Провадження № 11-сс/811/1422/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Львівського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 09 грудня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 щодо бездіяльності посадових осіб ТУ ДБР, розташованого у м.Львові, яка полягає у невнесенні відомостей у ЄРДР за її заявою від 03.11.2020,

за участю:

скаржниці ОСОБА_6 ,

встановила:

Цією ухвалою буловідмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність посадових осіб слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові, щодо невнесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_6 від 03.11.2020.

В обґрунтування свого рішення слідчий суддя суду першої інстанції послалася на те, що в поданій скаржницею заяві про вчинення кримінального правопорушення не зазначено об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки вчиненого кримінального правопорушення. Викладені скаржницею, в заяві про злочин, обставини є її суб`єктивним сприйняттям обставин та зводяться до незгоди з діями та рішеннями службових осіб при виконанні службових обов`язків. При цьому суд зазначає, що наведені заявником обставини були предметом перевірки в суді під час розгляду кримінального провадження та ухвалення вироку.

Не погоджуючись з даною ухвалою ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою скаргу ОСОБА_6 задовольнити та зобов`язати посадових осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань, відповідні відомості про кримінальні правопорушення за ст. ст. 383,372, 366, 367, 364, ч.2 ст. 191 КК України. Вважає дану ухвалу незаконною у зв`язку з тим, що слідчий суддя не дослідила належним чином її покази та додані, до заяви про злочин від 03.11.2020, документи.
Апелянт свої вимоги мотивує тим, що хоча вона і діє в інтересах сина ОСОБА_8 , на підставі виданої ним та нотаріально завіреної довіреності, однак в ТУ ДБР вона особисто подала заяву про злочин, з дотриманням вимог КПК України, де просила внести відомості в ЄРДР. Зазначає, що нею дотримані вимоги ч.5 ст. 214 КПК України щодо зазначення у заяві необхідних відомостей про час, місце, обставини, які можуть свідчити про скоєння злочину. Однак станом на 18.11.2020 такі відомості внесені у ЄРДР не були. Через це вона звернулася до суду першої інстанції на бездіяльність посадових осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, в порядку ст. 303 КПК України, у відповідності до вимог ч.3 ст. 307 КПК України. У задоволені її скарги суд першої інстанції відмовив при цьому не перевіривши належно її покази та надані суду документи.
Заслухавши доповідь судді, думку скаржниці ОСОБА_6 про задоволення апеляційної скарги, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й перевіривши матеріали судової справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Статтею 55 Конституції України гарантовано кожному право на оскарження до суду будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України слідчий суддя за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування виносить ухвалу про: скасування рішення слідчого чи прокурора, зобов`язання припинити дію, зобов`язання вчинити певну дію, відмову у задоволенні скарги.

Згідно ч.1 ст. 11 КК України злочином (кримінальне правопорушення) є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Статтею 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

З`ясовуючи можливість оскарження вказаного рішення слідчого судді, колегія суддів бере до уваги Рішення № 4-р (ІІ)/2020 другого сенату Конституційного суду України від 17 червня 2020 року у справі №3-180/2018 (1644/18), яким положення ч. 3 ст. 307 Кримінального процесуального кодексу України щодо заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Положення ст. 214 КПК України перебувають у взаємозв`язку з ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому фактичні дані, які вказують на ознаки складу злочину кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення його до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до п.2 Розділу ІІ Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генерального прокурора України № 139 від 6 квітня 2016 року, відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела повинні відповідати вимогам п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України, зокрема, мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Як вбачається з матеріалів судового провадження, 03.11. 2020 ОСОБА_6 подала до ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, заяву про злочин, за ст. ст. 383, 372, 366, 367, 364, ч.2 ст. 191 КК України, в порядку ст. 214 КПК України (а.с.7-8). Однак такі відомості в ЄРДР не були внесені, а тому вона подала скаргу на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Львові.

За результатом судового розгляду поданої скарги, слідчий суддя відмовила у її задоволенні, обґрунтовуючи своє рішення тим, що викладені у заяві ОСОБА_6 обставини щодо вчинення кримінальних правопорушень, не можуть вважатись фактичними даними, які свідчать про вчинення саме кримінальних правопорушень, оскільки не несуть в собі конкретних відомостей, які б підтверджували реальність конкретних подій злочинів (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину), а також мотиву, прямого умислу чи зацікавленість посадових осіб. Мотиви скаржника по суті є її суб`єктивним сприйняттям та зводяться до незгоди з діяннями та рішеннями службових осіб при виконанні службових обов`язків. При цьому, наведені заявником обставини були предметом перевірки в суді під час розгляду кримінальної справи та ухвалення вироку.
З таким висновком слідчої судді колегія суддів погоджується, оскільки, у заяві ОСОБА_6 від 03.11.2020 відсутні конкретні фактичні дані, які б свідчили про вчинення саме кримінальних правопорушень,

Із змісту заяви ОСОБА_6 від 03.11.2020 слідує, що слідчі Тячівського ВП ГУ НП у Закарпатській області під час досудового розслідування у кримінальному провадженні внесли неправдиві відомості про вчинення ОСОБА_8 кримінальних правопорушень на замовлення депутата та його збагачення, підробляли інші документи. В подальшому її синові, ОСОБА_8 , обманним шляхом проголосили вирок. Надалі працівники поліції вносять неправдиві відомості про надумані злочини. Разом з тим, заявником не вказано в чому саме полягає зловживання слідчими службовим становищем чи службова недбалість, службове підроблення, завідомо неправдиве повідомлення про злочин, привласнення майна, вчинені під час досудового розслідування.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про порядок ведення ЄРДР (затверджене наказом Генеральної прокуратури України від 06 квітня 2016 року №139). Згідно з п.1 глави 2 розділу 1 цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п.п.4, 5 ч.5 ст. 214 КПК України.

Згідно ЄРДР 31.01.2017 Тячівським районним судом Закарпатської області у справі № 307/158/17 було проведено підготовче судове засідання за участі обвинуваченого ОСОБА_8 , але не був ухвалений вирок щодо останньо.

Крім того, 20.05.2019, Тячівським районним судом Закарпатської області було оголошено розшук ОСОБА_8 , який в судові засідання тривалий час не з`являється.

Таким чином в ухвалі слідчий суддя обґрунтовано зазначила, що заява ОСОБА_6 не є такою, що підлягає внесенню до ЄРДР, оскільки в поданій заяві не міститься даних, які б свідчили про вчинення саме кримінальних правопорушень,а лише являється висловленою незгодою з обставинами про які повідомила ОСОБА_6 .

Слідчим суддею суду першої інстанції не допущено істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Враховуючи вищевикладене, ухвала слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 09 грудня 2020 року є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 392, 404, 407 , 422 КПК України колегія суддів,

постановила:
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 09 грудня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 щодо бездіяльності уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у м. Львові, через невнесення відомостей у ЄРДР залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: