Єдиний унікальний № 243/4324/20
№ 1-кп/243/657/2020
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2
за участю прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Слов`янського міськрайонного суду кримінальне провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000481 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богданівка, Чернігівського району, Запорізької області, громадянина України, з середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , офіційно не працюючого, раніше судимого 25.11.2019 Костянтинівським міським судом Донецької області за ч. 4 ст. 407 КК України до 3-х років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 76 КК?України звільнений від відбування покарання з випробувальним терміном 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 407 ч. 4 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», ст. 1 Закону України «Про оборону України», особливий період - це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установі організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудований період після закінчення воєнних дій.

На підставі Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 № 303/2014, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію» від 17.03.2014 №1126-VII, в Україні з 18.03.2014 розпочався особливий період, який діє по даний час.

14.12.2017 ОСОБА_4 добровільно уклав з Міністерством оборони України контракт про проходження військової служби терміном на 3 (три) роки.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 52 від 20.02.2018 солдата ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця-помічника гранатометника аеромобільно-десантного взводу аеромобільно-десантної роти.

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 41 від 08.02.2019 солдата ОСОБА_4 , гранатометника 2-го відділення 3-го аеромобільно-десантного взводу, 3-ї аеромобільно-десантної роти відряджено до військової частини НОМЕР_2 .

Згідно до ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, які проходять військову службу відповідно до законодавства.

Являючись військовослужбовцем військової служби за контрактом, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, суворо дотримуватися Статутів Збройних Сил України, бути дисциплінованим, не допускати негідних вчинків самому та утримувати від них інших військовослужбовців.

Проте, солдат ОСОБА_4 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи можливість належно їх виконувати, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, тобто діючи з прямим умислом, свідомо допустив їх порушення та вчинив військовий злочин проти встановленого порядку проходження військової служби за наступних обставин.

14.02.2019 ОСОБА_4 , будучи невдоволеним умовами проходження військової служби, діючи умисно, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків військової служби, здійснив самовільне залишення військової частини без поважних причин.

Так, у денний час доби 14.02.2019 солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, реалізуючи свій злочинний намір, діючи умисно, з метою ухилитися від виконання обов`язків військової служби, в умовах особливого періоду, порушив вимоги зазначеного вище законодавства та самовільно залишив розташування військової частини НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 .

З 14.02.2019 солдат ОСОБА_4 перебував за місцем свого проживання (Запорізька область, м. Молочанськ) де проводив час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не вживаючи жодних заходів для з`явлення у військову частину, звернення до правоохоронних або інших державних органів чи органів військового управління, за наявності реальної можливості для цього.

В подальшому, солдат ОСОБА_4 , побоюючись кримінальної відповідальності за вчинений злочин, усвідомлюючи протиправність і помилковість своїх дій, добровільно та з власної ініціативи вирішив припинити свої злочинні дії та самостійно звернувся до військової прокуратури Донецького гарнізону та припинив вчинення злочину.

В судовому засіданні обвинувачений визнав повністю свою вину у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та суду пояснив, що дійсно з 12.12.2017 року уклав контракт на проходження військової служби терміном на три роки. 14.02.2019 року самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 , що дислокується у АДРЕСА_3 . Потім сам добровільно з`явився та розповів про скоєне. У скоєному щиро покаявся, просив суворо не карати.

Враховуючи свідчення обвинуваченого, його повне визнання своєї винуватості, а також те, що він не оспорює фактичні обставини справи, зазначені в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, і не наполягає на дослідженні інших доказів по справі, то у відповідності до положень ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження подій кримінального правопорушення та винуватості обвинуваченого у його вчинені.

Згідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

У судовому засіданні суд з`ясував, що обвинувачений правильно розуміє зміст вказаних обставин, добровільно визнає себе винним у самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану. Суд роз`яснив обвинуваченому, що погодившись на визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, він і прокурор будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оскільки сторони вважають, що фактичні обставини кримінального провадження доведені зібраними доказами, які не вимагають дослідження в ході судового розгляду, суд також визнає їх доведеними.

До таких фактичних обставин відносяться обставини, щодо дати, часу, місця, способу здійснення злочину, форми вини, заподіяної шкоди.

Досліджена у судовому засіданні правова кваліфікація кримінального правопорушення, відповідає дійсним обставинам скоєного діяння.

На підставі викладеного, суд визнає доведеним винуватість обвинуваченого у скоєні інкримінованого йому кримінального правопорушення і кваліфікації його дій за ч. 4 ст.407 КК України, як самовільному залишенні військової частини військовослужбовцем (крім строкової служби), вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає з`явлення із зізнанням, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, обвинувачений сам прийшов до військової прокуратури, розповів про обставини самовільного залишення військової частини.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Суд приймає до уваги ті обставини, що обвинувачений раніше судимий, вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів, не одружений, на утриманні дітей або непрацездатних осіб не має, за місцем проходження військової служби характеризується негативно, за місцем проживання позитивно, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, тому суд визнає необхідним та достатнім для виправлення і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень призначення остаточного покарання у вигляді позбавлення волі, з випробуванням.

Суд вважає, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Обвинувачений засуджений вироком Костянтинівського міського суду Донецької області від 25.11.2019 року за ст. 407 ч. 4 КК України до позбавлення волі строком на три роки, зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік. Покарання не відбуте.

Остаточне покарання обвинуваченому слід призначати за правилами ст.70 ч. 4 КК України за сукупністю злочинів.

Відповідно до п. 21 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» однакові за видом і розміром покарання поглиненню не підлягають.

Відповідно до статті 70 ч. 4 КК України якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

Речові докази по справі відсутні.

Цивільний позов по справі не заявлений, процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-370,374 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за ч. 4 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на три роки.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання шляхом часткового складання призначеного покарання за даним вироком та покарання за вироком Костянтинівського міського суду Донецької області від 25 листопада 2019 року - три роки один місяць позбавлення волі.

В силу ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням протягом двох років іспитового строку, якщо він протягом визначеного судом строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ч. 1ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржений до Донецького апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня проголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення копії вироку. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Вирок складений в нарадчій кімнаті в єдиному екземплярі.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області ОСОБА_1