Березівський районний суд Одеської області
21.12.2020
Справа № 494/1191/20
Провадження № 1-кп/494/194/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2020 року. м. Березівка Одеська облать
Суддя Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5
розглянувшиу відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Березівка матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_4 за частиною другою статті 307 Кримінального кодексу України (далі- КК України), -

ВСТАНОВИВ:

18 листопада 2020 року до Березівського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт та додані документи за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
В підготовчому судовому засіданні прокурор висловив думку про можливість призначення судового розгляду. Також просив застосувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені тяжкого злочину та є наявність ризиків, передбачених п.1 ч.1 ст.177 Кримінально-процесуального кодексу України (далі -КПК України), а саме: може переховуватись від суду та п.5 ч.1 ст.177 КПК України, може вчинити інше кримінальне правопорушення. Більш того вказав, що обвинуваченому вже обирався домашній арешт слідчим суддею, то ухвалою Одеського апеляційного суду було підтверджено наявність ризиків.
Захисник та обвинувачений заперечували проти призначення обвинувального акту до розгляду, вважали, що прокурор не зазначив про наявність повного та зрозумілого обвинувачення ОСОБА_4 та взагалі викладено без конкретного обвинувачення. Заявили клопотання про повернення обвинувального акту, оскільки їм не зрозуміло, виходячи з фактичних обставин справи, - пред`явлене ОСОБА_4 обвинувачення. Щодо застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, також заперечили, та вважали його необґрунтованим, будь-яких ризиків передбачених п.1 та п.5 ч.1 ст.177 КПК України не має, оскільки ОСОБА_4 завжди являвся на виклики до суду, прокурора та слідчого, раніше не судимий та ніяких злочинів не вчиняв та не вчинятиме.
Суд, заслухавши думки учасників судового провадження, дослідивши обвинувальний акт з додатками, доходить висновку, що він на підставі п. 3 ч. 3 ст.314 КПК України підлягає поверненню прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.
Відповідно до пункту 3 частини третьої ст. 314 КПК України «У підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення: про повернення обвинувального акту…, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу».
Зміст обвинувального акту, порядок його складання та затвердження, а також які документи долучаються до нього передбачені статті 291 КПК України, вимогам якої не відповідає обвинувальний акт з додатками відносно ОСОБА_4 .

Згідно із ст. 291 ч.1 КПК України обвинувальний акт - це процесуальний документ про закінчення досудового розслідування, якій складається слідчим, після чого затверджується прокурором.
Згідно п.5 ч.2 ст.291 КПК України, крім іншого, в обвинувальному акті має бути наведено виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

У постанові від 24 листопада 2016 року у справі № 5-328кс-16, переглядаючи судові рішення з підстав, передбачених пунктом 2 ст. 445 КПК України, яка є обов`язковою для виконання, Верховний Суд України зазначив, що аналіз цієї норми свідчить, що закон вимагає обов`язкове відображення в обвинувальному акті трьох складників:

1) фактичних обставин кримінального правопорушення;

2) правової кваліфікації (в теорії кримінального процесу використовується назва «формула обвинувачення»);

3) формулювання обвинувачення.

При цьому, як зазначено далі у вказаній постанові, під формулюванням обвинувачення розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, суд відзначає, що, як підкреслено у наведеній Постанові, - є головним, бо правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. З огляду на це обставини, які, відповідно до частини першої статті 91 КПК, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у його вчиненні, розмір процесуальних витрат, мають бути викладеними чітко і конкретно, та наведені в обвинувальному акті фактичні дані в своїй сукупності мають давати повне уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, що, у свою чергу, дає можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

При цьому, Верховний Суд України звернув увагу на необхідність дотримання правових позицій, викладених у міжнародних джерелах права. Так, у рішенні від 25 липня 2000 року у справі «Маттоціа проти Італії" Європейський суд з прав людини зазначив, що: "Обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь "детальності" інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. "b" ч. 3 ст. 6 Конвенції. Аналогічно слід оцінювати інформацію про зміни, які мали місце в обвинуваченні, включаючи зміни причини обвинувачення;

В даному обвинувальному акті, ці вимоги органами досудового розслідування не дотримані.

Зокрема, аналіз обставин викладення фактичних обставин вчинення злочину, передбаченого частинами 2 статті 307 КК України та формулювання обвинувачення, свідчить про наступне.

Так, ОСОБА_4 ставиться за провину незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних наркотичних засобів (ч.2 ст.307 КК України) та незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечних

наркотичних засобів, вчинений повторно (ч. 2 ст. 307 КК України). Наявність мети збуту є обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони цих злочинів. Отже, дії винної особи у незаконному придбанні, зберіганні наркотичних засобів можуть бути кваліфіковані за ст. 307 КК України лише за наявності у неї умислу на їх збут.

Проте, в обвинувальному акті не вказано: які саме умисні дії вчиняв ОСОБА_4 , пов`язані з фактичним незаконним отриманням у власність та подальшим перебуванням особливо небезпечних наркотичних засобів у володінні останнього; не встановлено джерело отримання особливо небезпечних наркотичних засобів у власність; не зазначено коли саме, з якого саме моменту, особливо небезпечні наркотичні засоби почали перебувати у володінні ОСОБА_4 ; не зазначено де саме конкретно зберігались особливо небезпечні наркотичні засоби, на момент їх винайдення під час обшуку; не зазначено, в чому саме полягав прямий умисел і мета збуту, як обов`язкові ознаки суб`єктивної сторони цього злочину, адже незаконний збут передбачає відчуження цих засобів або речовин іншій особі, яка може розпоряджатися ними (або їх частиною) як своїм майном; не вказано об`єктивні та суб`єктивні ознаки, які свідчать про те, що відшукувані особливо небезпечні наркотичні засоби зберігались у ОСОБА_4 саме з метою збуту. Окрім того, для встановлення умислу на збут особливо небезпечних наркотичних засобів повинні бути досліджені обставини щодо придбання їх, але в обвинувальному акті зазначено про придбання невстановленої кількості за невстановлених обставин.

Також, у обвинувальному акті взагалі відсутній мотив вчиненого та яку мету переслідує обвинувачений, для чого та яких цілей ОСОБА_4 незаконно збував особливо небезпечні наркотичні засоби: на пошук клієнта з метою збуту особливо небезпечних наркотичних засобів чи прагнув отримати вигоду у результаті вчинення інкримінованих йому дій, тобто, на що саме був спрямований умисел.

Окрім цього, з фактичних обставин справи взагалі не зрозуміло, яким чином ОСОБА_4 раніше домовився з ОСОБА_6 щодо незаконного збуту канабісу у визначених розмірах.

Такий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, взагалі не дозволяє усвідомити обвинуваченому, що порушує його право на захист та не дозволяє суду визначити межі судового розгляду щодо нього.

Більше того, ці недоліки викладу фактичних обставин кримінального правопорушення не дали можливість органу досудового слідства зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою, зокрема, належним чином викласти формулювання обвинувачення.

Так "формулювання обвинувачення", як складової частини обвинувального акта, має визначатись у логічному зв`язку з положеннями ст. 373 КПК України, які визначають вимоги до змісту вироку та оперують поняттям "формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним". Так, пунктом 2 частини 3 статті 373 КПК України встановлено, що у мотивувальній частині вироку в разі визнання особи винуватою зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Таким чином, на підставі встановлених прокурором фактичних обставин кримінального правопорушення з урахуванням пункту 3 частини 1 статті 3 КПК України зміст формулювання обвинувачення, як складової частини обвинувального акта, яке буде підлягати доведенню під час судового розгляду, має містити формулювання вчиненого особою діяння, передбаченого Кримінальним Кодексом України, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів його вчинення.

Ці недоліки не можуть бути усунутими під час судового розгляду.

Більше того, як доведено вище, наведені вище недоліки обвинувального акту не дозволяють навіть розпочати судовий розгляд, тим більше - на засадах Верховенства права.

Відповідно до пункту 3 частини 3 статті 314 КПК України за таких обставин наявний в суді обвинувальний акт, як такий, що не відповідає вимогам Кримінально-процесуального Кодексу України, необхідно повернути прокурору для усунення недоліків, задовольнивши в цій частині клопотання захисту.

Щодо клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, то суд вважає зазначити наступне.

Згідно ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

КПК України визначено мету, підстави та обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Строк домашнього арешту ОСОБА_4 закінчився, однак судове провадження по даній справі перебуває на стадії підготовчого судового засіданні.

Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний в сукупності оцінити тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі, дані про особу підозрюваного, розмір майнової шкоди, в заподіянні якого підозрюється особа.
Судом встановлено, що у відповідності із ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу внутрішніх справ за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.

Як посилається прокурор у клопотання про наявність ризиків передбачених пунктами 1 та 5 ч.1 ст.177 КПК України, однак суд враховує, що обвинувачений на виклик до суду з`являвся, привід чи оголошення у розшук під час досудового розслідування відносно нього - не застосовувався. Окрім того, як зазначив обвинувачений та підтвердив прокурор, до кримінальної відповідальності раніше не притягувався.

Більш того, будь-яких порушень щодо невиконання попередньо застосованого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, прокурором не надано.

Водночас, суд враховує, що ОСОБА_4 має зареєстроване та постійне місце проживання на території Березівського району Одеської області, сталі соціальні зв`язки та його поведінка в судовому засіданні свідчить про відсутність, перерахованих в ст.177 КПК України ризиків, на які посилається в клопотанні прокурор, відтак ні в самому клопотанні, ні прокурором в судовому засіданні не було наведено індивідуальних підстав та об`єктивних даних, які б свідчили про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого можливе лише в умовах цілодобового домашнього арешту.
Отже, заявлені ризики в сукупності з тяжкістю злочину не можуть служити винятковими підставами для цілодобового домашнього арешту, а тому суд вважає достатнім саме застосувати особисте зобов`язання з покладанням відповідних обов`язків.

Керуючись ст. ст. 314, 315, 370 - 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання захисника про повернення обвинувального акту - задовольнити.

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні №0000004 за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною другою статті 307 Кримінального кодексу України - повернути прокурору.

Клопотання прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_3 про застосування відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту залишити без задоволення.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,. - запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.
Покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки
-прибувати до Березівського ВП Лиманського ВП ГУНП в Одеській області, прокурора чи суду за першою вимогою;
- не відлучатися за межі Березівського району Одеської області без дозволу слідчого, прокурора, суду;
- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання.
Вказані обов`язки покладаються на ОСОБА_4 строком до 18.02.2021 року включно з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених цією ухвалою зобов`язань до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2-х розмірів мінімальної заробітної плати.
Контроль за виконанням вказаної ухвали покласти на прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури Одеської області.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Березівський районний суд Одеської області протягом семи днів з дня її оголошення.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.
Повний текст ухвали виготовлений та підписаний 23.12.2020 року.

Суддя ОСОБА_1