Справа № 159/3261/20
Провадження № 1-кп/159/371/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області

під головуванням судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового

засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши в залі судових засідань Ковельського міськрайонного суду Волинської області у відкритому судовомузасіданні кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0001054 від 22.06.2020року, про обвинувачення

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Прага (Чеська Республіка), українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого по АДРЕСА_1 , з середньою спеціальною освітою, одруженого, офіційно не працевлаштованого, раніше неодноразово судимого, останній раз 03.05.2017 року вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст. 75,76 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,

у вчиненні ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -
в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_5 , будучи раніше неодноразово судимим за вчинення злочинів проти власності, на шлях виправлення не став та вчинив новий корисливий злочин.

Так, ОСОБА_5 20 червня 2020 року, близько 02 год. 40 хв., маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , реалізовуючи свій злочинний намір і переслідуючи корисливу мету, повторно відкрито викрав з кишень одягу ОСОБА_4 мобільний телефон марки "Vivo Y19", вартістю 5555,00 грн., грошові кошти в сумі 200 грн. та матерчату сумку синього кольору, в якій знаходилось два контейнери з полімерного матеріалу, які не становлять матеріальної цінності для потерпілого, внаслідок чого заподіяв ОСОБА_4 майнової шкоди на загальну суму 5755,00 грн.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованих йому діянь визнав повністю. Скориставшись своїм безумовним правом, від давання показань в судовому засіданні відмовився. Відповідаючи на запитання підтвердив вчинення інкримінованих діянь за обставин, викладених в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаюється, просив суворо не карати.

Зазначені в обвинуваченні обставини ніким не оспорюються, у суду немає сумнівів у добровільності та істинності позиції обвинуваченого, який підтверджує їх існування. В зв`язку з цим, суд, за погодженням з учасниками судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються.

З`ясувавши обставини справи, суд прийшов до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 органами досудового розслідування кваліфіковані вірно за ч. 2 ст. 186 КК України.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями, що виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачений ч. 2 ст. 186 КК України.
Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення,та особу винного у їх сукупності, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин справи.

Так суд враховує, що ОСОБА_5 вчинено тяжке кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 2 ст. 186 КК України (ст. 12 КК України).

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, суд відносить щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання, суд не вбачає.

Суд враховує також те, що обвинувачений не вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, вчинив новий умисний злочин маючи не зняту та непогашену у встановленому законом порядку попередню судимість, що свідчить про його стійку схильність до вчинення злочинів даної категорії, посередньо характеризується по місцю проживання, на диспансерному обліку в нарколога та психіатра не перебуває.

Крім цього, суд враховує наявність майнових претензій потерпілого до обвинуваченого та позицію потерпілого, який просив суворо не карати обвинуваченого.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, індивідуалізації та законності, покарання повинно відповідати характеру вчинених дій, ступеню тяжкості скоєного та даним про особу винного.

Вирішуючи питання щодо виду та строку покарання, яке слід призначити обвинуваченому, суд прийшов до висновку, що для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів, необхідним і достатнім покаранням є покарання у виді позбавлення волі на строк в межах санкції статті, що передбачає відповідальність за вчинення даного кримінального правопорушення (злочину).

Разом з тим, зважаючи на всі обставини справи та наведені вище обставини щодо особи обвинуваченого, суд вбачає можливим виправлення обвинуваченого без його ізоляції від суспільства і щодо нього є підстави для застосування ст. 75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту, застосованого до обвинуваченого в ході досудового розслідування, закінчився 25.08.2020 року.
Зважаючи на поведінку обвинуваченого в ході судового розгляду кримінального провадження та на міру покарання, яка призначається судом, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили обрати щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Цивільного позову по справі не заявлено.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Арешт на майно не накладався.

Долю речових доказів слід вирішити у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 3 (три) місяці.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України, звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 3 (трьох) років не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає такі обов`язки:
- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

До вступу вироку в законну силу обрати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

Покласти на ОСОБА_5 обов`язки: не відлучатися з постійного місця проживання та реєстрації без дозволу суду; повідомляти суд та інший державний орган, що відає виконанням вирокупро зміну свого місця проживання; з`являтися на виклик до суду та іншого державного органу, що відає виконанням вироку.

Речові докази: пенсійне посвідчення на ім`я ОСОБА_4 , тряпчану сумку синього кольору та два пластикові лотки, які передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Ковельського ВП ГУНП у Волинській області, - повернути ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Головуючий ОСОБА_1