Справа №592/5524/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-сс/816/259/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - арешт майна
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання -

ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Суми матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою власника майна ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 травня 2020 року, про накладення арешту на майно,

учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

власника майна ОСОБА_6 ,

представника власника майна адвоката ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

У поданій апеляційній скарзі власник майна ОСОБА_6 не погоджується з ухвалою слідчого судді, просить її скасувати та ухвалити нову про відмову у задоволенні клопотання слідчого, оскільки майно на яке наклав арешт слідчий суддя належить йому на праві власності, а тому жодного доказового значення дане майно містити не може.

05 травня 2020 року слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми, розглянувши клопотання слідчого Сумського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_9 , погодженого з прокурором Сумської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , про арешт майна, постановив ухвалу, якою клопотання задовольнив на наклав арешт, на майно вилучене , під час обшуку 28 квітня 2020 року, домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 :

- мобільний телефон Nokia IMEI НОМЕР_1 ; мобільний телефон Samsung НОМЕР_2 , НОМЕР_3 ; мобільний телефон IMEI НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , Sim-карта НОМЕР_6 ; мобільний телефон Samsung 95097; мобільний телефон Nokia НОМЕР_7 ; мобільний телефон Samsung НОМЕР_8 , НОМЕР_9 ; мобільний телефон Nokia НОМЕР_10 , НОМЕР_11 ; мобільний телефон Alcatel, IMEI не встановлений; мобільний телефон НОМЕР_12 , НОМЕР_13 ; мобільний телефон Nokia НОМЕР_14 , НОМЕР_15 ; мобільний телефон Nokia, IMEI не встановлений; мобільний телефон Sony Ericsson 47628;

- предмет специфікації від договору надання фінансового предмету на 2-х аркушах, гарантійний талон № 31444-4 на 1 аркуші;

- наручний годинник білого кольору; наручний годинник зеленого кольору; радіоприймач Mason чорного кольору; полімерний контейнер жовтого кольору з камінцями жовтого кольору; чоловіча кофта сіро-коричневого кольору на застібці-блискавці з капюшоном; шапка темно-синього кольору з биркою з надписом «Diligo»; пара чоловічих кросівок зі шнурками 41 розміру з надписом «Nike»; пара чорних чоловічих туфель розмір 41 зі шнурками на підошві надпис «Experience classic»; пара чоловічих чобіт чорного кольору розмір 39 зі шнурками; пара чоловічих кросівок чорного кольору зі шнурками з надписом «hotter»; пара чоловічих ботинок коричневого кольору з надписом на підошві « ОСОБА_11 ».

Слідчий суддя мотивував постановлену ухвалу тим, що вилучене майно має значення, як речовий доказ, а тому з метою збереження останнього на нього має бути накладений арешт.

Заслухавши доповідь судді, доводи представника та власника майна, які підтримали доводи апеляційної скарги власника майна, прокурора, який вважав ухвалу слідчого судді обґрунтованою та вмотивованою, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_6 заявив, що вилучене майно йому не належить.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 27 квітня 2020 року, близько 10 год. 00 хв. проник на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 звідки спочатку з приміщення кухні, а потім і з будинку викрав майно належне потерпілій ОСОБА_12 , однак коли дії підозрюваного були помічені потерпілою ОСОБА_6 , яка у цей час повернулася до дому і почала голосно кричати, підозрюваний вистрибнув із вікна будинку, відштовхнув руками ОСОБА_12 , від чого остання впала та вдарилася головою відчувши при цьому фізичний біль, зник з місця вчинення злочину.

27 квітня 2020 року ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та 28 квітня 2020 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001354 від 27 квітня 2020 року.

28 квітня 2020 року було отримано дозвіл слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми на проведення обшуку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , з метою відшукання золотого ланцюжка належного ОСОБА_12 та взуття ОСОБА_6 .

Цього ж дня проведено обшук та вилучено майно належне ОСОБА_6 , зазначене в клопотанні слідчого.

Слідчий вважає. що майно вилучене у ОСОБА_6 має значення для даного кримінального провадження, як речовий доказ.

Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з?ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.

Відповідно до ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слід враховувати також і прецедентну правову позицію ЄСПЛ щодо «відповідності втручання в право володіння майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», згідно якої підлягають оцінці три головні критерії, а саме: а) чи є втручання законним; б) чи переслідує воно «суспільний інтерес»; в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Враховуючи наведене та наявні матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до переконання, що втручання держави в право володіння майном в даному конкретному випадку є цілком законним і обґрунтованим, оскільки таке втручання здійснено на підставі чинного кримінального процесуального закону, який є доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм, сумісних з принципами Конвенції.

Крім того, зазначене вище втручання органу досудового розслідування є цілком виправданим, так як воно здійснено з метою задоволення «суспільного інтересу» і за наявності об?єктивної необхідності в цьому у формі публічного, загального інтересу, який включає інтерес держави та громади, а також це втручання було здійснено з дотриманням принципу «пропорційності», тобто «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов?язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що вилучене майно, під час обшуку 28 квітня 2020 року, на яке слідчий просить накласти арешт, є речовим доказом, оскільки представлені слідчим у клопотанні документи містять дані щодо наявності обґрунтованих підстав для перевірки та з`ясування обставин законності появи такого майна у ОСОБА_6 , тим паче, що стверджуючи про походження арештованого майна останній жодних документів на дане майно не надав. Тому, вбачаються наявні підстави для накладення арешту на вказане майно, для запобігання можливості його знищення, перетворення, відчуження.

При цьому, колегія суддів вважає, що визначений усталеною судовою практикою ЄСПЛ принцип «пропорційності» був дотриманий в повному обсязі органом досудового розслідування і прокурором у даному кримінальному провадженні та наявний у виді розумного співвідношення («обґрунтованої пропорційності») між метою, що передбачається для досягнення цілей розслідування, та засобами, які використовуються слідством.

Ухвала слідчого судді належним чином вмотивована. Задовольняючи клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя перевірив усі доводи такого й обґрунтував викладені в ухвалі висновки.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які б ставили під сумнів законність та обґрунтованість постановленого у провадженні слідчим суддею рішення, не вбачається.

Беручи до уваги, обставини даного кримінального провадження, у слідчого є всі підстави для перевірки речей вилучених у ОСОБА_6 , на предмет можливого перебування їх у домоволодінні ОСОБА_12 .

При цьому, особа, на належність майна якої вказує ОСОБА_6 , не позбавлена можливості звернутися з клопотанням про скасування арешту майна.

З огляду на викладене, ухвалу слідчого судді слід вважати такою, що відповідає вимогам ч.1 ст.173 КПК України і підстав для її скасування з мотивів вказаних в апеляційній скарзі власника майна, на думку колегії суддів, немає.

Керуючись ст. ст. 376, 170, 172, 173, 404,405,407, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Ухвалу слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 травня 2020 року, про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001354 від 27 квітня 2020 року - залишити без зміни, а апеляційну скаргу власника майна ОСОБА_6 - без задоволення.

Ухвала є остаточною і касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4