ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2801/20 Справа № 211/5890/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0002135 від 16 листопада 2018 року, за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні Криворізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_9 на вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2020 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженць м. Сісіан, Вірменія, громадянина України, раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,
В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2020 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 3400 гривень без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Окрім того, судом вирішено цивільний позов, питання про стягнення процесуальних витрат у кримінальному провадженні, а також визначено долю речових доказів.
ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за таких обставин.
16.11.2018 року, приблизно в 05 годин 50 хвилин водій ОСОБА_7 керуючи технічно справним автомобілем «Фольксваген Пассат», реєстраційний номер НОМЕР_1 в темний час доби, рухався по сухому дорожньому покриттю проїзної частини з круговим рухом, виїхав на коло з пр. Гагаріна, та з`їжджав з нього на проїзну частину вул. Дніпровське шосе, в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу, швидкість його руху при цьому була близько 15-20 кілометри на годину.
В цей час навпроти б.2 по вул. Дніпровське шосе по нерегульованому пішохідному переході позначеному дорожньою розміткою 1.14.2 ПДР України, та дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 ПДР України, проїзну частину переходила пішохід ОСОБА_10 , вона рухалася з ліва на право по ходу руху автомобілю «Фольксваген Пассат», реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_7 ..
Водій ОСОБА_7 в момент виконання ним маневру з`їзду з кола з круговим рухом на право, на вул. Дніпровське шосе, в Довгинцівському районі м. Кривого Рогу та наближення до нерегульованого пішохідного переходу позначеного дорожньою розміткою 1.14.2 ПДР України, та дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 ПДР України, повинен був діяти відповідно до п.п. 1.5; 2.3 (б); 18.1 Правил дорожнього руху України.
Однак водій ОСОБА_7 діючи зі злочинною недбалістю, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не надав дорогу пішоходу ОСОБА_10 , яка перетинала проїзну частину по нерегульованому пішохідному переході, чим порушив вимоги п.п. 1.5; 2.3 (б); 18.1 Правил дорожнього руху України.
В результаті порушення вказаних правил безпеки дорожнього руху, виконання яких було необхідною умовою для запобігання події, водій ОСОБА_7 , керуючи автомобілем «Фольксваген Пассат», реєстраційний номер НОМЕР_1 , навпроти б.2 по вул. Дніпровське шосе в Довгинцівському районі, м. Кривого Рогу, допустив наїзд керованого ним автомобілю на пішохода ОСОБА_10 , яка перетинала проїзну частину вул. Дніпровської області по нерегульованому пішохідному переході позначеному дорожньою розміткою 1.14.2 ПДР України, та дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 ПДР України, контактувавши з нею передньою правою частиною автомобілю в районі передньої правої фари автомобілю.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 отримала тілесні ушкодження у вигляді: синця границі роста волосся ліворуч, саден обличчя, закритого осколкового перелому правої великогомілкової кістки в середній третині, потрійного перелому правої малогомілкової кістки, які відносяться до тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОГО ступеня тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров`я (більше 21 доби). Між порушенням водієм ОСОБА_7 вимог Правил дорожнього руху України та настанням наслідків заподіяння тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості потерпілому ОСОБА_10 є прямий причинний зв`язок.
В апеляційній скарзі прокурор просить вирок скасувати та ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі двісті неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 3400 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, прокурор вказує на невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину та його особі, внаслідок м`якості. На переконання прокурора, суд не надав належної оцінки тим обставинам, що діями ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_10 завдано середньої тяжкості тілесне ушкодження, а ДТП вчинено на пішохідному переході. Окрім цього, прокурор вважає, що суд залишив поза увагою стан здоров`я і вік обвинуваченого та безпідставно не призначив останньому додаткове покарання.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який апеляційну скаргу підтримав, обвинуваченого та його захисника, які проти задоволення апеляційної скарги заперечували, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, та кваліфікація його дій в апеляційній скарзі не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які є безумовною підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого злочину і особі обвинуваченого ОСОБА_7 колегія суддів зазначає наступне.
Згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.
Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено відповідно до вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.
Так, призначаючи ОСОБА_7 покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, його обставини, характер та ступінь тяжкості фактично спричинених наслідків, а також особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання, пенсіонер, інвалід 3 групи, страждає рядом захворювань, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебував та не перебуває, вину визнав та частково відшкодував завдані збитки.
В якості обставин, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд врахував щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та не встановив таких, які в силу вимог ст. 67 КК України його обтяжують.
Надавши правову оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_7 покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України і є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.
З висновками суду першої інстанції про можливість виправлення останнього за умови призначення покарання у виді штрафу без позбавлення права керування транспортними засобами колегія суддів погоджується.
Ті обставини, що ОСОБА_7 свою вину визнав, щиро розкаявся, частково відшкодував завдані збитки, характеризується позитивно, раніше не судимий, дають підстави вважати недоцільним позбавлення останнього права керування транспортними засобами.
Вирішуючи питання обґрунтованості висновків суду в цій частині, окрім даних про особу обвинуваченого та обставин провадження, колегія суддів виходить також з того, що представник потерпілого вважав можливим призначити ОСОБА_7 покарання на розсуд суду.
З огляду на викладене, доводи прокурора про невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченого внаслідок м`якості, колегія суддів розцінює як необґрунтовані та такі, що не підлягають задоволенню.
Суд звертає увагу на те, що обставини завдання потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень та вчинення ДТП на пішохідному переході, хоча і мають місце, проте не дають безумовних підстав для призначення останньому додаткового покарання, з огляду на позицію потерпілого та дані про особу обвинуваченого.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні чи скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні Криворізької місцевої прокуратури № 3 ОСОБА_9 залишити без задоволення.
Вирок Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2020 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4