ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/3499/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" листопада 2020 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в судовому засіданні в м. Києві клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні № 0011020,

В С Т А Н О В И В:

06.10.2020 ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3 , заявник) в особі представника ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва з клопотанням про скасування арешту земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного ухвалою слідчого судді від 07.07.2015 в рамках кримінального провадження № 0005288.

Клопотання мотивоване тим, що по спливу п`яти років з моменту постановлення вищевказаної ухвали підстави для арешту майна відпали, арешт майна порушує законне право добросовісного власника володіти, розпоряджатись та користуватись своїм майном.

Представник заявника ОСОБА_4 подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

Клопотання двічі призначалось до розгляду в судовому засіданні, проте ні слідчий, ні прокурор до суду не прибули без повідомлення причин неявки, письмових пояснень чи заперечень на клопотання не подали.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив такі обставини.

Слідчими слідчого відділу Дарницького УП ГУ НП у м. Києві розслідувалось кримінальне провадження № 0005288, внесене до ЄРДР 18.06.2015 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
Предметом розслідування у вказаному кримінальному провадженні є обставини набуття ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_5 . За даними досудового розслідування невстановлена особа шляхом обману, з використанням підроблених документів, заволоділа вищевказаною земельною ділянкою та здійснила її продаж ОСОБА_3 , тим самим заволоділа грошовими коштами останнього в розмірі 800 000 грн.

В рамках досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні слідчий суддя ОСОБА_6 постановила ухвалу від 07.07.2015 про накладення арешту на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

З викладених в ухвалі про арешт майна обставин кримінального провадження вбачається, що вищевказана земельна ділянка, яка належала ОСОБА_5 , на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 19.05.2015 була переоформлена на ОСОБА_3 . Водночас ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_7 будь-яких правочинів щодо даної земельної ділянки не вчиняли.

Накладаючи арешт на майно, слідчий суддя послався на існування ризику подальшої незаконної реєстрації (перереєстрації) права власності на земельну ділянку за іншими особами, у зв`язку з чим дійшов висновку про наявність підстав для її арешту.

Згідно з постановою прокурора Київської місцевої прокуратури № 2 від 25.11.2015 кримінальне провадження № 0005288 було передане за територіальною підслідністю до Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві.

Постановою прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 від 20.03.2016 дане кримінальне провадження об`єднане з кримінальним провадженням № 0011020, внесеним до ЄРДР 24.07.2015 за заявою ОСОБА_3 про заволодіння його грошовими коштами, сплаченими за договором купівлі-продажу земельної ділянки, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.
На підставі даної постанови об`єднане кримінальне провадження зареєстроване вЄРДР під № 0011020 та досудове розслідування у ньому здійснюється слідчими слідчого відділу Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві.

У липні 2019 р. та у вересні 2020 р. представник заявника звертався до слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва з клопотаннями про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, яке розслідується слідчими слідчого відділу Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві, проте ухвалами від 29.07.2019 та від 22.09.2020 клопотання були повернуті без розгляду з посиланням на те, що їх подано до неналежного суду.

За таких обставин слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва зобов`язаний розглянути дане клопотання по суті, оскільки його повернення порушить право заявника на доступ до правосуддя.

Порядок кримінального провадження врегульований Кримінальним процесуальним кодексом України, відповідно до положень якого зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження (статті 1, 7 КПК України).

Однією з таких засад є принцип законності, в основі якого є вимога нормативного характеру, що зобов`язує усіх осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, у своїй процесуальній діяльності неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства (стаття 9 КПК України).

За загальним правилом, встановленим ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Підстави, умови та порядок накладення арешту на майно у кримінальному провадженні визначені нормами глави 17 КПК України.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 170 КПК України підставою для постановлення ухвали про арешт майна є наявність підстав чи розумних підозр вважати, що майно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правого характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 3 даної норми у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (забезпечення збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Ст. 98 КПК України дає визначення речових доказів як матеріальних об`єктів, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

За приписом ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.
Клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.
Зі змісту ухвали слідчого судді від 07.07.2015 вбачається, що клопотання слідчого про арешт земельної ділянки розглядалось без повідомлення заявника.
Питання скасування арешту майна врегульовані ст. 174 КПК України, якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно (ч. 2 ст. 174 КПК)..
Аналіз наведених норм кримінального процесуального закону в їх сукупності дає підстави для висновку, що розгляд клопотання про скасування арешту майна, поданого особою, яка не була присутня при розгляді клопотання про арешт майна, фактично є поновленням розгляду даного клопотання, а відтак тягар доведення залишається на особі, яка подала клопотання про арешт майна.

Даючи оцінку обставинам, наведеним в ухвалі слідчого судді про арешт майна, та беручи до уваги, що при арешті майна з метою забезпечення збереження речових доказів перевіряється лише доказове значення майна, на яке накладається арешт, при цьому добросовісність набувача такого майна не є перешкодою для його арешту на цій підставі (ч. 10 ст. 170 КПК України), суд дійшов висновку, що арешт на майно було накладено обґрунтовано, оскільки на той час існували достатні підстави вважати, що земельна ділянка є об`єктом кримінально протиправних дій.

Водночас з наведених у клопотанні обставин та наданих заявником доказів вбачається наявність підстав для перегляду цього заходу забезпечення кримінального провадження.

З огляду на те, що досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває вже понад 5 років, сторона обвинувачення повинна надати переконливі докази існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та необхідності продовження арешту майна, проте жодних заперечень на дане клопотання та доказів на підтвердження вказаних обставин суду не надано.

Отже з урахуванням тривалості строків досудового розслідування та відсутності обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, суд не встановив підстав для продовження арешту майна та дійшов до переконання, що обмеження прав власника арештованого майна не є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження.

Керуючись статтею 174 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати арешт майна у кримінальному провадженні № 0005288 (актуальний номер кримінального провадження на час постановлення даної ухвали 0011020), накладений ухвалою слідчого судді Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_6 від 07 липня 2015 року, а саме: земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: