Справа № 137/1400/20
Провадження №11-кп/801/195/2021
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2021 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем: ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7
та його захисника - адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції судове провадження за апеляційною скаргою заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 24 грудня 2020 року, якою засудженому ОСОБА_7 замінено покарання у виді позбавлення волі на більш м`яке у виді виправних робіт,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 24 грудня 2020 року задоволено клопотання адвоката ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , засудженому 26.10.2015 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 315, ч.1 ст. 317, ч.1 ст. 70 КК України замінено невідбуту частину покарання на більш м`яке - у виді виправних робіт на строк 1 рік 10 місяців 11 днів з утриманням в дохід держави з суми його заробітку 20% щомісячно.

Мотивуючи прийняте рішення, суд вказав, що ОСОБА_7 відбув 2/3 частини покарання, під час якого довів, що своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці став на шлях виправлення.
В апеляційній скарзі заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 порушується питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановленні нової ухвали, якою відмовити в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_7 . Вважає ухвалу незаконною у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю висновків суду, викладених у ній, фактичним обставинам судового провадження, оскільки судом не взято до уваги негативну характеристику засудженого за місцем відбування покарання, те, що він допускав порушення режиму утримання, за що притягався до дисциплінарної відповідальності, залучався до праці лише впродовж 2020 року. Отже така поведінка ОСОБА_7 , засудженого за ряд злочинів, один з яких є тяжким, не свідчить про його виправлення та сумлінне ставлення до праці.

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 , засудженого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які заперечили проти її задоволення, дослідивши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст.94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

Як убачається з ухвали, судом зазначені вимоги закону не дотримані.

Приймаючи рішення про задоволення клопотання захисника засудженого, суд послався на те, що ОСОБА_7 відбув визначений п.3 ч.4 ст.82 КК України строк покарання та своєю поведінкою та ставленням до праці довів, що став на шлях виправлення.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення та після фактичного відбуття засудженим не менше 2/3 строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
У роз`ясненнях, що містяться у п.п.2, 17, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», зазначено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений став на шлях виправлення.
Так, з матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_7 вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 26.10.2015 засуджено за ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 315, ч.1 ст. 317, ч. 1 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.
З характеристики на засудженого ОСОБА_7 , вбачається, що він в місцях позбавлення волі перебуває з 11.03.2017. Під час утримання у слідчому ізоляторі Вінницької УВП (№1) характеризувався посередньо, порушень режиму не допускав, стягнень та заохочень не мав.
З 21.03.2017 ОСОБА_7 відбуває покарання у Літинській ВК (№ 123) середнього рівня безпеки, де працевлаштований різноробочим у деревообробному цеху, характеризується позитивно, порушень не допускав, стягнень не має, двічі заохочувався правами начальника установи.
28.11.2018 ОСОБА_7 був переведений до дільниці соціальної реабілітації як особа, що стає на шлях виправлення, де був працевлаштований різноробочим деревообробної дільниці на контрагентському об`єкті ПП «Чайка». На даний час працює різноробочим на контрагентському об`єкті в ТОВ «Вінницька птахофабрика», однак роботи проводяться лише під контролем адміністрації. За час відбування покарання у дільниці соціальної реабілітації характеризується негативно, є постійна необхідність контролю за поведінкою засудженого, так як він нездатний дотримуватись правослухняної поведінки та режиму відбування покарання вцілому. Двічі заохочувався правами начальника установи, підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, не реагує на критику у свою адресу, не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, не завжди має охайний зовнішній вигляд, не завжди дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість, намагається самостійно виконувати роботи із самообслуговування, однак достатніх навичок для самостійного виконання не має, до виконання робіт із благоустрою установи ставиться задовільно.

За висновком адміністрації установи від 30.10.2020 застосування до засудженого ОСОБА_7 ст. 82 КК України є передчасним.

Таким чином, суд першої інстанції неповно оцінив дані про особу засудженого під час його відбуття покарання та дійшов невірного висновку про становлення останнього на шлях виправлення.

Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу заступника керівника Вінницької обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 24 грудня 2020 року, якою задоволено клопотання адвоката ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , засудженому 26.10.2015 вироком Вінницького міського суду Вінницької області за ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 315, ч.1 ст. 317, ч.1 ст. 70 КК України замінено невідбуту частину покарання на більш м`яке - у виді виправних робіт, скасувати.
У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_8 відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4