Чортківський районний суд Тернопільської області
копія:
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" серпня 2020 р. Справа № 608/1542/20
Номер провадження1-кп/608/201/2020
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
потерпілого ОСОБА_4
особи, щодо якої вирішуються клопотання ОСОБА_5
законного представника ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7 ,
В С Т А Н О В И В :
08.05.2020 біля 02.00 години, ОСОБА_5 , з метою викрадення чужого майна, через отвір в стіні, проник в складське приміщення, яке розташоване : АДРЕСА_2 , та яке орендує ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , житель АДРЕСА_3 , звідки з метою особистого збагачення, керуючись корисливим мотивом, умисно, таємі викрав 20 латунних підсвічників, загальною вагою 12,800 кг, вартістю 1152,00 гривень, чим спричинив ОСОБА_4 матеріальну шкоду на вказану суму.
Таким чином, ОСОБА_5 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням в приміщення.
Старший слідчий СВ Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням, затвердженим прокурором Чортківської місцевої прокуратури ОСОБА_9 про застосування до ОСОБА_5 примусових заходів медичного характеру, передбачених п.2 ч.1 ст. 94 КК України у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом (Буданівський обласний заклад з надання психіатричної допомоги).
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримує, просить задоволити з підстав, викладених в ньому.
Потерпілий ОСОБА_4 клопотання прокурора підтримує, просить задоволити.
Захисник адвокат ОСОБА_7 та законний представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6 у судовому засіданні вважають за необхідне клопотання вирішити згідно вимог закону.
ОСОБА_5 вину визнав повністю, однак своєї позиції щодо вирішення клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру, висловити не забажав.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, виходячи із положень ст. ст. 93, 94 КК України, ст.ст. 512, 513 КПК України, роз`яснень пленуму Верховного Суду України, що викладені у постанові № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», Закону України «Про психіатричну допомогу» вважає за необхідне зазначити про таке.
Згідно ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу», примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінально-процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.
У відповідності до положень ч. 2 ст. 19 КК України, не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого даним кодексом, перебувала у стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Згідно з п.1 ч. 1 ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності, а враховуючи фактичні дані, зафіксовані у висновку судово-психіатричного експерта, є достатні підстави так вважати.
Примусові заходи медичного характеру застосовуються лише до осіб, які є суспільно небезпечними, що передбачено ст. 503 ч. 4 КПК України.
Статтею 513 КПК України імперативно передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які саме.
Обставини вчинення ОСОБА_5 суспільно - небезпечного діяння, що підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового розгляду справи на підставі досліджених судом доказів: протоколом огляду місця події з таблицею іллюстрацій до нього від 06.07.2020 року; заявою ОСОБА_10 про добровільну видачу працівникам поліції латунних підсвічників вагою 12, 8 кг; протоколом огляду частин металічних підсвічників від 06.07.2020 року з таблицею іллюстрацій до нього; висновком експерта за результатами проведення судової товарознавчої експертизи від 17.07.2020 року № 6/1-713/20, що ринкова вартість металобрухту латуні вагою 12,800 кг становить 1152 гривні станом на 08.05.2020 року з іллюстративною таблицею; заявою ОСОБА_5 від 06.07.2020 року про добровільну видачу спортивного взуття білого кольору, в якому він вчинив крадіжку підсвічників із складського приміщення по АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_4 ; висновком експерта від 22.07.2020 року № 3/2-348/20 судової трасологічної експертизи; постановами про визнання речовими доказами та висновком судово-психіатричного експерта № 321 від 23 липня 2020 року.
Враховуючи наведене, суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ, що наявний у провадженні, з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, приходить до висновку про повну доведеність вини ОСОБА_5 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 3 ст. 185 Кримінального кодексу України, у зв`язку з чим кваліфікує дії останнього, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднана з проникненням в приміщення.
Однак, у відповідності до висновку судово-психіатричного експерта № 321 від 23 липня 2020 року, ОСОБА_5 хворіє психічним розладом у вигляді біполярного афективного розладу, поточний маніакальний епізод з психотичними симптомами, що сягає рівня хронічного психозу, тому на час злочину не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. В теперішній час ОСОБА_5 хворіє біполярним афективним розладом, поточний маніакальний епізод з психотичними симптомами. ОСОБА_5 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру в психіатричнй лікарні із звичайним наглядом.
Таким чином, у судовому засіданні встановлена неосудність ОСОБА_5 на момент вчинення суспільно-небезпечного діяння, так як він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними в період вчинення інкримінованого діяння і на даний час також не може віддавати звіт своїм діям та керувати ними.
У відповідності до вимог ст.ст. 19, 94 КК України до осіб, визнаних судом неосудними, залежно від характеру і тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння та ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, може бути застосована госпіталізація до психіатричних закладів зі звичайним, посиленим чи суворим наглядом або їм може бути надана у примусовому порядку амбулаторна психіатрична допомога за місцем проживання.
З огляду на викладене, враховуючи конкретні обставини вчинення суспільно -небезпечного діяння, дані про характер і тяжкість наявного у ОСОБА_5 психічного захворювання, зокрема дані, що містяться у висновку № 321 від 23 липня 2020 року, суд приходить до висновку про обґрунтованість клопотання та наявність правових підстав для застосування до ОСОБА_5 , саме зазначеного виду примусового заходу медичного характеру, у зв`язку з наявним у нього психічним захворюванням.
Питання про речові докази вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 19, 93, 94 Кримінального Кодексу України, постановою Пленуму Верховного Суду України № 7 від 03 червня 2005 року «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», Законом України «Про психіатричну допомогу», ст.ст. 1-29, 100, 369-372, 376, 512, 513 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ :
Застосувати відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з повною вищою освітою, розлученого, не працюючого, раніше не судимого, примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом (Буданівський обласний заклад з надання психіатричної допомоги).
Речові доказа: кросівки білого кольору, які здані в камеру зберігання речових доказів Чортківського ВП ГУНП в Тернопільській області повернути ОСОБА_5 .
Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Чортківський районний суд Тернопільської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя/підпис/

Копія вірна:

Оригінал ухвали знаходиться в матеріалах справи № 608/1542/20

Ухвала набрала законної сили " " _______________ року.

Суддя: ОСОБА_1

Копію ухвали видано " " ________________ року.

Секретар: