Справа № 127/5700/20
Провадження №11-кп/801/967/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 жовтня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарях ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

за участю учасників кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
захисника ОСОБА_9 ,
потерпілого ОСОБА_10 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.01.2020 за № 0000028,
за апеляційною скаргою прокурора Вінницької місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_11 на вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 19 червня 2020 року, яким:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Білилівка Ружицького району Житомирської області, громадянина України, освіта неповна вища, одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
-визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,-

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 19 червня 2020 року, ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт. Строк відбування покарання вирішено рахувати з дня звернення вироку до виконання.
Речові докази: диски із записами з реєстратора та нагрудних камер працівників поліції, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження, залишено у справі.
Згідно з обвинувальним актом, що надійшов до суду, 04.01.2020 р. біля 15.55 год. ОСОБА_8 здійснюючи керування автомобілем марки «Ауді», д.н. НОМЕР_1 , рухався по Барському шосе в напрямку м. Вінниці. В цей час попереду зазначеного автомобіля рухався автомобіль марки «Пежо», д.н. НОМЕР_2 , під керуванням раніше незнайомого йому ОСОБА_10 , на передньому пасажирському сидінні якого знаходилась дружина останнього ОСОБА_12 . В подальшому після проїзду перехрестя та завершення виконання водієм ОСОБА_10 , маневру щодо зміни смуги руху з крайньої лівої у крайню праву ОСОБА_8 почав подавати ОСОБА_10 світлові сигнали та, здійснивши випередження керованого ОСОБА_10 автомобіля перекрив рух керованого ОСОБА_10 автомобіля, внаслідок чого автомобіль марки «Пежо» зупинився на узбіччі дороги. Після цього ОСОБА_8 вийшов з салону керованого ним автомобіля та з мотивів явної неповаги до суспільства, з хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, безпричинно, ігноруючи існуючі у суспільстві правила поведінки, моралі та порядності, демонструючи свою зверхність, усвідомлюючи, що знаходиться в громадському місці, підійшов до водійських дверей автомобіля марки «Пежо», д.н. НОМЕР_2 , відчинивши дверцята зазначеного автомобіля, без будь-яких причин та пояснень наніс біля 5-7 ударів кулаками в ліву частину голови ОСОБА_10 .
Внаслідок зазначених дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді забою (підшкірний крововилив) лівої завушної ділянки, які належать до легких тілесних ушкоджень.
Такі дії ОСОБА_8 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 1 ст. 296 КК України, як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Судовим рішенням суду першої інстанції встановлено, що 04.01.2020 р. біля 15.55 год. ОСОБА_8 здійснюючи керування автомобілем марки «Ауді», державний номерний знак (далі д.н.) НОМЕР_1 , рухався по Барському шосе в напрямку м. Вінниці. В цей час попереду зазначеного автомобіля рухався автомобіль марки «Пежо», д.н. НОМЕР_2 , під керуванням раніше незнайомого йому ОСОБА_10 , на передньому пасажирському сидінні якого знаходилась дружина останнього ОСОБА_12 . В подальшому після проїзду перехрестя та завершення виконання водієм ОСОБА_10 , маневру щодо зміни смуги руху з крайньої лівої у крайню праву ОСОБА_8 почав подавати ОСОБА_10 світлові сигнали та, здійснивши випередження керованого ОСОБА_10 автомобіля, перекрив рух керованого ОСОБА_10 автомобіля, внаслідок чого автомобіль марки «Пежо» зупинився на узбіччі дороги. Після цього ОСОБА_8 вийшов з салону керованого ним автомобіля, підійшов до водійських дверей автомобіля марки «Пежо», д.н. НОМЕР_2 , відчинивши дверцята зазначеного автомобіля, діючи умисно наніс біля 5-7 ударів кулаками в ліву частину голови ОСОБА_10 .
Внаслідок зазначених дій ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_10 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді забою (підшкірний крововилив) лівої завушної ділянки, які належать до легких тілесних ушкоджень.
Такі дії обвинуваченого ОСОБА_8 судом першої інстанції кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, що її подала

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 19.06.2020 відносно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125 КК України скасувати у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Просить повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження та за наслідками апеляційного розгляду ухвалити новий вирок, за яким визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання у виді 1000 н.м.д.г., що становить 17 000 грн. В решті просить вирок залишити без змін.

В доводах апеляційної скарги посилається на те, що суд не надав належної оцінки тому, що ОСОБА_8 своїми діями, демонструючи особливу зухвалість, здійснюючи активні дії у вигляді нанесенні тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , вчинив грубе порушення громадського порядку, посягнувши на відносини, що склались у суспільстві та проявив зневагу до правових норм, моральних засад та етичних правил, усталених правил співжиття, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного. При цьому, він використав нікчемний привід, оскільки особистих неприязних стосунків між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 до нанесення тілесних ушкоджень не виникало, а тому ініціатором конфлікту необхідно вважати самого обвинуваченого ОСОБА_8 . Таким чином вважає, що ОСОБА_8 грубо порушив громадський порядок, що супроводжувалось особливою зухвалістю, саме з мотивів явної неповаги до суспільства, маючи на меті показати свою ніби вищість (винятковість), пов`язану з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки, його дії виключають склад кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я особи, а тому вважає, що його дії слід кваліфікувати саме за ч.1 ст. 296 КК України як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Таким чином прокурор вважає, що судом першої інстанції при оцінці доказів у їх сукупності неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме застосовано закон, який не підлягає застосуванню - ч. 1 ст. 125 КК України, натомість не застосовано закон, який підлягає застосуванню - ч. 1 ст. 296 КК України.

Інші учасники кримінального провадження судове рішення не оскаржували.

Позиції учасників судового провадження

В судовому засіданні прокурор апеляційну скаргу прокурора підтримав, посилаючись на викладені у скарзі доводи.

Обвинувачений та його захисник просили залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення, а вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_8 без змін.

Потерпілий при вирішенні апеляційної скарги повністю покладався на розсуд суду.

Письмових заперечень на апеляційну скаргу в інших учасників кримінального провадження до суду не надходило.

Мотиви суду

Заслухавши доповідь судді, виступи учасників судового провадження, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги прокурора, з огляду на наступне.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Відповідно до ст.373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватись на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог частини 3 статті 4040 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Апеляційний суд задовольнив клопотання прокурора про повторне дослідження обставин, встановлених під час кримінального провадження, зокрема, судом було повторно досліджені наступні докази: показання обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , а також досліджені висновок експерта № 31/48 від 14.01.2020, постанову про визнання предмету речовим доказом від 13.01.2020, протокол огляду предмету від 13.01.2020 та додаток до нього: відеозапис з відеореєстратора потерпілого ОСОБА_15 , який міститься на DVD-R диску.

Ухвалюючи судове рішення щодо ОСОБА_8 , Вінницький міський суд Вінницької області встановив та виходив з того, що в судовому засіданні було підтверджено факт спричинення обвинуваченим ОСОБА_8 тілесних ушкоджень легкого ступеню потерпілому ОСОБА_10 .
При вирішенні питання щодо правової кваліфікації діяння обвинуваченого ОСОБА_8 судом першої інстанції враховано те, що сторона захисту, зазначаючи про відсутність в діях обвинуваченого ознак кримінального караного хуліганства, посилалась на те, що саме потерпілим було створено аварійну обстановку для обвинуваченого і саме така поведінка потерпілого зумовила спричинення останньому тілесних ушкоджень обвинуваченим. З оглянутого місцевим судом в судовому засіданні відеозапису випливає, що потерпілий, здійснюючи керування автомобілем, рухаючись у крайній лівій смузі, увімкнув покажчик повороту (зафіксовано лише звук, на відео не видно, який саме покажчик увімкнуто), розпочав маневр зміни напрямку руху і в цей час на відео чути скрегіт гальм. Законність отримання зазначеного доказу сторонами кримінального провадження в судовому засіданні не оспорювалась, а тому суд вважав за доцільне надати оцінку оглянутому відеозапису відповідно до приписів частини першої статті 94 КПК.
Обвинувачений в судовому засіданні не заперечував факту спричинення потерпілому тілесних ушкоджень, заперечуючи наявність у нього ознак хуліганства, а тому суд вважає, що сам собою факт вчинення протиправних дій у громадському місці в присутності сторонніх осіб не дає достатніх підстав для кваліфікації їх як хуліганства. Тому, місцевий суд дійшов висновку про те, що стороною обвинувачення поза розумним сумнівом не спростовано версію сторони захисту щодо умов та обставин вчинення злочину, а тому правові підстави для кваліфікації діяння ОСОБА_8 за ознаками кримінального караного хуліганства, на переконання суду, відсутні. Натомість в судовому засіданні було встановлено, що спричинення тілесних ушкоджень потерпілому було здійснено обвинуваченим з прямим умислом.
Також місцевий суд звертає увагу на те, що стороною обвинувачення надано суду протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 04.01.2020 р., відповідно до якого ОСОБА_10 просив вжити заходів до невідомої йому особи, яка під час раптового конфлікту нанесла йому тілесні ушкодження у вигляді ударів у голову. Аналогічні відомості були повідомлені, як слідує з рапорту ст. інспектора чергового Вишенського ВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області ОСОБА_16 , при надходженні повідомлення про злочин на лінію «102». Таким чином потерпілий звернувся до правоохоронних органів із заявою про вжиття заходів до невідомої йому особи, як встановлено в подальшому ОСОБА_8 , яким потерпілому були спричинені тілесні ушкодження, тобто виявив бажання здійснення кримінального переслідування ОСОБА_8 ..
Санкція кримінального закону, який передбачає відповідальність за хуліганство, суворіша за санкцію кримінального закону, який передбачає відповідальність за спричинення умисного легкого тілесного ушкодження, а тому суд першої інстанції, здійснюючи судовий розгляд, дійшов висновку за доцільне згідно з положеннями частини третьої статті 337 КПК вийти за межі пред`явленого ОСОБА_8 обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, оскільки це покращує його становище. Таким чином суд першої інстанції дійшов висновку, що такі дії обвинуваченого ОСОБА_8 охоплюються складом злочину, передбаченого частиною першою статті 125 КК України, за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження.
Проте, колегія суддів апеляційного суду за наслідками розгляду апеляційної скарги прокурора, повторно дослідивши обставини, встановлені під час кримінального провадження, дійшла переконання про те, що доводи апеляційної скарги прокурора є слушними через встановленуапеляційним судом невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що є підставами згідно вимог п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 409, ст. ст. 411, 413 КПК України для скасування вироку щодо ОСОБА_8 та ухвалення нового вироку.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_8 04.01.2020 близько 15 год. 55 хв. рухався за кермом автомобіля марки AUDI, моделі 80, темно-синього кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , по Барському шосе в напрямку м. Вінниці. В цей же час, попереду вищевказаного автомобіля ОСОБА_8 , за кермом автомобіля марки PEUGEOT, моделі 3008, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_3 , рухався раніше незнайомий йому ОСОБА_10 та на передньому пасажирському сидінні знаходилась дружина останнього - ОСОБА_12 .

В подальшому, після проїзду перехрестя та завершення виконання ОСОБА_10 маневру щодо зміни смуги руху з крайньої лівої в крайню праву, ОСОБА_8 почав подавати ОСОБА_10 світлові сигнали та, здійснивши обгін, перекрив дорогу своїм автомобілем, що призвело до зупинки автомобіля марки PEUGEOT, моделі 3008, на узбіччі вищевказаного відрізку дороги. Після чого, ОСОБА_8 з мотивів явної неповаги до суспільства, із хуліганських спонукань, грубо порушуючи громадський порядок, безпричинно ігноруючи існуючі у суспільстві правила поведінки, моралі та порядності, демонструючи свою зверхність, усвідомлюючи, що знаходиться в громадському місці, підійшов до водійських дверей автомобіля марки PEUGEOT, моделі 3008, білого кольору, д.н.з. НОМЕР_4 , який перебував під керуванням ОСОБА_10 та, відчинивши водійські двері даного автомобіля, без будь-яких причин та пояснень наніс близько 5-7 ударів кулаками рук в область лівої частини голови ОСОБА_10 ..

Тим самим, ОСОБА_8 спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: забою (підшкірний крововилив) лівої завушної ділянки,, які відповідно до висновку експерта № 31/48 від 14.01.2020 належать до легких тілесних ушкоджень та виникло від дії тупого твердого предмета (предметів) з прикладанням сили в ділянку голови зліва.

Зазначені фактичні обставини повністю знайшли своє підтвердження у ході судового слідства та повністю підтверджуються показами обвинуваченого ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_10 , свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_14 , які повторно були допитані судом апеляційної інстанції та які повністю узгоджуються між собою та з встановленими судом обставинами, а також письмовими доказами, безпосередньо дослідженими апеляційним судом в судовому засіданні, зокрема, висновком експерта № 31/48 від 14.01.2020 та записом з відеореєстратора потерпілого.

Проте, незважаючи на це, судом першої інстанції, на підставі ч. 3 ст. 337 КПК України, при ухваленні вироку помилково змінено кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_8 зі ч. 1 ст. 296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю на ч. 1 ст. 125 КК України - умисне легке тілесне ушкодження.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погодитись не може.

Як вбачається з положень п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України (далі - ВСУ) № 10 від 22.12.2006 «Про судову практику у справах про хуліганство» (далі - Постанова № 10 від 22.12.2006) дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК, що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.

Зі змісту п. 5 Постанови № 10 від 22.12.2006 випливає, що за ознакою особливої зухвалості хуліганством може бути визнано таке грубе порушення громадського порядку, яке супроводжувалось, наприклад, насильством із завданням потерпілій особі побоїв або заподіянням тілесних ушкоджень, знущанням над нею, знищенням чи пошкодженням майна, зривом масового заходу, тимчасовим припиненням нормальної діяльності установи, підприємства чи організації, руху громадського транспорту тощо, або таке, яке особа тривалий час уперто не припиняла.

Постановою ВСУ від 04.10.2012 у справі № 5-17кс 12 визначено, що об`єктом захисту норм ст. 296 КК України є громадський порядок, який слід розуміти як стан суспільних відносин, що виник, сформувався, змінюється та існує під впливом дії правових норм (значною мірою), моральних засад, звичаїв, етичних правил, традицій, інших позаюридичних чинників і знаходить свій вияв (відображається) у безпечності громадського спокою, охороні здоров`я, честі та гідності людини, її прав та свобод, зокрема, права на відпочинок, усталених правил співжиття, комунікації (спілкування), у поведінці в побуті, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного, у нормальному функціонуванні органів державної влади, місцевого самоврядування, різних установ, організацій, громадських об`єднань, інших інституцій, які займаються корисною суспільною діяльністю.

Посягання на ці відносини здійснюються в активній формі, в основному з ініціативи правопорушника або через використання незначного (нікчемного) приводу, як правило, відбуваються в публічних (громадських, людних) місцях, супроводжуються ненормативною (брутальною, нецензурною) лексикою та/або фізичним насильством, зокрема із використанням травмуючих властивостей таких предметів, як вогнепальна зброя, і призводять до заподіяння моральної та матеріальної шкоди.

В основі відмежування хуліганства від злочинів проти здоров`я, крім інших ознак, перебувають об`єкт злочину, який значною мірою визначає правову природу (характер) кожного із цих діянь та їхню суспільну небезпечність, і така ознака суб`єктивної сторони злочину, як його мотив, особливість якого у хуліганстві полягає у причинній зумовленості. Спонуки вчинити такі дії можуть бути різні. Поєднує їх те, що вони, здебільшого, позбавлені будь-якої необхідності, нерідко постають із бажання особи показати свою ніби вищість (винятковість), чи з розгнузданого самолюбства, пов`язаного з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки.

Як встановлено апеляційним судом та вбачається з матеріалів кримінального провадження, у тому числі, з безпосередньо дослідженому в судовому засіданні апеляційного суду відеозапису з відеореєстратора потерпілого ОСОБА_10 , останній, здійснюючи керування автомобілем, рухаючись у крайній лівій смузі, увімкнув покажчик повороту, розпочав маневр зміни напрямку руху і в цей час ОСОБА_8 застосував екстрене гальмування. Після чого, автомобіль «Ауді» під керуванням ОСОБА_8 перекрив рух автомобілю «Пежо», яким керував ОСОБА_10 , таким чином перекривши крайню праву смугу руху. При цьому, ОСОБА_8 , усвідомлював, що знаходиться в громадському місці та перешкоджає руху транспорту по Барському шосе в напрямку м. Вінниці.

Таким чином ОСОБА_8 , також демонструючи особливу зухвалість, здійснюючи активні дії у вигляді нанесенні тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , вчинив грубе порушення громадського порядку, посягнувши на відносини, що склались у суспільстві та проявив зневагу до правових норм, моральних засад та етичних правил, усталених правил співжиття, у повазі і ставленні членів спільноти один до одного.

При цьому, ОСОБА_8 використав нікчемний привід, адже факт порушення правил дорожнього руху потерпілим не встановлено як під час досудового розслідування, так і під час судового слідства, та до адміністративної відповідальності ОСОБА_10 не притягнуто. А отже, особистих неприязних стосунків між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 до нанесення тілесних ушкоджень не виникало, а тому ініціатором конфлікту необхідно вважати самого обвинуваченого ОСОБА_8 .

Враховуючи зазначене, та те, що ОСОБА_8 грубо порушив громадський порядок, що супроводжувалось особливою зухвалістю, саме з мотивів явної неповаги до суспільства, маючи на меті показати свою ніби вищість (винятковість), пов`язану з неповагою до особи, людської гідності, байдужим ставленням до законів і правил поведінки, його дії виключають склад кримінальних правопорушень проти життя та здоров`я особи.

За таких обставин, колегія суддів повністю погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що у даному випадку єдиною вірною правовою кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_8 є ч. 1 ст. 296 КК України - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

А тому колегія суддів переконана, що судом першої інстанції при оцінці доказів у їх сукупності неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність, а саме застосовано закон, який не підлягає застосуванню - ч. 1 ст. 125 КК України, натомість не застосовано закон, який підлягає застосуванню - ч. 1 ст. 296 КК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 409 КПК України невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність є підставами для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно зі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню, застосування закону, який не підлягає застосуванню, неправильне тлумачення закону, яке суперечить його точному змісту, призначення більш суворого покарання, ніж передбачено відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність.

При вирішенні питання щодо виду та міри покарання, необхідного і достатнього для виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 та попередження вчинення ним нових злочинів, суд апеляційної інстанції приймає до уваги роз`яснення, надані в пункті 2 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 24.10.2003 р. «Про практику призначення судами кримінального покарання», згідно з якими відповідно до пункту 1 частини першої статті 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин.
В ході судового розгляду кримінального провадження було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, визнав факт вчинення протиправного діяння та засудив свою поведінку, у вчиненому щиро розкаявся. Суд також враховує, що потерпілий в судовому засіданні повідомив, що претензій до обвинуваченого не має та при призначенні покарання покладається на розсуд суду.
Отже, обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, не встановлено.
Враховуючи викладене, аналізуючи доводи сторін кримінального провадження, ставлення обвинуваченого до вчиненого, відомості, що характеризують його особу, приписи статей 50, 65 КК, думку потерпілого щодо виду та міри покарання для обвинуваченого, апеляційний суду дійшов переконання, що покаранням, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, буде покарання, передбачене санкцією кримінального закону, а саме у виді штрафу.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 409, 411, 413, 420, 426, 532 КПК України, апеляційний суд, -
У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу прокурора Вінницької місцевої прокуратури Вінницької області ОСОБА_11 задовольнити.
Вирок Вінницького міського суду Вінницької області від 19.06.2020 відносно ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 125 КК України у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність скасувати та ухвалити новий вирок.

Визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн.

Речові докази: диски із записами з реєстратора та нагрудних камер працівників поліції, що знаходяться в матеріалах кримінального провадження, - залишити у справі.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України судове рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

Вирок може бути оскаржений безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4