Ухвала

09 липня 2020 року
м. Київ

справа № 761/40982/18

провадження № 51- 3183 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 06 квітня 2020 року стосовно ОСОБА_5 ,
встановив:
вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 08 липня 2019 року ОСОБА_5 засуджено за:
- ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України - до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік;
- ч. 4 ст. 358 КК України - до покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 3 місяці.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 визначено остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік 10 днів.
На підставі статей 75, 76 КК України ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 квітня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на вказаний вирок повернуто на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України.
У касаційній скарзі ОСОБА_4 , не погоджуючись із рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправомірність повернення її апеляційної скарги, просить оскаржувану ухвалу суду скасувати і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги мотивує тим, що суд апеляційної інстанції незаконно позбавив її права на доступ до правосуддя та оскарження вироку суду першої інстанції, чим порушив її права, гарантовані Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та Кримінального процесуального кодексу України.

Перевіривши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Суд уважає, що у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_4 слід відмовити з огляду на таке.
Положеннями статті 393 КПК України визначено, що апеляційну скаргу мають право подати:

1) обвинувачений, стосовно якого ухвалено обвинувальний вирок, його законний представник чи захисник - в частині, що стосується інтересів обвинуваченого;
2) обвинувачений, стосовно якого ухвалено виправдувальний вирок, його законний представник чи захисник - в частині мотивів і підстав виправдання;
3) підозрюваний, обвинувачений, його законний представник чи захисник;
4) законний представник, захисник неповнолітнього чи сам неповнолітній, щодо якого вирішувалося питання про застосування примусового заходу виховного характеру, - в частині, що стосується інтересів неповнолітнього;
5) законний представник та захисник особи, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного характеру;
6) прокурор;
7) потерпілий або його законний представник чи представник - у частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції;
8) цивільний позивач, його представник або законний представник - у частині, що стосується вирішення цивільного позову;
9) цивільний відповідач або його представник - у частині, що стосується вирішення цивільного позову;
9-1) представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, - у частині, що стосується інтересів юридичної особи;

9-2) фізична або юридична особа - у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про долю речових доказів, документів, які були надані суду; третя особа - у частині, що стосується її інтересів під час вирішення питання про спеціальну конфіскацію;

9-3) викривач - у частині, що стосується його інтересів під час вирішення питання виплати йому винагороди як викривачу;

10) інші особи у випадках, передбачених цим Кодексом.
В силу п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо апеляційну скаргу подала особа, яка не має права подавати апеляційну скаргу.
Верховний Суд України у постанові від 03 березня 2016 року у справі № 5-347 кс 15 зробив правовий висновок про те, що конституційний принцип забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному чи касаційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження. При цьому відсутність «інших осіб» у вичерпному переліку суб`єктів оскарження, передбаченому ст. 394 КПК України, за умови, що судове рішення стосується їх прав, свобод та інтересів, не є перешкодою у доступі до правосуддя та звернення до суду вищої інстанції, що передбачено ч. 2 ст. 24 КПК України. Відтак при вирішенні питання, чи є підстави для оскарження рішення суду до суду вищого рівня певною особою, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді, ключовим є з`ясування, чи насправді це рішення стосується інтересів конкретної особи.
Як убачається з копії судового рішення, Шевченківський районний суд м. Києва

08 липня 2019 року ухвалив рішення стосовно ОСОБА_5
Учасником даного кримінального провадження ОСОБА_4 не була. Зі змісту вироку суду першої інстанції вбачається, що ним жодним чином її права та інтереси не зачіпаються.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_4 у порядку ст. 398 КПК України, дійшов висновку, що вона не є особою, яка має право на оскарження вироку Шевченківського районного суду м. Києва 08 липня 2019 року стосовно ОСОБА_5 .
Ухвала Київського апеляційного суду від 06 квітня 2020 року є такою, що ґрунтується на вимогах кримінального процесуального закону.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів убачається, що підстав для задоволення скарги немає.
Враховуючи викладене, Суд не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги ОСОБА_4 та уважає, що у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою слід відмовити.
Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд
ухвалив:
Відмовити ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою на ухвалу Київського апеляційного суду від 06 квітня 2020 року стосовно ОСОБА_5 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3