Єдиний унікальний номер 448/1533/20
Провадження № 1-кс/448/272/20
У Х В А Л А

29.12.2020 року слідчий суддя Мостиського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Мостиського відділу Городоцької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні за №0000374 від 17.12.2020 року, про арешт майна,

в с т а н о в и в:

Слідчий Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , звернулася до суду із зазначеним клопотанням, покликаючись на те, що 16.12.2020 року в будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_5 , було виявлено факт зайняття гральним бізнесом.

Відомості за даним фактом були внесені до ЄРДР №0000374 від 17.12.2020 року за факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України.

Клопотання обгрунтовує тим, що 24.12.2020 року, в період часу з 16.27 год по 17.08 год на підставі ухвали слідчого судді Мостиського районного суду ОСОБА_6 від 23.12.2020 року, було проведено обшук у житловому будинку, підсобних та господарських будівлях, що до нього прилягають та знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_7 , під час якого виявлено та в подальшому було вилучено: мобільний телефон «Самсунг Дуос» у корпусі золотистого кольору, в середині якого знаходиться сім-карта мобільного оператора, ноутбук «Леново» з чохлом та блоком живлення, приставка «Ніквішин».

Постановою слідчого ОСОБА_3 від 28.12.2020 року вказані мобільний телефон «Самсунг Дуос» у корпусі золотистого кольору, в середині якого знаходиться сім-карта мобільного оператора, ноутбук «Леново» з чохлом та блоком живлення, приставка «Ніквішин», визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.

З огляду на наведене, просить накласти арешт на мобільний телефон «Самсунг Дуос» у корпусі золотистого кольору, в середині якого знаходиться сім-карта мобільного оператора «Водафон», ноутбук «Леново» з чохлом та блоком живлення, приставку «Ніквішин», визначивши місце зберігання такого майна - камеру зберігання речових доказів Мостиського ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області. Окрім цього, просила суд проводити розгляд клопотання без участі власника майна.

В судове засідання слідча ОСОБА_3 не з`явилася, подала заяву, в якій зазначила, що вимоги клопотання підтримує в повному обсязі та просить розгляд такого проводити за її відсутності.

Відповідно до ч.2 ст.172 КПК України, клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, може розглядатися без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Відповідно до ч.1 ст.172 КПК України неприбуття в судове засідання слідчого, власника та користувача майна не перешкоджає розгляду клопотання.

Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ст.107 КПК України.

Вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
Як убачається з матеріалів клопотання, в провадженні СВ Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області перебуває кримінальне №0000374 від 17.12.2020 року з правовою кваліфікацією за ч.1 ст.203-2 КК України.

Досудовим розслідуванням у даному кримінальному провадженні було встановлено, що що 16.12.2020 року в будинку АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_5 , було виявлено факт зайняття гральним бізнесом.

Постановою слідчого Мостиського ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 від 28.12.2020 року мобільний телефон «Самсунг Дуос» у корпусі золотистого кольору, в середині якого знаходиться сім-карта мобільного оператора, ноутбук «Леново» з чохлом та блоком живлення, приставка «Ніквішин», визнано речовими доказами.

Як убачається зі змісту ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Згідно з ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Пунктом 1 частини 2 статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя при вирішенні даного клопотання також, враховує, приписи статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 5 статті 9 КПК України, передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «ОСОБА_7 проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» (ВП), заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.

Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Оскільки, слідчим ОСОБА_3 доведено, що накладення арешту на вказане майно буде розумним та співрозмірним обмеженням права власності та не становитиме надмірного тягара для володільця майна, оскільки є пропорційним, тобто відповідає тяжкості кримінального правопорушення та те, що вилучені речі можуть бути використані як доказ факту і обставин вчинення кримінального правопорушення, їх визнано речовими доказами відповідно до постанови слідчого від 28.12.2020 року, а тому аналізуючи матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до висновку, що є всі підстави вважати, що зазначені речі відповідають критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України, а відтак для уникнення можливості їх приховування, пошкодження, псування, втрати, знищення, відчуження, необхідно накласти на них арешт, а тому, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого ОСОБА_3 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.131,132, 170-173, 175 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

1. Клопотання слідчого Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Мостиського відділу Городоцької місцевої прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні за №0000374 від 17.12.2020 року про арешт майна - задовольнити повністю.

2. Накласти арешт на мобільний телефон «Самсунг Дуос» у корпусі золотистого кольору, в середині якого знаходиться сім-карта мобільного оператора "Водафон", ноутбук «Леново» з чохлом та блоком живлення, приставку «Ніквішин», визначивши місце зберігання такого - камеру зберігання речових доказів Мостиського ВП Яворівського ВП ГУ НП у Львівській області, що за адресою: м.Мостиська, вул.Будзиновського, 6, Львівської області.

3. Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

4.Ухвала може бути скасована судом, що накладав арешт.

5. Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого Мостиського ВП Яворівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 .
6. Копію ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали.

7.У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали копія ухвали надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

8. Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом

9. Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання копії судового рішення.

Ухвала суду виготовлена та підписана суддею в нарадчій кімнаті 29.12.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1