Справа № 289/668/20
Номер провадження 1-кп/289/76/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.11.2020 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі

головуючий: суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000184 від 16.04.2020 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , громадянина України, освіта середня, неодруженого, на утриманні нікого не має, офіційно непрацевлаштованого, раніше не судомого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

11.04.2020 близько 22-00 години ОСОБА_4 , гужовою повозкою ОСОБА_5 , якому не було відомо про наміри ОСОБА_4 , приїхали до огородженої та охоронюваної території ТОВ «Агро-Цвіт-12», що розташована в с. Велика Рача Радомишльського району Житомирської області, де ОСОБА_5 залишився біля гужової повозки, а ОСОБА_4 впевнившись, що його дії ніким не помічені і за ним ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, керуючись корисливим мотивом, таємно проник на територію ферми, де за допомогою ключа відкрив приміщення молочного блоку, проник всередину приміщення, звідки таємно викрав п`ять асинхронних двигунів торгівельної марки «АИР» моделі «90L 4У2» потужністю 2,2 кВт вартістю 1416,66 грн. за один, які завантажив на гужову повозку та в подальшому розпорядився ними на власний розсуд, заподіявши потерпілій стороні товариству «Агро-Цвіт-12» матеріальну шкоду на суму 7083,30 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненні крадіжки п`яти асинхронних двигунів торгівельної марки «АИР» моделі «90L 4У2» з приміщення ТОВ «Агро-Цвіт-12» винуватим себе визнав повністю за викладених вище обставин. Повідомив, що ключі від дверей молочного блоку в нього були, так як він не здав їх після звільнення з роботи в ТОВ «Агро-Цвіт-12», зазначив, що ОСОБА_5 не знав про скоєння крадіжки, так як ОСОБА_4 пояснив, що забирає свої речі. При цьому вказав, що шкодує та кається у вчиненому, просить суд його суворо не карати.

Представник потерпілого ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового розгляду був повідомлений належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, матеріальних та моральних претензій до обвинуваченого не має, щодо міри покарання покладається на розсуд суду (а.с.21б).

Переконавшись у тому, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст обвинувачення, фактичні обставини справи, які ніхто не оспорює, погоджуються з кваліфікацією вчиненого діяння, а прокурор, не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши цим особам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження, згідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, які характеризують його особу.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за викладеним фактом за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) поєднане з проникненням у інше приміщення.

Пом`якшуючими покарання ОСОБА_4 обставинами суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 судом не встановлено.

Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , при цьому встановлено, що він: раніше не судимий; неодружений, однак зі слів обвинуваченого проживає з жінкою без реєстрації шлюбу; на утриманні нікого не має; інвалідності не має, офіційно не працевлаштований; за місцем реєстрації на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; за місцем реєстрації характеризується позитивно.

При призначені ОСОБА_4 покарання суд враховує, що вчинене обвинуваченим діяння кваліфікується як тяжкий злочин, громадську небезпеку вчиненого кримінального правопорушення вчинене діяння є дійсно суспільно небезпечним, оскільки посягає на право власності.

При цьому суд також враховує наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, позицію прокурора, враховує критичне ставлення обвинуваченого до скоєного, під час дебатів та останнього слова зазначив, що шкодує про вчинене, тому підстав очікувати продовження ОСОБА_4 вчинення правопорушень суд не встановив, беручи при цьому до уваги відсутність матеріальних претензій потерпілого, який не наполягав на застосуванні суворого покарання, суд дійшов висновку про можливість застосування до останнього покарання у виді позбавлення волі, однак у мінімальному розмірі, визначеному санкцією ч. 3 ст. 185 КК України з можливістю його виправлення без відбування покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України з покладанням обов`язків, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім в якості кари за скоєне, для виправлення та попередження нових злочинів, вважаючи, що застосування більшого розміру покарання або ізоляції від суспільства, за конкретних обставин справи і поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 , в даному випадку є явно не справедливим і достатніх підстав для цього не вбачає, так само як і для застосування правил ст. 69 КК України.

Судові витрати слід стягнути на користь держави з обвинуваченого.
Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинуваченого не обирався і підстави для його застосування до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 100, 124, 369-378 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до вимог ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати понесені на залучення експерта в сумі 653,80 грн.

Речовий доказ по справі - асинхронний двигун торгівельної марки «АИР» моделі «90L 4У2» потужністю 2,2 кВт, переданий на зберігання ТОВ «Агро-Цвіт-12» - залишити власнику за належністю.
Вирок може бути оскаржений з передбачених ст. 349 КПК України підстав до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1