Справа № 474/435/20
Провадження № 1-кп/474/95/20
ВИРОК
Іменем України

21.08.20 року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянув у підготовчому судовому засіданні угоду про визнання винуватості в рамках кримінального провадження, внесеного 23.04.2020р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000135, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Жеребкове Ананьївського району Одеської області, гр. України, місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 , раніше несудимого, -

встановив:

02.07.2020р. до Врадіївського районного суду Миколаївської області надійшов обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному 23.04.2020р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000135, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за таких обставин.

В середині 2014 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_4 перебуваючи за місцем проживання батьків по АДРЕСА_1 , виявив жовту пластикову баночку з вибуховою речовиною - одноосновним нітроцелюлозним (бездимним) порохом, який належав його покійному вітчиму ОСОБА_6 .

В цей час ОСОБА_4 , ігноруючи вимоги Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992р., а також Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, а також боєприпасів до зброї та вибухових речовин, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998р., діючи умисно, посягаючи на громадську безпеку в частині убезпечення від порушень правил обороту (користування населенням) вибуховими речовинами, які при їх незаконному поширенні становлять підвищену загрозу для суспільства, без передбаченого законом дозволу, тобто не маючи права вчиняти будь-які дії із вибуховими речовинами, взяв до рук знайдену ним жовту пластикову баночку із вибуховою речовиною - одноосновним нітроцелюлозним (бездимним) порохом та переніс її до місця свого проживання по АДРЕСА_2 , де залишив зберігатись на поличці шафи у приміщенні кімнати зали до 18.05.2020р.

18.05.2020р. в ході проведення обшуку працівниками Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області, у квартирі за місцем проживання ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 , на поличці шафи у приміщенні кімнати зали було виявлено та вилучено жовту пластикову баночку із вибуховою речовиною - одноосновним нітроцелюлозним (бездимним) порохом, вагою 24,94 г.

Встановлене у судовому засіданні обвинувачення кваліфіковано органами досудового розслідування за ч. 1 ст. 263 КК України, а саме: носіння, зберігання, придбання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

Обставина, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно ст.ст. 66 КК України, - щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно ст.ст. 67 КК України, - не виявлено.

26.06.2020р. у даному кримінальному провадженні укладено угоду про визнання винуватості наступного змісту:

Прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Врадіївського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 , з одного боку та підозрюваний ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з іншого боку, у присутності захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , відповідно до вимог глави 35 КПК України, уклали цю угоду у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000135 від 23.04.2020р., у частині висунутого обвинувачення у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за наступних обставин.

В середині 2014 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, ОСОБА_4 перебуваючи за місцем проживання батьків по АДРЕСА_1 , виявив жовту пластикову баночку з вибуховою речовиною - одноосновним нітроцелюлозним (бездимним) порохом, який належав його покійному вітчиму ОСОБА_6 .

В цей час ОСОБА_4 , ігноруючи вимоги Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992р., а також Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, а також боєприпасів до зброї та вибухових речовин, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998р., діючи умисно, посягаючи на громадську безпеку в частині убезпечення від порушень правил обороту (користування населенням) вибуховими речовинами, які при їх незаконному поширенні становлять підвищену загрозу для суспільства, без передбаченого законом дозволу, тобто не маючи права вчиняти будь-які дії із вибуховими речовинами, взяв до рук знайдену ним жовту пластикову баночку із вибуховою речовиною - одноосновним нітроцелюлозним (бездимним) порохом та переніс її до місця свого проживання по АДРЕСА_2 , де залишив зберігатись на поличці шафи у приміщенні кімнати зали до 18.05.2020р.

18.05.2020р. в ході проведення обшуку працівниками Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області, у квартирі за місцем проживання ОСОБА_4 по АДРЕСА_2 , на поличці шафи у приміщенні кімнати зали було виявлено та вилучено жовту пластикову баночку із вибуховою речовиною - одноосновним нітроцелюлозним (бездимним) порохом, вагою 24,94 г.

Внаслідок вчинення описаних вище дій ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме: носіння, зберігання, придбання вибухових речовин без передбаченого законом дозволу.

За вчинення описаних вище дій ОСОБА_4 28.05.2020р. повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. У даному кримінальному провадженні.

Сторони угоди не мають сумнівів щодо добровільності та істинності їхніх позицій, укладення угоди не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Підозрюваний ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язується:

- під час розслідування та судового провадження беззастережно визнати обвинувачення за обставин, викладених в обвинувальному акті.

Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробовуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

Сторони погоджуються на те, що відповідно до вимог ст. 76 КК України стосовно ОСОБА_4 доцільно покласти обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

При призначенні покарання ОСОБА_4 враховуються обставини, які пом`якшують його покарання: щире каяття та повне визнання вини, а також особа дозрюваного який позитивно характеризується за місцем проживання.

Сторони погоджується, що під час ухвалення вироку на підставі цієї угоди питання щодо долі речових доказів має бути вирішено у відповідності до ст. 100 КПК України, також відповідно до вимог законодавства має бути вирішено питання щодо процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Із запропонованим видом та мірою покарання згодні: підозрюваний ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_5 .

Сторона захисту розуміє, що відповідно до ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження цієї угоди для сторін є:

для прокурора, підозрюваного, обвинуваченого - обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394, 424 Кримінального процесуального кодексу України;

підозрюваного, обвинуваченого - його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України.

Підстави оскарження обвинувального вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 1 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України, роз`яснено і є зрозумілими.

Передбачені у цій нормі права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину інкримінованого кримінального правопорушення, на допит у судовому засіданні свідків обвинувачення подання клопотань, виклик свідків і надання суду своїх доказів роз`яснено і є зрозумілими.

Підозрюваний ОСОБА_4 розуміє, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ним Закону і будь-якого положення складеної угоди.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Підозрюваний ОСОБА_4 розуміє, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України.

В судовому засіданні прокурор просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав себе винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та пояснив, що йому цілком зрозумілі надані законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. При цьому обвинувачений повідомив про добровільність своєї позиції, просить суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджене покарання.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 підтвердив добровільність укладання угоди про визнання винуватості та просив її затвердити.

Розглянув питання про затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між прокурором Врадіївського відділу Первомайської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , підозрюваним ОСОБА_4 , за участі захисника ОСОБА_5 , судом встановлено таке.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до ч. 2 ст. 468 КПК України, угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора, або підозрюваного, обвинуваченого.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Угода про визнання винуватості відповідає приписам ст. 472 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України віднесений до категорії тяжкого злочину.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді про визнання винуватості. Умови угоди повністю відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону, інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Покарання, запропоноване сторонами є покаранням, яке відповідає положенням Загальної частини Кримінального кодексу України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують його покарання, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Судом не встановлено жодних підстав для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України.

З огляду на вищевикладене в сукупності, суд дійшов до висновку про можливість затвердження угоди від 26.06.2020р. про визнання винуватості, укладеної між прокурором Врадіївського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 , підозрюваним ОСОБА_7 , за участі захисника ОСОБА_5 та призначення останньому узгодженого сторонами покарання, яке буде необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

При цьому суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який позитивно характеризується за місцем проживання.

Враховуючи приписи ст. 374 КПК України, оскільки обвинуваченому на стадії досудового розгляду не обирався запобіжний захід, відсутність відповідних клопотань зі сторони обвинувачення, суд вважає за необхідне до набрання вироком законної сили не обирати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу.

На підставі ст. 100 КПК України, речові докази: пластикова баночка з бездимним порохом вагою 24,8 г, які упаковані в Пакет № 9 та залишок експериментального зразку бездимного пороху вагою 0,06 г у сейф-пакеті № 5423514, які знаходяться на зберіганні у кімнаті речових доказів Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області, підлягають знищенню.

Процесуальні витрати, що складаються з витрат, пов`язаних із залученням експерта Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України для проведення експертиз у розмірі 653 грн. 80 коп. у відповідності до ст.ст. 118, 122, 124 КПК України підлягають стягненню на користь держави з обвинуваченого ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 100, 124, 314, 370, 371, 374, 375, 394, 473, 475 КПК України, суд, -

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 26.06.2020р. укладену між прокурором Врадіївського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_4 , у присутності захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, внесеному 23.04.2020р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000135, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, і призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 , від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом встановленого судом іспитового строку - 1 (один) рік, не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Речові докази: пластикову баночку з бездимним порохом вагою 24,8 г, які упаковані в Пакет № 9 та залишок експериментального зразку бездимного пороху вагою 0,06 г у сейф-пакеті № 5423514, які знаходяться на зберіганні у кімнаті речових доказів Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області, - знищити.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави в особі Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта для проведення експертизи у розмірі 653 (шістсот п`ятдесят три) грн. 80 коп.

Відповідно до ч. 2 ст. 473 КПК України, наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Згідно ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений: 1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; 2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно вручити прокурору і засудженому.

Суддя ОСОБА_1