого ОСОБА_6

Захисника - адвоката ОСОБА_7

Перекладача ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне в режимі відеоконференції з ДУ Луцький слідчий ізоляторта Нововолинським міським судом апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 20 серпня 2020 року в кримінальному провадженні № 0001693, -

ВСТАНОВИЛА:
Нововолинським міським судом Волинської області здійснюється розгляд кримінального провадження № 0001693 від 10.12.2016 року стосовно ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 199, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 199 КК України.

20 серпня 2020 року ухвалою цього ж суду задоволено клопотання прокурора і продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 до 18 жовтня 2020 року із визначенням застави в сумі 168160 грн.

Не погодившись з прийнятим процесуальним рішенням, захисник ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, у якій, покликаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , практику Європейського суду з прав людини щодо недоцільності продовження найсуворішого запобіжного заходу, доводить, що стороною обвинувачення, на його думку, не надано достатніх доказів, які б підтверджували існування ризиків, на які вказує прокурор у клопотанні, а судом, всупереч вимог ст. 178 КПК України, не враховано і доводи сторони захисту, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий.

Просить скасувати ухвалу суду і ухвалити нову, якою обрати ОСОБА_6 інший запобіжний захід, передбачений п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 176 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 , покликаючись на відсутність щодо нього ризиків, передбачених ст.177 КПК України, доводить, що ухвала про продовження строку тримання під вартою є незаконною, просить її скасувати і прийняти нову ухвалу, якою обрати йому більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника-адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 на підтримання апеляційної скарги, прокурора, який просить залишити ухвалу суду без зміни, перевіривши матеріали клопотання й обговоривши викладене в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги захисника-адвоката ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_6 не підлягають задоволенню.

Згідно вимог ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Згідно виділених матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_6 , який є громадянином іншої держави, обвинувачується у вчиненні на території України особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, не має, як постійного джерела прибутку, так і міцних соціальних зв`язків в Україні.
Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

У рішенні Європейського Суду з прав людини ( справа "Мацнеттер проти Австрії" ) зазначено, що підставами для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту, крім обґрунтованої підозри у вчиненні правопорушення, є наявність ризиків, зокрема, вчинення обвинуваченим подальших правопорушень і недотримання своїх процесуальних обов`язків.

При визначенні ризиків має враховуватися особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти.

Під час розгляду апеляційної скарги встановлено, що ОСОБА_6 є громадянином іншої держави, обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна, не має в Україні постійного місця проживання, орендуючи житло до взяття його під варту, роботи, стабільного доходу та міцних соціальних зв`язків.

Перевіряючи доводи і обставини, на які вказують апелянти при апеляційному розгляді, та беручи до уваги усталену практику Європейського суду з прав людини у справах Едуард Шабалін проти Росії від 16 жовтня 2014 року та Руслан Яковенко проти України від 04 вересня 2015 року про неприпустимість тримання особи під вартою без судового рішення та у контексті даного кримінального провадження, не вирішуючи наперед питання про винуватість чи невинуватість обвинуваченого, з метою попередження ризику його переховування від суду, оскільки він не може не усвідомлювати імовірність визнання його вини за висунутим йому обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, колегія суддів вважає ухвалу суду, строк якої встановлено до 18 жовтня 2020 року, законною та обгрунтованою.
Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 20 серпня 2020 року щодо продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_6 до 18 жовтня 2020 року залишити без зміни, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

С У Д Д І :
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3