Роздільнянський районний суд Одеської області
_________________________________________________________________
Справа № 511/497/20
Номер провадження: 1-кп/511/107/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.11.2020 рокум.Роздільна

Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,
перекладачів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Роздільна кримінальне провадження за № 0000021 за обвинуваченням:

ОСОБА_11 ( ОСОБА_12 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженеця м. Сасон, Турецька Республіка, громадянина Турецької Республіки, на території України не зареєстрованого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , маючого на утриманні 6 дітей, раніше судимого: 17.10.2019 року вироком Шацького районного суду Волинської області за ч. 2 ст. 332 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до штрафу в сумі 8500грн, штраф сплачений
у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч. 1 ст. 332-2 та ч. 3 ст. 332 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_13 ( ОСОБА_12 ), будучи обізнаним, що йому постановою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 18.10.2019р. заборонено в`їзд на територію України строком на 3 (три) роки, 12.11.2019р., приблизно о 19 год. 00 хв., діючи умисно, маючи умисел на незаконне перетинання державного кордону України поза пунктом пропуску через державний кордон України, в порушення встановленого порядку перетинання державного кордону України, усвідомлюючи суспільний характер своїх дій та бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді порушення встановленого порядку перетину державного кордону України, будучи особою, якій заборонено в`їзд на територію України, слідуючи пішки з Республіки Молдови до України, без відповідного дозволу компетентних органів України та за наявності їх заборони на в`їзд в Україну, незаконно перетнув державний кордон України, рухаючись з Республіки Молдови в Україну поза пунктами пропуску через державний кордон України, на напрямку с. Стара Андріяшівка (Республіка Молдова) с. Розалівка Роздільнянського району Одеської області (Україна), в 450 метрах на південний захід від прикордонного знаку 0508/01, в районі інформаційного знаку лінії державного кордону України 1/63, та потрапив на територію України.
Окрім того, ОСОБА_5 протягом кінця жовтня - початку листопада 2019 року, перебуваючи на території Республіки Молдови, за невстановлених обставин вступив у злочинну змову з двома невстановленими особами на ім`я « ОСОБА_14 » та « ОСОБА_15 », які перебували в Республіці Туреччині, а також громадянином України ОСОБА_16 ( який засуджений вироком Роздільнянського районного суду від 13.05.2020р. за ч. 3 ст. 332 КК України), та іншими невстановленими особами, які перебували на території Республіки Молдови, направлену на незаконне переправлення за грошову винагороду через державний кордон України поза пунктом пропуску в порушення встановленого порядку перетину державного кордону України трьох громадян Турецької Республіки. Тим самим ОСОБА_5 створив для вчинення кримінального правопорушення групу осіб за попередньою змовою, до складу якої увійшли зазначені особи.
Відповідно до розробленого ОСОБА_17 , та погодженого всіма учасниками групи, плану вчинення злочину, невстановлені особи на ім`я « ОСОБА_14 » та « ОСОБА_15 » за його вказівкою, за грошову винагороду, мали підшукати на території Турецької Республіки осіб, які бажали нелегально потрапити з Турецької Республіки до країн Європейського Союзу, без достатніх на те підстав, з порушенням порядку перетинання кордонів декількох держав, в тому числі державного кордону України, після чого забезпечити їх переїзд з м. Стамбула (Турецька Республіка) до м. Кишинева (Республіка Молдова). Після цього ОСОБА_5 мав самостійно організувати та забезпечити проживання вказаних осіб на території Республіки Молдови, а також їх переїзд з м. Кишинева Республіки Молдови до лінії державного кордону між Республікою Молдовою і Україною. У свою чергу, у подальшому ОСОБА_16 та інші невстановлені особи, які постійно проживають у с. Стара Андріяшівка Слободзейського району Республіки Молдови, що знаходиться у безпосередній близькості до лінії державного кордону України і Республіки Молдови, у зв`язку з чим були добре обізнані про особливості місцевості і шляхи незаконного перетину кордону, мали за вказівкою ОСОБА_18 , за грошову винагороду, безпосередньо незаконно перевести трьох громадян Туреччини, а також його самого, через державний кордон України поза пунктами пропуску в районі с. Стара Андріяшівка (Слободзейський район, Республіка Молдова) - с. Розалівка (Роздільнянський район Одеської області, Україна). Надалі, після незаконного перетину державного кордону України, ОСОБА_5 мав забезпечити перевезення трьох громадян Турецької Республіки від лінії державного кордону України, із с. Розалівки Роздільнянського району Одеської області, до м. Одеси і далі до однієї із західних областей України, звідки організувати і здійснити їх незаконне переправлення через державний кордон України до однієї з країн Європейського Союзу, а звідти - до Федеративної Республіки Німеччини.
За незаконне переправлення трьох громадян Турецької Республіки із Турецької Республіки до країн Європейського Союзу, в тому числі за їх незаконне переправлення через державний кордон України, ОСОБА_5 мав намір одержати від них та їхніх родичів грошові кошти в сумі загалом близько 16 000 євро та розподілити їх між іншими учасниками групи на власний розсуд.
З метою одноособового керівництва групою осіб за попередньою змовою та розподілення грошових коштів, одержаних злочинним шляхом, конспірації спільної злочинної діяльності, ОСОБА_5 особисто давав вказівки іншим членам групи в частині їхньої ролі у спільній злочинній діяльності, контролював їх виконання, передавав їм визначену ним частину винагороди за незаконне переправлення осіб через державний кордон України. При цьому, учасники групи осіб, не будучи особисто знайомими з іншими учасниками, усвідомлювали їхнє існування і роль кожного у спільній злочинній діяльності, а також роль ОСОБА_18 як керівника групи, були обізнані про те, що їхні спільні дії направлені на реалізацію єдиного злочинного плану незаконного переправлення через державний кордон України поза пунктами пропуску, за грошову винагороду, трьох громадян Турецької Республіки.
У цей же період часу ОСОБА_5 домовився з громадянином Турецької Республіки ОСОБА_19 ( ОСОБА_20 ), про те, що після незаконного переправлення громадян Турецької Республіки через державний кордон України останній забезпечить перевезення вказаних осіб від лінії державного кордону України до залізничного вокзалу м. Одеси, і далі - потягом з м. Одеси до м. Ужгорода.
На виконання спільного злочинного плану, невстановленою особою на ім`я « ОСОБА_15 », за попередньою змовою з ОСОБА_17 , 08.11.2019 було організовано перевезення авіаційним транспортом з м. Стамбул (Турецька Республіка) до м. Кишинів (Республіка Молдова) громадянина Турецької Республіки ОСОБА_21 ( ОСОБА_22 ), ІНФОРМАЦІЯ_3 . При цьому, за незаконне переправлення із Турецької Республіки, в тому числі через державний кордон України, і перевезення до країн Європейського Союзу, а звідти - до Федеративної Республіки Німеччини, ОСОБА_23 передав невстановленій особі на ім`я « ОСОБА_15 » грошові кошти в сумі 6 000 євро, які вказана особа у подальшому мала передати ОСОБА_24 за вирахуванням своєї частини винагороди.
У свою чергу, на виконання спільного злочинного плану, невстановленою судовим розглядом особою на ім`я « ОСОБА_14 », за попередньою змовою з ОСОБА_17 , 10.11.2019 було організовано перевезення двох громадян Турецької Республіки, а саме: ОСОБА_25 ( ОСОБА_26 ), ІНФОРМАЦІЯ_4 , і ОСОБА_27 ( ОСОБА_28 ), ІНФОРМАЦІЯ_5 , авіаційним транспортом з м. Стамбул (Турецька Республіка) до м. Кишинів (Республіка Молдова). При цьому, згідно домовленості між ОСОБА_29 і ОСОБА_27 з невстановленою особою на ім`я « ОСОБА_14 », після прибуття до Федеративної Республіки Німеччини їхні родичі (в ході досудового розслідування не встановлені) мали передати особі на ім`я « ОСОБА_14 » грошові кошти в сумі 5 000 євро за кожного. При цьому, родичі ОСОБА_25 (в ході судового розгляду не встановлені) попередньо передали особі на ім`я « ОСОБА_14 » 2 000 євро. Одержані грошові кошти особа на ім`я « ОСОБА_14 » у подальшому мала передати ОСОБА_30 за вирахуванням своєї частини винагороди.
Після прибуття ОСОБА_21 , ОСОБА_25 і ОСОБА_27 до м. Кишинева (Республіка Молдова), ОСОБА_5 організував і забезпечив їх проживання у цьому місті до 12.11.2019р. за невстановленою адресою.
Надалі, продовжуючи спільну злочинну діяльність, 12.11.2019 ОСОБА_5 організував і забезпечив перевезення ОСОБА_25 , ОСОБА_27 та ОСОБА_21 в автомобілі марки RENAULT DACIA, червоного кольору (реєстраційний номер не встановлений) з м. Кишинева (Республіка Молдова) до м. Тирасполя (Республіка Молдова), а саме до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Цього ж дня, з метою приховування спільної злочинної діяльності та уникнення кримінальної відповідальності, під час перебування вказаних осіб у зазначеній квартирі, ОСОБА_13 надав їм вказівку видалити зі своїх мобільних телефонів всі дані щодо вхідних та вихідних дзвінків, листувань, повідомлень, що вказані особи виконали.
Цього ж дня, близько 17:00-18:00 год. ОСОБА_5 перевіз ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , ОСОБА_21 у невстановленому автомобілі таксі, яке замовив і оплатив особисто, із своєї квартири за адресою: АДРЕСА_1 , до магазину «Шериф» у м. Тирасполь Республіки Молдови (точна адреса не встановлена). У цей же період часу ОСОБА_5 замовив невстановленій особі перевезення ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , ОСОБА_21 з м. Тирасполя (Республіка Молдова) до с. Стара Андріяшівка (Республіка Молдова), яке знаходиться у безпосередній близькості до лінії державного кордону між Україною і Республікою Молдовою.
Після прибуття на замовлення ОСОБА_18 до зазначеного магазину «Шериф» автомобіля марки PEUGEOT сірого кольору (реєстраційний номер не встановлений) під керуванням невстановленої особи, ОСОБА_5 дав вказівку ОСОБА_31 , ОСОБА_27 , ОСОБА_32 прослідувати разом з ним у вказаному автомобілі до лінії державного кордону між Україною і Республікою Молдовою, пояснивши їм, що після прибуття до лінії кордону він забезпечить їх незаконне переправлення в Україну поза пунктом пропуску. У свою чергу, водію автомобіля ОСОБА_5 дав вказівку перевезти його і зазначених громадян Турецької Республіки до с. Стара Андріяшівка (Республіка Молдова).
У подальшому, на виконання спільного злочинного плану, після прибуття до с. Стара Андріяшівка (Республіка Молдова), ОСОБА_5 , ОСОБА_33 , ОСОБА_27 , ОСОБА_23 зустрілись з ОСОБА_16 та невстановленими судом особами. При цьому, діючи умисно, у складі групи осіб за попередньою змовою, з корисливим мотивом, маючи умисел на незаконне переправлення через державний кордон України трьох осіб, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді порушення порядку перетинання державного кордону України, знаходячись неподалік лінії державного кордону України, завершуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_13 дав ОСОБА_16 та невстановленим особам вказівку перевести його ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , ОСОБА_21 з Республіки Молдови в Україну через державний кордон України поза пунктом пропуску. При цьому, в якості грошової винагороди за вчинення незаконного переправлення його та зазначених осіб через державний кордон України ОСОБА_5 надав ОСОБА_16 винагороду у розмірі 50 євро.
Надалі, на виконання вказівки ОСОБА_34 , ОСОБА_16 та невстановлені особи, діючи умисно, з корисливих мотивів, маючи умисел на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді порушення порядку перетинання державного кордону України, вказали шлях і провели ОСОБА_34 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , ОСОБА_21 від с. Стара Андріяшівка (Республіка Молдова) безпосередньо до лінії державного кордону України з Республікою Молдовою.
Після цього, перебуваючи безпосередньо біля лінії державного кордону України з Республікою Молдовою, ОСОБА_16 , на виконання вказівки ОСОБА_18 , діючи умисно, з корисливих мотивів, знаходячись на території Республіки Молдови біля с. Стара Андріяшівка, у безпосередній близькості від лінії державного кордону між Республікою Молдовою і Україною, дав вказівку ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_27 , ОСОБА_32 слідувати безпосередньо за ним та виконувати всі його поради і вказівки для незаконного перетину ними державного кордону України поза пунктом пропуску.
Цього ж дня, приблизно о 19:00 год., ОСОБА_16 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_35 , а також на виконання його вказівок, згідно спільного злочинного плану, в порушення встановленого порядку перетинання державного кордону України, безпосередньо незаконно перевів ОСОБА_11 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , ОСОБА_21 через лінію державного кордону України із Республіки Молдови в Україну пішки поза пунктами пропуску на напрямку с. Стара Андріяшівка (Республіка Молдова) с. Розалівка Роздільнянського району Одеської області (Україна), а саме в 450 метрах на південний захід від прикордонного знаку 0508/01, в районі інформаційного знаку лінії державного кордону України 1/63, після чого ОСОБА_13 , ОСОБА_33 , ОСОБА_27 , ОСОБА_23 потрапили на територію України в районі с. Розалівка Роздільнянського району Одеської області.
Безпосередньо після перетину державного кордону України, на виконання спільного злочинного плану та за вказівкою ОСОБА_18 , ОСОБА_16 , використовуючи мобільний телефон ОСОБА_11 (номер телефону НОМЕР_1 ), в ході спілкування по телефону з ОСОБА_19 , скоординував прибуття до с. Розалівка Роздільнянського району Одеської області ОСОБА_19 з метою подальшого вивезення вказаних осіб від лінії державного кордону України, із с. Розалівка Роздільнянського району Одеської області, до м. Одеси.
У подальшому, приблизно о 21:00 год. 12.11.2019 ОСОБА_36 , діючи на виконання домовленості з ОСОБА_11 та ОСОБА_16 , забезпечив вивезення ОСОБА_11 , ОСОБА_25 , ОСОБА_27 , ОСОБА_21 у мікроавтобусі марки VOLKSWAGEN Т5, реєстраційний номер НОМЕР_2 , від лінії державного кордону України, із с. Розалівка Роздільнянського району Одеської області, до м. Одеси. Цього ж дня, о 22:15 год., при в`їзді в м. Одесу, ОСОБА_13 , ОСОБА_33 , ОСОБА_27 , ОСОБА_23 були затримані співробітниками уповноважених органів.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину:
- у вчиненні незаконного переправленні кількох осіб через державний кордон України, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів свою вину не визнав у повному обсязі;
- вчиненні перетинання державного кордону України особою, якій заборонено в`їзд на територію України, у будь-який спосіб поза пунктами пропуску через державний кордон України визнав у повному обсязі.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 пояснив, що він приїхав до України, де зустрівся з ОСОБА_16 , ОСОБА_37 та ОСОБА_38 , при цьому раніше ніколи с Мотком ОСОБА_39 та ОСОБА_37 не розмовляв. Раніше, перетинаючи кордон України у нього вже були проблеми з його перетинанням, оскільки йому було заборонено в`їжджати в Україну у зв`язку з його депортацією, та відносно нього є вирок суду та заборона вїзду на територію України, що ним безпосередньо визнано. З усіма свідками крім ОСОБА_40 він не с ким не спілкувався та грошових коштів взагалі не від кого не отримував. Зазначав, що всім процесом незаконного перетину кордону керував ОСОБА_41 , який повинен був переправити ОСОБА_23 , ОСОБА_33 та ОСОБА_27 та його через кордон, а він повинен був перейти кордон і працювати в Європі. Вказував, що всі вищезазначені свідки надавали в суді покази під тиском, а у нього є телефонні розмови зазначених осіб, які стверджують, що він не є організатором цього злочину.
Незважаючи на невизнання своєї вини обвинуваченим у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, його вина в скоєнні вказаного злочину повністю підтверджується зібраними досудовим слідством та дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.
Так, згідно повідомлення про виявлення кримінального правопорушення від 13.11.2019 року на адресу слідчого відділу УСБУ в Одеській області вказувалося про те, що оперативно-розшуковим управлінням ІНФОРМАЦІЯ_6 було затримано громадянина Туреччини ОСОБА_5 , якому було заборонено в`їзд на територію України та який незаконно перетнув державний кордон України та організував та здійснив незаконне переправлення через державний кордон України трьох громадян Турецької Республіки, а саме: ОСОБА_25 , Йозкан Рідвана, ОСОБА_21 з Республіки Молдова в Україну поза пунктом пропуску, в напрямку н.п. Стара-Андріяшівка (Молдова, ПМР) н.п. Розалівка Роздільнянського району Одеської області. Особи встановлені, надані фото двох осіб (т. 2 а.к.п. 32-36).
За вказаним фактом відповідні відомості внесені до ЄРДР № 0000021 від 13.11.2019р., з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 332-2 КК України, згідно витягу з якого зазначено, що громадянин Турецької Республіки ОСОБА_5 , будучи особою, якій уповноваженим органом заборонено в`їзд на територію України, маючи умисел на незаконне перетинання державного кордону України 12.11.2019р. приблизно о 19-00год незаконно перетнув державний кордон України, рухаючись з Республіки Молдови в Україну пішки поза пунктом пропуску, на напрямку н.п. Стара-Андріяшівка (Молдова, ПМР) н.п. Розалівка Роздільнянського району Одеської області та ч. 3 ст. 332 КК України, у відповідності до якого ОСОБА_5 з корисливих мотивів організував незаконне переправлення та 12.11.2019 року за попередньою змовою з ОСОБА_16 незаконно переправив через державний кордон України с Республіки Молдова в Україну пішки поза пунктом пропуску на напрямку н.п. Стара-Андріяшівка (Молдова, ПМР) н.п. Розалівка Роздільнянського району Одеської області трьох громадян Турецької Республіки (т. 2 а.к.п. 1-2).
Постановою про проведення оперативно-розшукового заходу від 23.10.2019 року був наданий дозвіл на оперативно-розшуковий захід спостереження за річчю, а саме: візуального спостереження у публічно доступних місцях із використанням фотографування, відеозапису, спеціальних технічних засобів для спостереження за транспортним засобом марки «Volkswagen T5» д/н НОМЕР_2 , білого кольору, який перебуває в користуванні ОСОБА_42 терміном на 60 діб (т.3 а.к.п. 1-3).
В рамках вказаного заходу був проведений оперативний експеримент в рамках оперативно розшукової справи, згідно якого у відповідності до протоколу від 29.11.2019 року вбачається, що в період з 30.10.2019р. по 12.11.2019р. між ОСОБА_17 та ОСОБА_43 відбулись ряд телефонних розмов, в ході яких ОСОБА_5 запропонував і надав вказівку ОСОБА_43 на спияння йому в перевезенні з м. Одеси до м. Ужгорода нелегальних мігрантів, яких сам ОСОБА_5 мав намір незаконно перевезти через державний кордон України з Республіки Молдови. Зокрема, ОСОБА_17 ставились завдання ОСОБА_43 на допомогу в якості перекладача, а також у придбанні залізничних квитків для нелегальних мігрантів, на що ОСОБА_43 слідуючи визначеній легенді дав згоду на здійснення вказаних дій. 12.11.2019 року ОСОБА_5 зателефонував ОСОБА_43 та повідомив його проте, щоб він разом з водієм мікроавтобуса виїхали з м. Одеса в с. Розалівка, Роздільнянського району Одеської області та забрали його разом із трьома нелегальними мігрантами, про що ОСОБА_43 завчасно повідомив оперативного співробітника. У подальшому ОСОБА_43 на транспортному засобі марки «Volkswagen T5» д.н. НОМЕР_2 , з водієм (оперативником, також з визначеною відповідною легендою) ОСОБА_44 виїхали до с. Розалівка, Роздільнянського району, Одеської області де їх чекав ОСОБА_5 з трьома нелегальними мігрантами. Об 22.15год. того ж дня при в`їзді в м. Одесу в контрольованому прикордонному районі, біля АЗС «SKY» співробітниками оперативно розшукового управління був зупинений транспортний засіб марки «Volkswagen T5» д.н. НОМЕР_2 в результаті чого було затримано організатора незаконного перевезення мігрантів ОСОБА_5 якому раніше було заборонено в`їзд на територію України та трьох нелегальних мігрантів, які незаконно переправлені через державний кордон України на ділянці відповідальності ІНФОРМАЦІЯ_7 . Під час проведення оперативного експерименту в Одеському апеляційному суді були отримані ухвали на проведення таких оперативно розшукових заходів, як: аудіо відео контроль; зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж; візуальне спостереження за особою у публічно доступних місцях із використанням фотографування відеозапису та спеціальних технічних засобів для спостереження відповідного об`єкта; аудіо, відеоконтроль. Крім того, 23.10.2019 року оперативно розшуковим управлінням Південного регіонального управління ДПС України було винесено постанову про проведення оперативно розшукового заходу спостереження за річчю транспортним засобом марки «Volkswagen T5» д.н. НОМЕР_2 у публічно доступних місцях із використовуванням фотографування, відеозапису, спеціальних технічних засобів для спостереження.(т.3 а.к.п 4-6).
Згідно протоколу за результатами зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 20.11.2019 року вбачається, що на підставі ухвали слідчого судді Одеського апеляційного суду про дозвіл на втручання у приватне спілкування № 7681цт від 23.10.2019 року було здійснено обробку аудіо матеріалів проведення оперативно-технічного заходу зняття інформації з транспортної телекомунікаційної мережі оператора «Лайфселл» за номером НОМЕР_3 , який перебуває у користуванні ОСОБА_45 вказаного протоколу вбачається, що 12.11.2019 року ОСОБА_46 по телефону ОСОБА_18 спілкується з ОСОБА_47 , ОСОБА_46 спілкується з ОСОБА_48 , надалі ОСОБА_46 , якому телефон передає ОСОБА_5 спілкується з ОСОБА_49 , а в подальшому він передає телефон ОСОБА_50 . Під час вказаних розмов вбачається, що всі вищезазначені особи 12.11.2019 року в період з 18-32год до 20-49 активно використовували належні їм мобільні телефони з встановленими мобільними номерами, метою якого було узгодження їх спільних дій для успішної реалізації даного злочинного задуму (т.3 а.к.п. 7-16).
Протоколом за результатами спостереження за річчю від 25.11.2019 року з фото таблицею до нього та диском, який був відтворений судом встановлено, що 12.11.2019 року о 17:00 годині в с. Степове Роздільнянського району Одеської області на міжнародному шосе Е-58 «Одеса-Тирасполь» було встановлено спостереження за місцем можливої появи автомобіля «Volkswagen T5» д/н НОМЕР_2 , о 20-10год об`єкт був прийнятий під спостереження, о 20-13год вказаний транспортний засіб заїхав на АЗС «Аhro-Treydynh», з нього вийшло водій та 5 пасажирів, які через 5-10 хвилин повернулися до автомобіля та автомобіль вирушив в напрямку м. Одеса; о 22-15 автомобіль на в`їзді в м. Одесу в районі «Двох Стовбів» був переданий під затримання ініціатору завдання. На фото таблиці зафіксована зупинка автомобілю та затримання осіб (т. 3 а.к.п. 17-18,19,20).

Згідно до протоколу про результати аудіо-, відеоконтролю місця від 11.12.2019 року з додатками, які були відтворені судом вбачається, що на підставі ухвали слідчого судді Одеського апеляційного суду № 7733цт від 25.10.2019 року із застосуванням аудіо-, відеореєстраторів був проведений аудіо-, відеоконтроль всередині публічно доступного місця, а саме: автомобіля «Volkswagen T5» д/н НОМЕР_2 у період з 30 жовтня 2019р. по 12.11.2019 року з перервами. До участі у проведенні оперативно-розшукового заходу у якості водія вказаного автомобіля встановленим порядком було залучено начальника другого сектора першого відділу оперативно-розшукового управління Південного регіонального управління підполковника ОСОБА_51 . Вказанй автомобіль всередині салону було обладнано 3-мя аудіо-, відеореєстраторами «UNIKA AVR12 №№1307015, НОМЕР_4 , 111600059», які приховано, розташовані та підключені у визначених місцях. У відповідності до вказаного протоколу та додатків до нього 12.11.2019 року з 18-56год у вказаному автомобілі знаходяться ОСОБА_42 та Капри Реджеп, як починають рух в с. Кучурган, а потім в с. Степанівка, між ними відбувається розмова про те, що треба почекати людей. Також під час знаходження автомобіля на автозаправці «ТатОйл Альбатрос» та в подальшому на телефон ОСОБА_52 надходили неодноразові телефонні дзвінки від ОСОБА_18 , зміст яких зводився до узгодження їх спільних дій для успішної реалізації даного злочинного задуму та координації дій; в подальшому по мобільному телефону Капрі Реджепа розмовляв ОСОБА_44 , якому ОСОБА_16 пояснював напрямок руху. Того ж дня о 20-52год до автомобілю сідають ОСОБА_33 , ОСОБА_5 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 та автомобіль їде до м. Одеси, де під час руху розмова в основному відбувається між ОСОБА_5 та ОСОБА_55 , в ході якої стає зрозумілим, що керував та організовував вказаний незаконний перетин державного кордону ОСОБА_5 , який особисто давав вказівки, збирав гроші та робив вказане не вперше та розповідав про групу інших осіб, яких він намагається перевести незаконним шляхом до Франції ( т. 3 а.к.п 21-66, 67).
У відповідності до протоколу про результати аудіо-, відеоконтролю особи від 11.12.2019р. з додатком, вбачається, що на підставі ухвали слідчого судді Одеського апеляційного суду № 7681цт від 23.10.2019 року із застосуванням аудіо-, відеореєстраторів був проведений аудіо-, відео контроль за особою ОСОБА_5 у період з 30.10.2019р. по 12.11.2019р. З метою документування протиправної діяльності ОСОБА_5 та інших осіб причетних до організації та здійснення незаконного переправлення громадян Туреччини через державний кордон України з Республіки Молдова в Україну, громадянину Турецької Республіки ОСОБА_36 було видано куртку коричневого кольору, яку встановленим порядком обладнано прихованим аудіо-, відеореєстратором «UNIKA AVR12 №№1307043» з метою фіксації розмов зазначеної особи, інших звуків та дій, пов`язаних з протиправною діяльністю або місцем перебування цієї особи тощо. З вказаного протоколу вбачається, що починаючи з 30.10.2019р. по 12.11.2019р. між ОСОБА_5 та ОСОБА_19 відбуваються чисельні розмови з приводу організації незаконного перетинку кордону, координація та узгодження дій, висвітлюються моменти оплати послуг з приводу незаконного перетину тощо (т. 3 а.к.п. 82-127, 128)
Згідно протоколу огляду з додатком від 17.01.2020 року був оглянутий CD-R диск з надписом «ВФ-Україна № 522/19529/19 GD-19-11030/кі від 26.12.2019 року, який було вилучено 26.12.2019 року в ході тимчасового доступу до речей та документів у ПрАТ «ВФ-Україна» на підставі ухвали слідчого судді від 27.11.2019року вбачається, що наявні телефонні з`єднання ОСОБА_5 з ОСОБА_56 , ОСОБА_47 , які відбувалися 12.11.2019 року та раніше, а також чисельні з`єднання ОСОБА_57 з ОСОБА_16 ; ОСОБА_57 з ОСОБА_56 , ОСОБА_48 з ОСОБА_46 , ОСОБА_48 з ОСОБА_47 (т. 2 а.к.п. 54, 55-56, 57-155).
Також, про наявність чисельних телефонних з`єднань між ОСОБА_55 та ОСОБА_17 , між ОСОБА_46 та ОСОБА_47 , ОСОБА_16 та ОСОБА_56 , ОСОБА_58 та ОСОБА_16 , , ОСОБА_52 та ОСОБА_23 , ОСОБА_16 та ОСОБА_59 , ОСОБА_5 та ОСОБА_47 тощо, що підтверджується протоколами оглядів від 17.01.2020р. та протоколами тимчасових доступів до речей та документів у ТОВ «ЛАЙФСЕЛЛ» та ПрАТ «КИЇВСТАР» від 23.12.2019р. та 27.12.2019р. з додатками відповідно та ухвалами слідчого судді (т.2 а.к.п. 202-249).
Аналогічного змісту інформація була отримана і в рамках тимчасового доступу, який був наданий на підставі ухвали слідчого судді, згідно якого отримана інформація з електронного пристрою мобільного телефону «Xiaomi Mi MAX3» ІМЕІ1: НОМЕР_5 , ІМЕІ2: НОМЕР_6 (з дослідженням додатку), який був вилучений у ОСОБА_5 у відповідності до якого вбачається, що ОСОБА_5 спілкувався з ОСОБА_46 та ОСОБА_55 (т. 2 а.к.п. 54, 156-163).
Окрім вищезазначеного, з вказаного протоколу також вбачається, що вказаний електронний пристрій мобільний телефон ОСОБА_18 в різних месседжерах містить чисельні фото паспортів інших невідомих громадян як Турецької Республіки, так і Іраку, Румунії, Молдови тощо та різного порядку переписку з приводу виготовлення не якісних документів (паспортів), можливої подальшої співпраці з особою, яка виготовляла паспорти (т. 2 а.к.п. 156-200). Окрім того, з наявних фотокарток з вказаного телефону вбачається наявність фотокопії вироку Шацького районного суду Волинської області від 17.10.2019 року у відповідності до якого ОСОБА_18 було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України, призначено покарання у вигляді штрафу, а також наявна квитанція про сплату штрафу ( т. 2 а.к.п. 167-169).
У відповідності до протоколу пред`явлення особи для впізнання від 14.11.2019 року (з фото таблицею) свідком ОСОБА_60 був впізнаний ОСОБА_5 , який організував його незаконне переправлення до України з Республіки Молдови, з метою подальшого його незаконного переправлення до країн ЄС (т. 2 а.к.п. 38-39, 40-41).
Аналогічні впізнання були проведені і з іншими свідками, а саме: ОСОБА_19 , ОСОБА_60 та ОСОБА_29 , які також серед інших осіб впізнали ОСОБА_18 , який організував їх незаконне переправлення до України з Республіки Молдови, з метою подальшого незаконного переправлення до країн ЄС, що підтверджується відповідними протоколами пред`явлення особи для впізнання від 14.11.2019 року з фото таблицями (т. 2 а.к.п. 42-45; 46-49; 50-53).
У відповідності до вироку Шацького районного суду Волинської області від 17.10.2019 року ОСОБА_5 був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 332 КК України та йому було призначено узгоджену міру покарання із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді 8500грн. штрафу, штраф сплачений (т. 3 а.к.п. 140-145, 150).
Згідно до Постанови Начальника ІНФОРМАЦІЯ_7 від 18.10.2019 року ОСОБА_5 було заборонено в`їзд в Україну строком на три роки (т. 2 а.к.п. 37).
Рішенням РВ УДМС України у Волинській області від 18.10.2019 року ОСОБА_24 було скорочено тимчасовий термін перебування в Україні до 27.10.2019 року (т.3 а.к.п.147-148, 175-176).
Окрім того, вина обвинуваченого також підтверджується і наступними письмовими доказами, які досліджені судом.
Так, в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснив, що йому запропонував ОСОБА_61 та ОСОБА_62 за гроші перевести 4-х турків через кордон ПМР в Україну, на що він погодився та здійснив. До цього ОСОБА_63 дзвонив ОСОБА_5 ( якого російською мовою звав ОСОБА_64 ), з яким вони розмовляли неодноразово на турецькій мові. Вже в с.Розалівка Роздільнянського районну Одеської області ОСОБА_13 дав ОСОБА_16 телефон, щоб викликати машину, щоб приїхали за ними, оскільки російською мовою більш ніхто не спілкувався. На що ОСОБА_16 пояснив як під`їхати в с.Розалівка, на яку вулицю та к якому будинку, але той не зрозумів, за кермом був ОСОБА_65 , який все зрозумів та привіз їх к цьому будинку. З будинку вийшов господар та запитав «Це ви ОСОБА_66 ?», той підтвердив, після цього з будинку вибігли 4 турка, сили до машини і поїхали в бік м. Одеса. Це все відбувалося 11-12 листопада 2019 року. При цьому свідок вказував, що під час перетину кордону всі спілкували між собою на турецький мові та слухались ОСОБА_67 . Йому особісто ОСОБА_5 заплатив 50 евро це: 2 купюри по 20 евро, 1 купюра -10 евро та ці 10 евро він віддав господарю будинку в с.Розалівка Роздільнянського районна Одеської області, цим він віддячив господаря, за те, що він прийняв цих людей. Свідок стверджував, що ОСОБА_5 цим всім керує, так як він з ними спілкувалися та його слухалися.
Свідок ОСОБА_42 , який працював оперуповноваженим Південного регіонального управління прикордонної служби України в судовому засіданні пояснив, що за вказівкою його керівництва він був залучений до проведення спецоперації з приводу незаконного перетину кордону в якості водія, що він і виконував. Так, 12.11.2019р., після дзвінка ОСОБА_68 , який запропонував йому, як водію під`їхати до с. Кучурган Роздільнянського району Одеської області, де було необхідно забрати людей та відвести їх до м. Одеси, на що він погодився. Прибувши до залізничного вокзалу м. Одеси об 14 годині, він підібрав Реджепа, який сказав, що необхідно поїхати в с. Кучурган Роздільнянського району Одеської області. По дорозі вони спілкувались російською мовою, але ОСОБА_69 неодноразово зв`язувався з ОСОБА_70 по телефону та спілкувався з ним на турецький мові. Періодично зв`язок обривався у зв`язку з чим вони зупинилися у с. Степове Роздільнянського районна Одеської області та Реджеп знову зв`язувався з ОСОБА_70 . Між с. Степанівка та с.Розалівка на перехрести біля м. Роздільної вони зупинили автомобіль на заправці, де чекали вказівок хвилин 30-40. Раджеп постійно дзвонив ОСОБА_71 , крім ОСОБА_68 в машині нікого не було та він з їх розмови зрозумів, що вони чекають таксі з іншими громадянами Турції в кількості 4 осіб. Після розмови ОСОБА_68 з ОСОБА_70 , йому в телефонному режимі інша особа російською мовою вказувала куди їхати, при цьому рухатись дуже скритно, аж до того, щоб вимкнути світло, а про всі незрозумілі події відразу повідомляти цю особу. Таким чином, він доїхав до с. Розалівка Роздільнянського районна Одеської області неподалік від пункту пропуска. ОСОБА_72 слов`янською зовнішності відкрила двері там де сидів Реджеп, впевнившись, що це саме Реджеп, в машину сіли ще 4 особи громадяни Турції та йому було велено їхати до м. Одеси. По дорозі зупинялись на заправці, ОСОБА_69 та ОСОБА_73 виходили до магазину. В машині ОСОБА_69 спілкувався виключно з ОСОБА_70 , який керував аж до оплати за проїзд. Під`їхавши до 2-х столбів в м. Одеса їх затримав наряд. Потім він дізнався, чому так довго стояли на заправці, тому, що люди затримуються у зв`язку з тим, що під час перетину кордону через болото, забруднили одяг та їм необхідно було переодягнутися. Також, було зрозуміло, що всім керував ОСОБА_73 , Реджеп говорив, що кошти повинен був зібрати також Енвер та розрахуватися з ним в м. Одесі. Також пояснював, що на той період він займав посаду начальника сектору оперативно-технічних засобів оперативно розшукового управління Південного регіонального управління ДПС України. Перед ним, керівником була поставлена задача взяти автомобіль та в ролі таксиста, зв`язатися з раніше йому не відомим ОСОБА_38 , та виїхати з останнім для здійснення перевезення нелегальних мігрантів, при цьому вказаний автомобіль був обладнаний відповідної звукозаписуючою технікою. Зазначав, що під час судового розгляду він впізнає обвинуваченого ОСОБА_11 , який перевозив вказаних осіб та під час перевезення керував всім, тобто був організатором зазначеного. Повідомив, що турецькою мовою не володіє, але частково розуміє турецьку та арабську мову, при цьому він з ОСОБА_38 спілкувався виключно російською мовою.
Окрім того, в порядку ст. 225 КПК України під час досудового розслідування в якості свідків були допитані ОСОБА_23 , ОСОБА_33 та ОСОБА_27 , покази яких було зафіксовано за допомогою системи технічної фіксації судових процесів «Акорд» та відтворено під час судового розгляду (т. 3 а.к.п. 212-225, т. 4 а.к. 5-19, 20-38).
Так, у відповідності до протоколу огляду від 24.12.2019 року, журналу судового засідання та відтвореного додатку до журналу вбачається, що свідок ОСОБА_23 під час допиту слідчим суддею пояснив, що незаконним переправленням його за кордон в тому числі і перетин державного кордону займався ОСОБА_15 та ОСОБА_13 , якого свідок вказав в судовому засіданні безпосередньо. При цьому пояснюючи, що ОСОБА_15 його в ОСОБА_74 познайомив з ОСОБА_70 та вказав, що саме він буде далі займатися всіма питаннями щодо подальшої переправи його до Європи, що ОСОБА_5 і робив: організував трансфер та поселив його та інших в квартирі в Молдові, детально пояснюючи що він повинен робити та коли, як буде проходити перетин кордону тощо. За вказане він особисто заплатив ОСОБА_15 грошові кошти та повинен був далі розрахуватися з ОСОБА_17 за вказане, як і домовлялися раніше (т. 3 а.к.п. 212-225).
Аналогічного змісту покази під час їх допиту слідчим суддею в порядку ст. 225 КПК України надавали і ОСОБА_75 , які також зафіксовані за допомогою системи технічної фіксації судових процесів «Акорд» та відтворено під час судового розгляду, та відображено в протоколах огляду від 18-20.12.2019р. У відповідності до зазначених показів свідок пояснював, що про незаконний перетин кордону за кошти він домовлялися з ОСОБА_14 , якому передав 2000 Євро, а залишок грошей він повинен був віддати іншій особі, яка буде займатися організацією перетину кордону, а саме ОСОБА_24 , який повністю займався організацією цього, а також повідомляв що та коли йому робити, де зупинитись та куди рухатися далі (т. 4 а.к. 5-19).
Також, свідок ОСОБА_27 , під час його допиту слідчим суддею в порядку ст. 225 КПК України пояснював, що про незаконний перетин кордону за кошти у розмірі 5тис Євро він домовлявся з ОСОБА_76 ; надалі вказаними питаннями повинен був займатися ОСОБА_5 , який повинен був переправити його з Молдови в Європу, тому всі його вказівки він і виконував. Грошові кошти за авто він та інші віддавали ОСОБА_77 , що зафіксовано за допомогою системи технічної фіксації судових процесів «Акорд» та відтворено під час судового розгляду, та відображено в протоколі огляду від 21.12.2019р. (т. 4 а.к. 20-38).
Показання даних свідків суд бере до уваги та вважає їх покази, відповідно до ст.85,86 КПК України, належними та допустимими доказами, оскільки вони отримані в передбачений законом спосіб в порядку ст. 225 ч.1 КПК України та підтверджують обставини, що підлягають доказуванню в даному провадженні, а також здобуті, шляхом їх безпосереднього допиту слідчим суддею в судовому засіданні, без жодних порушень процедури та порядку його проведення, в присутності підозрюваного, перекладача та захисника. При цьому жодних сумнівів у правдивості показань свідків у суду не виникає. Оскільки, зокрема, проаналізувавши матеріали кримінального провадження судом встановлено, що показання свідків є послідовними, за своїм змістом відповідають дослідженим судом письмовим доказам, тому не викликають у суду сумніву в правдивості.

Окрім того, згідно відповідям ТУ ДБР у м. Миколаєв за зверненнями ОСОБА_27 та ОСОБА_78 перевірка не проводилася, оскільки зазначені звернення за змістом та суттю не були повідомленнями про злочин, оскільки не містили достатніх даних про вчинення злочину ( . 4 а.к.п. 47-48).

При цьому доводи обвинуваченого про можливий тиск на вказаних свідків перед початком їх допитом, суд до уваги не приймає, оскільки зазначені доводи жодними належними та допустимими доказами не підтверджуються, натомість з відтворених дисків вбачається, що всі вищеперелічені свідки надають свої покази без будь-якого примусу або тиску, вільно розповідаючи про всі події, а тому суд вважає доводи захисту та обвинуваченого в цій частині неспроможними та недоведеними.
Згідно з ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому ст. 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або які отримані не в передбачений КПК спосіб, а також посилатися на них.
Тому, з урахуванням вищенаведеного, надані стороною захисту письмові покази нібито вищезазначених свідків, які викладені як письмо та також знаходяться на дисках про те, що організатором вказаного злочину був не обвинувачений, суд до уваги не приймає, оскільки вказані покази є не підписаними взагалі, отримані не в передбачений процесуальним законодавством спосіб, що виключає можливість суду визнати їх достовірними, допустимими та покласти їх в основу вироку ( т. 4 а.к.п. 39-46).
З урахуванням вищенаведеного, суд вважає покази свідків ОСОБА_21 , ОСОБА_25 та ОСОБА_27 , які отримані в порядку ст. 225 КПК України, такими, що узгоджуються між собою та іншими доказами по справі, в тому числі показами свідка ОСОБА_16 та всіма іншими дослідженими письмовими доказами по справі, та які свідчать про те, що ОСОБА_5 є одним з організаторів незаконного переправлення осіб через державний кордон України, який здійснював керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Окрім того, суд вважає, що надані та досліджені судом роздруківки телефонних розмов ОСОБА_18 з іншими фігурантами по справі, свідками, та які стосувалися організації незаконного перетину через державний кордон України та активно використовували належні їм мобільні телефони з встановленими мобільними номерами, метою якого було узгодження їх спільних дій для успішної реалізації даного злочинного задуму підтверджують висунуте проти ОСОБА_18 обвинувачення.

Не визнання обвинуваченим своєї вини за ч. 3 ст. 332 КК України суд розцінює як намагання уникнути від кримінальної відповідальності за скоєне, оскільки вказане спростовуються переліченими вище доказами у їх сукупності. Судом встановлено, що свідки ОСОБА_23 , ОСОБА_33 , ОСОБА_27 , ОСОБА_16 , ОСОБА_79 кожен зокрема, давали логічні та послідовні показання, які суд кладе в основу вироку, при цьому будь-яких підстав у даних осіб оговорювати ОСОБА_5 немає.

Таким чином, оцінюючи за таких умов на предмет достовірності як в сукупності, так і окремо наведені вище дані, які містять письмові докази, показання всіх свідків суд бере до уваги, крім того, що вказані докази повністю узгоджуються між собою та з іншими наведеними вище документальними доказами, маючи взаємодоповнюючий характер, також і те, що отримані вони з незалежних один від одного джерел.

При цьому, суд зауважує, що згідно усталеної судової практики під корисливим мотивом слід розуміти випадки, коли винний, здійснюючи незаконне переправлення через державний кордон України бажав одержати у зв`язку з цим матеріальні блага для себе або інших осіб, одержати чи зберегти певні майнові права, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків або досягти іншої матеріальної вигоди. Для кваліфікації за цією ознакою немає значення, чи досяг винний тієї матеріальної вигоди, якої прагнув.
Відповідно до ч.3 ст.373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Суд забезпечив принцип змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів, передбачений ч. 2 ст. 22 КПК України, згідно якої сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

У справі «Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain» від 6 грудня 1998 року (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що «принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину; обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного. (Barberа, Messegu and Jabardo v. Spain, judgment of 6 December 1988, Series A no. 146, p. 33, § 77).

Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 р. визначено, що призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги КПК України стосовно призначення покарання.

Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину, оскільки категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути співмірним злочину. Справедливе застосування норм права передусім є недискримінаційним підходом, та не є неупередженістю, оскільки, це означає не тільки те, що передбачений законом зазначені склади злочину за ч.3 ст. 332 та ч. 1 ст.332-2 КК України та межі покарання за санкцією цих статей КК відповідатимуть один одному, а й те, що покарання буде перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, що узгоджується з правовою позицією, викладеною у Рішенні КСУ від 02.11.2004 р. за № 15-рп/2004 у справі за конституційним поданням ВСУ щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень ст. 69 КК України (справа про призначення судом більш м`якого покарання) та практикою ЄСПЛ, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним, що узгоджується з рішенням ВП ЄСПЛ у справі Scoppola v. Italy № 2 (Скоппола проти Італії № 2) від 17.09.2009 р.

Таким чином, суд вважає, що винуватість обвинуваченого повинна бути доказана з переконливістю та безсумнівністю і підтверджена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів.

Обвинувачений ОСОБА_13 на час вчинення злочинів на будь-яке хронічне психічне захворювання, недоумство, іншим хворобливим станом психіки не страждав, у тимчасовому хворобливому розладі психічної діяльності не перебував, у зв`язку з чим, він був здатний повного мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. У ОСОБА_5 достовірних клінічних ознак за МКХ-10, щодо психічних і поведінкових розладів в наслідок вживання психоактивних речовин (наркотиків), синдром залежності (наркоманія за МКХ-9), не виявлено. За своїм психічним станом міг приймати участь в слідчих діях та предстати перед судом. За станом психічного здоров`я ОСОБА_5 застосування примусових заходів медичного характеру (примусового лікування від наркоманії) не потребує, що підтверджується Висновком судово-психіатричних експертів № 587 від 19.12.2019 року (т.3 а.к.п. 208-211).
Суд вважає, що всі доводи обвинуваченого та захисту повністю спростовані матеріалами кримінального провадження, покази обвинуваченого повністю спростовані дослідженими доказами, тому їх до уваги не приймає і вважає захисною позицією обвинуваченого, тому підстави для виправдання обвинуваченого у суду відсутні.

Таким чином, всебічно, повно й неупереджено дослідивши всі обставини кримінального провадження, оцінивши кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає зібрані у справі докази належними та допустимим, оскільки вони отримані в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, у повній мірі узгоджуються між собою, і судом не встановлено жодних істотних порушень прав і свобод людини під час їх отримання. Будь-яких інших доказів сторонами, які були рівними і вільними у використанні своїх процесуальних прав у межах і у спосіб, передбачений КПК України, суду не надано.

На підставі викладеного, повністю дотримавшись принципу змагальності, ретельно дослідивши й зіставивши зібрані у кримінальному провадженні фактичні дані в межах висунутого обвинувачення, давши їм оцінку з точки зору належності, допустимості й достовірності, суд дійшов висновку, що вони у своїй сукупності та взаємозв`язку є достатніми для ухвалення обвинувального вироку стосовно ОСОБА_77 .

За таких обставин, суд поза розумним сумнівом вважає доведеним, що ОСОБА_5 вчинив умисні протиправні дії, які виразились:
- в незаконному переправлені осіб через державний кордон України, організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями та сприянні їх вчиненню порадами, вказівками, наданням засобів та усуненням перешкод, яке вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тому кваліфікує ці його дії за ч. 3ст. 332 КК України;

- в незаконному перетинанні державного кордону України, за кваліфікуючими ознаками: перетинання державного кордону України особою, якій заборонено в`їзд на територію України, у будь-який спосіб поза пунктами пропуску через державний кордон України, тому кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 332-2 КК України.

При вирішенні питання про призначення покарання, суд, відповідно до ст. 65-67 КК України, враховує ступень тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, наслідки злочину.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання, суд вважає наявність на утриманні обвинуваченого шістьох неповнолітніх дітей.

Обтяжуючих покарання обставин, судом не встановлено.

Окрім того, суд приймає до уваги, що обвинувачений раніше до кримінальної відповідальності притягувався, навіть за аналогічні злочини; натомість, не зважаючи на незначний проміжок часу з моменту притягнення до кримінальної відповідальності (майже менш місяця), останній знову вчинив кримінальні злочини, один з яких відноситься до тяжких злочинів з корисливих мотивів, будучи особою, яка знаходиться в міжнародному розшуку та розшукується Інтерполом ( т. 1 а.к.п. 168-170, 179-180), що характеризує ОСОБА_18 як особу, яка схильна до скоєння злочинів.

Також суд враховує, що обвинувачений, будучи громадянином іншої держави, на території України взагалі будь-якого місця проживання або реєстрації не має, офіційно не працює та офіційного джерела доходів також не має, що може свідчити про можливість продовження злочинних дій, в тому числі з корисливих мотивів, характеризується посередньо (т. 3 а.к.п. 205) у зв`язку з відсутністю будь-яких засобів для існування.

Тому при призначенні покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчинених кримінальних злочинів, враховуючи наявність пом`якшуючої обставини та відсутність обтяжуючих обставин, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому у вигляді позбавлення волі на певний строк в межах санкцій інкримінованих статтей з конфіскацією майна, оскільки призначення більш м`якого покарання не буде достатнім для його виправлення та попередження вчиненню нових злочинів.

Щодо додаткового покарання передбаченого ст. 332 ч. 2 КК України - позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю, суд констатує наступне.

Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року N 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" відповідно до ст. 55 КК позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання лише в тих випадках, коли вчинення злочину було пов`язане з посадою підсудного або із заняттям ним певною діяльністю.

Якщо додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю за санкцією статті (санкцією частини статті) є обов`язковим, то воно застосовується лише до тих осіб, які обіймали посади чи займалися діяльністю, з якими було пов`язано вчинення злочину. До інших осіб, які були співучасниками злочину, не пов`язаного з їх діяльністю чи займаною посадою, додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю не застосовується з наведенням у вироку відповідних мотивів.

Виходячи з вищенаведеного, враховуючи, що обвинувачений на час вчинення злочину і по теперішній час ніде не працює, вчинення ним злочину не було пов`язане з його посадою або із заняттям ним певною діяльністю, тому додаткове покарання у вигляді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю до ОСОБА_5 не слід застосовувати.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Так, судом встановлено, що ухвалами слідчого судді було накладено арешти на речові докази по даному кримінальному провадженню, які у зв`язку із закінченням судового розгляду даного кримінального провадження та відсутності необхідності в подальшому такому арешті підлягають скасуванню.
Долю речових доказів належить вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

У зв`язку з ухваленням обвинувального вироку відносно обвинуваченого та відсутності будь-яких клопотань з приводу міри запобіжного заходу, вказаний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно залишити незмінним до набранням вироку законної сили.

Керуючись ст. ст. 349, 368-371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_13 ( ОСОБА_12 ) визнати винним у вчиненні кримінальних злочинів, передбачених ч. 3 ст.332, ч. 1 ст.332-2 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.3 ст. 332 КК України у вигляді 7 (семи) років 6 (шести) місяців позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві приватної власності майна,

- за ч.1 ст. 332-2 КК України у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі без позбавлення прав.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_11 покарання у виді 7 (семи) років 6 (шести) позбавлення волі з конфіскацією всього належного на праві приватної власності майна, без позбавлення прав.

Раніше обрану ОСОБА_11 міру запобіжного заходу, у вигляді тримання під вартою, до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Строк відбуття покарання ОСОБА_11 рахувати з 15 листопада 2019 року.

Арешт накладений на майно ухвалою Приморського районного суду у м. Одеси від 19.11.2019 року, а саме: ID-картку громадянина Туреччини BAYDUK ENVER № НОМЕР_7 ; водійське посвідчення громадянина Туреччини BAYDUK ENVER № НОМЕР_8 ; міграційну картку № НОМЕР_9 в ПМР; банківську картку № НОМЕР_10 ; паспорт громадянина Турецької Республіки № НОМЕР_11 , виданий 18.10.2016, дійсний до 18.10.2026; паспорт громадянина Турецької Республіки № НОМЕР_12 , виданий 20.06.2019, дійсний до 18.10.2026; грошові кошти у розмірі 500 євро та 1000 дінар; візитку з написом «Yusuf Izzet Karaman» з рукописним написом на ній « НОМЕР_13 , НОМЕР_14 »; мобільний телефон «Xiaomi Mi MAX3» IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 - скасувати.

Речові докази:

- грошові кошти, у сумі 500 (п`ятсот) Євро: дві купюри номіналом по 200 (двісті) Євро кожна, з серіями та номерами: SD, SD, одна купюра 1000 дінар, які передані на відповідальне зберігання у касу фінансового відділу УСБУ в Одеській області - конфіскувати;

- копію вироку Шацького районного суду Волинської області від 17.10.2019 (справа №163/1964/19, провадження № 1-кп/170/133/19) відносно ОСОБА_80 ; ксерокопію вироку Шацького районного суду Волинської області від 17.10.2019 (справа № 163/1964/19, провадження № 1-кп/170/133/19) відносно ОСОБА_80 ; ксерокопію витягу з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000339 від 09.09.2019 року; рішення, щодо скорочення терміну перебування в Україні громадянину Туреччини ОСОБА_30 ; проїзний документ серії НОМЕР_15 АСК «Експрес», на ім`я ОСОБА_13 ; квитанцію АТ КБ «Приватбанк» від 17.10.2019, та квитанцію (оплата комісії) АТ КБ «Приватбанк» від 17.10.2019; аркуш паперу з рукописним написом «Следователь Могилев-Подольського PB полиции …..ул. Сагайдачного 4»; слоти від сім-карток «лайфселл» з номерами телефонів НОМЕР_16 , НОМЕР_17 , НОМЕР_18 ; слот від сім-картки «туркселл» № НОМЕР_19 ; слот від сім картки з написом «VoLTE»; картку банку «INGBANK» № НОМЕР_20 ; пластикову картку з написом «ISTANBUL kart» № НОМЕР_21 ; пластикову картку з написом «ISTANBUL kart» № НОМЕР_22 ; дві візитки з написами «Orbay Tour», Omer Orbay НОМЕР_23 ; фотокартку особи чоловічої статі, схожої на ОСОБА_11 ; роздруківки тексту на аркушах паперу формату А4 на іноземній мові; USB-носій сріблястого з чорним кольорів; міграційну картку № 37168468 ПМР, складену на ім`я та прізвище ОСОБА_22 ; міграційну картку №37168476 ПМР, складену на ім`я та прізвище ОСОБА_28 ; міграційну картку №37168460 ПМР, складену на ім`я та прізвище ОСОБА_26 ; міграційну картку № НОМЕР_9 в ПМР; візитку з написом «Yusuf Izzet Karaman» з рукописним написом на ній « НОМЕР_13 , НОМЕР_14 »; пластикову (банківську) картку № НОМЕР_24 ; візитку з написом «Yusuf Izzet Karaman», з рукописним написом на одній стороні « Translet» та на іншій « НОМЕР_14 ОСОБА_81 » - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Особисті речі: - ID - картку громадянина Туреччини BAYDUK ENVER № НОМЕР_7 ; паспорт громадянина Турецької Республіки № НОМЕР_11 , виданий 18.10.2016, дійсний до 18.10.2026; паспорт громадянина Турецької Республіки № НОМЕР_12 , виданий 20.06.2019, дійсний до 18.10.2026; водійське посвідчення громадянина Туреччини BAYDUK ENVER № НОМЕР_8 ; банківську картку № НОМЕР_10 ; мобільний телефон «Xiaomi Mi MAX3» IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 , які зберігаються в камері схову УСБУ в Одеській області повернути ОСОБА_11 після набрання вироку законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Роздільнянський районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1