Справа № 444/1977/19
Провадження № 1-кп/444/69/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 листопада 2020 року Жовківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

номер кримінального провадження 0000597, внесеного 25.06.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, жителя та зареєстрованого АДРЕСА_1 , не одружений, непрацездатних осіб на утриманні не має, тимчасово не працює, освіта середня спеціальна, не являється депутатом чи адвокатом, не інвалід, не хворіє, паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , раніше не судимий, українець, громадянин України,

-у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовква Львівської області зазначене кримінальне провадження,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_3 16 червня 2019 року, о 23 годині 00 хвилині, ОСОБА_3 , знаходячись на території місцевого стадіону розміщеного в с. Бірки по вул. Бірки, Жовківського району Львівської області, під час словесного конфлікту із ОСОБА_5 , на грунті особистих неприязних відносин, які виникли раптово, своєю правою рукою стиснутою в кулак, умисно наніс один удар в область обличчя, а саме в ділянку нижньої щелепи зліва, внаслідок чого спричинив ОСОБА_5 травматичний відкритий перелом нижньої щелепи зліва зі зміщенням, викликав тривалий розлад функції жування, спричинивши умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров"я, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні, після роз`яснення йому суті обвинувачення підтвердив вищевказані обставини, у вчиненні злочину свою вину визнав повністю і пояснив, що дійсно біля 23 год. ночі 16 червня він знаходився на території місцевого стадіону, що в с. Бірки по вул. Бірки, Жовківського району Львівської області. В цей же час на стадіоні і знаходився потерпілий ОСОБА_5 . Конфлікт виник через те, що потерпілий ОСОБА_5 будучи в нетверезому стані зробив зауваження його братам і сестрам,які теж були на стадіоні. В ході даного конфлікту він дійсно наніс удар кулаком в обличчя ОСОБА_5 .. Чому так вчинив пояснити не може.

Вина обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні підтверджується доказами зібраними органами досудового розслідування які перевірені під час судового розгляду.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 суду пояснив, що 16.06.2019 р. в нічний час знаходився на території стадіону, що в с. Бірки, вул. Бірки, Жовківського району, Львівської області. На цьому ж стадіоні знаходились двоє дітей - брат та сестра обвинуваченого ОСОБА_3 , які жбуряли в нього папірцями. На таку негарну поведінку він, ОСОБА_5 зробив їм зауваження, а діти побігли скаржитись матері. Мати в свою чергу подзвонила старшорму синові ОСОБА_6 та попросила розібратись. Після цього обвинувачений ОСОБА_3 прийшов на стадіон, щоб з`ясувати відносини з ним. Саме в цей час виник між ними конфлікт і обвинувачений ОСОБА_3 наніс йому удар в обличчя, після чого він впав і більше нічого не пам`ятає. Опритомнів лише після того, як на нього вилили воду.

Зокрема з висновку експерта № 82/2019 від 25.06.2019 р. вбачається, що у гр. ОСОБА_5 виявлено: травматичний відкритий перелом нижньої щелепи зліва зі зміщенням, котрий міг утворитися 16.06.2019 р. від дії тупого предмету за ознакою тривалого розладу функці жування і відносяться до ушкоджень середньої важкості.

Даний висновок експертизи ніхто не оспорює, такий відповідає обставинам події, узгоджуються з показами обвинуваченого та потерпілого, а тому суд вважає його правильним і покладає в основу вироку.

Аналізуючи та оцінюючи усі докази надані стороною обвинувачення, стороною захисту та отриманні судом в ході розгляду справи в їх сукупності та кожен зокрема з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що кожен доказ, а саме покази обвинуваченого, потерпілого, висновок експерта є належними, допустимими та достовірними і у своїй сукупності усі ці докази перебувають у логічному та послідовному взаємозв`язку, не є взаємосуперечливими та доповнюють і підтверджують ті об`єктивні обставини, які мали місце під час вчинення пред`явленого обвинувачення обвинуваченому ОСОБА_3 .

Суд також приходить до висновку, що здобутих судом доказів є достатньо для того, щоб прийти до висновку про визнання обвинуваченого винним у вчиненні пред`явленого йому обвинувачення.

Таким чином, дії обвинуваченого ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 122 КК України, оскільки він вчинив умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст. 121 КК України, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров"я.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 є щире каяття у вчиненому злочині та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин які обтяжують покарання обвинуваченого судом не встановлено.

Призначаючи вид і розмір покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує характер та суспільну небезпеку скоєного ним кримінального правопорушення, раніше не судимого, його особу, пом"якшуючі вину обставинами якими є те, що обвинувачений щиро кається у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, на психоневрологічному та наркологічному обліках не перебуває, працює.

Обвинувачений ОСОБА_3 не вчинив кримінальне правопорушення у стані обмеженої осудності чи у стані неосудності. Обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження, чи є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності відсутні.

Згідно п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України) (2341-14), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, суд виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання та відповідно до ст. 65 КК України бере до уваги: ступінь тяжкості вчиненого злочину, що згідно із ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, враховує наслідки та обставини вчиненого злочину, особу винного, його вік, сімейний та матеріальний стан, стан здоров`я, характеризуючі дані, відсутність обставин, що обтяжують, а тому, суд приходить до висновку про необхідність обрання обвинуваченим покарання в межах санкції статті 122 ч. 1 КК України, у виді позбавлення волі, що є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та для попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім цього, суд, враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 за місцем проживання характеризуються позитивно, раніше не судився, щиро покаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочину, потерпілий не вимагає суворішого покарання, приходить до висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства, і що обвинуваченого слід звільнити від відбуття покарання з іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України, встановивши йому відповідний іспитовий термін та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, так як таке покарання є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Крім цього, цивільний позивач ОСОБА_5 , особа, якій кримінальним правопорушенням завдано матеріальних та моральних збитків, звернувся до суду з цивільним позовом до обвинуваченого ОСОБА_3 , в якому просить стягнути з останнього - 13 500 грн. матеріальної шкоди та 15000 грн. - моральної шкоди.

Дослідивши та проаналізувавши в сукупності всі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або ішим суспільно небезпечним діянням завдано майнової або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і рведливості.

Суд вивчивши матеріали справи, проаналізувавши всі докази в їх сукупності, прийшов до переконання, що цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_3 підлягає до задоволення, відповідно до ст. 127-129 КПК України та ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України, оскільки, як вбачається з копій чеків, пов`язаних з придбанням лікарських засобів, а також інших витрат, пов`язаних із відновленням здоров`я під час лікуванням, потерпілий витратив та продовжує витрачати значні кошти на своє лікування, а тому суд вважає, що цивільний позов в частині стягнення матеріальних збитків підлягає до задоволення. Задовольняючи позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, суд вважає, що потерпілому ОСОБА_5 дійсно спричинена моральна шкода, внаслідок дій обвинуваченого ОСОБА_3 було тимчасово порушено нормальні життєві зв`язки особисто його та його сім`ї, дана ситуація призвела до тяжкості вимушених змін у його життєвих стосунках. Таким чином, враховуючи вищевикладене суд приходить до переконання, що з обвинуваченого на користь потерпілого слід стягнути моральну шкоду в розмірі 15 000 грн.

Керуючись ст.ст. 370, 371, 374КПК України суд, -

У Х В А Л И В :

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

У відповідності до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробовуванням строком на 2 (два) роки, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить новий злочин і виконає покладені на нього судом обовязки.

Згідно п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та проживає АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , ІПН судом не встановлено, на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та проживає в АДРЕСА_2 13 500 грн. матеріальної шкоди та 15 000 грн. моральної шкоди.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, а інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні

Вирок виготовлено в одному примірнику в нарадчій кімнаті.

Суддя ОСОБА_1