УХВАЛА

14 липня 2020 року
м. Київ

справа № 640/5023/19
провадження № 51-2917 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду (далі Суд) у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , подану в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Київського районного суду м. Харкова від 24 січня 2020 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року.
Обставини справи
1. Зазначеним вироком, залишеним без змін апеляційним судом,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чирик Ташкентської області Республіки Узбекистан та жителя м. Одеси,
засуджено: за частиною 2 статті 15, частиною 2 статті 146 Кримінального кодексу України (далі КК) до покарання на строк 3 роки позбавлення волі; частиною 1 статті 14, частиною 2 статті 189 КК на строк 3 роки 6 місяців позбавлення волі; частиною 1 статті 263 КК на строк 5 років позбавлення волі. На підставі частини 1 статті 71 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання на строк 5 років позбавлення волі.
2. Суд визнав доведеним, що ОСОБА_5 погодився на пропозицію невстановлених осіб, які перебувають на території Російської Федерації (далі РФ), за грошову винагороду викрасти на території України громадянина РФ ОСОБА_6 з метою вимагання від останнього грошових коштів та передачі майнових прав.
Для реалізації плану ОСОБА_5 залучив ОСОБА_7 , якому запропонував грошову винагороду в розмірі 100000 доларів США, у той час як ОСОБА_7 надавав конфіденційну допомогу органу досудового розслідування.
23 листопада 2018 року прокурором винесено постанову про проведення контролю за вчиненням злочину у формі імітування обстановки злочину.
Вже під контролем правоохоронців у період з листопада 2018 року по січень 2019 року ОСОБА_5 надав ОСОБА_7 вказівки щодо встановлення місця проживання ОСОБА_6 02 січня 2019 року після отримання інформації про місцезнаходження ОСОБА_6 в м. Харкові ОСОБА_5 надав ОСОБА_7 вказівку залучити осіб, які мають можливість здійснити фізичне захоплення ОСОБА_6 для подальшого перевезення його до визначеного місця в м. Суми. На підставі вищевказаної постанови прокурора до операції було залучено ОСОБА_8 , який мав виконати роль викрадача, якому ОСОБА_6 запропонував грошову винагороду в розмірі 100000 доларів США.
03 січня 2019 року ОСОБА_5 перерахував на банківську картку ОСОБА_7 60390 грн в оплату за часткове виконання вказівок останнього.
10 січня 2019 року ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_5 про здійснення ОСОБА_8 викрадення ОСОБА_6 , відправивши тому відеозапис із зображенням ОСОБА_6 .
Далі ОСОБА_5 12 січня 2019 року під час особистої зустрічі біля ресторану швидкого харчування «МакДональдс» передав ОСОБА_7 20120 доларів США для розрахунку із ОСОБА_8 , а також надав ОСОБА_7 вказівки щодо перевезення ОСОБА_6 до м. Сум, де ОСОБА_5 та інші невстановлені особи будуть здійснювати вимагання від нього майнових прав та грошових коштів, надав ОСОБА_7 додаткові засоби зв`язку та номер телефону, за яким слід тримати зв`язок під час вчинення злочину.
13 січня 2019 року ОСОБА_5 за попереденьою домовленістю зустрівся з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 для надання вказівок щодо подальших дій. Довести злочин до кінця ОСОБА_5 не зміг, оскільки о 10:45 був затриманий.
Крім того, ОСОБА_5 у невстановлений час придбав у невстановленої особи перероблений саморобним способом сигнальний пістолет моделі «Rеtау-G17» із 7-ма патронами, виготовленими по типу травматичних пістолетних патронів умовного калібру 9 мм та зберігав безпосередньо при собі, поки ці предмети не були вилучені співробітниками УСБУ в Харківській області при затриманні.
Доводи касаційної скарги

3. У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати оскаржувані судові рішення і закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_5 на підставі пункту 3 частини 1 статті 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК).
4. На обґрунтування своєї позиції захисник зазначає, що зброя була підкинута ОСОБА_5 , а протокол огляду місця події від 13 січня 2019 року, де відображено її вилучення у ОСОБА_5 , є недопустимим доказом. Крім того, сторона захисту звертає увагу на те, що відеозапис цієї слідчої дії переривається. На думку захисника, обшук ОСОБА_5 проведено з грубим порушенням норм КПК, а у матеріалах відсутній протокол затримання особи.
5. Також, на її думку, покази свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 є недопустимими, оскільки ті брали участь у контролі за вчиненням злочину.
6. Крім того, захисник вказала на недопустимість доказів, зібраних при проведенні негласних слідчих дій, оскільки вони містять в собі ознаки провокації злочину і отримані з порушенням кримінального процесуального закону, дозволи слідчого судді на проведення негласних слідчих розшукових дій були отримані не за тими статтями, які інкриміновано засудженому.
7. На переконання сторони захисту, апеляційний суд належним чином не дослідив відеозапис слідчої дії, під час якої у ОСОБА_5 було виявлено пістолет, оскільки допущені процесуальні порушення, під час вилучення зброї. Вважає, що зброя була підкинута під час затримання.
Колегія суддів вважає, що касаційна скарга подана належною особою, протягом визначеного законом строку на касаційне оскарження, передбаченого статтею 426 КПК, її зміст відповідає вимогам, зазначеним у статті 427 КПК. Зі змісту касаційної скарги та доданих копій судових рішень, убачається, що є підстави для відкриття касаційного провадження.
Враховуючи викладене та керуючись статтями 424428 КПК, Суд постановив:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , поданою в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на вирок Київського районного суду м. Харкова від 24 січня 2020 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 09 квітня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3