Справа №295/4859/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.09.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира
в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового

засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0003803 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, неодруженого, на утриманні немає неповнолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого:

05.04.2018 року Богунським районним судом м. Житомира за ст.ст. 310 ч.1, 310 ч.2 КК України на 3 роки позбавлення волі, з іспитовим строком на 1 рік,

за ст. 185 ч.1 КК України,

з участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

в с т а н о в и в :
23 серпня 2018 року о 14 год. ОСОБА_3 перебував на березі Богунського кар`єру, що в м. Житомирі, розташованого поблизу будинку № 74-а по вул. Миру, де помітив сумку біля речей, яку залишив ОСОБА_6 .

В цей час, день, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення будь-якого чужого майна, яке знаходилося у вказаній сумці.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 керуючись корисливим мотивом, будучи впевненим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони залишаються непомітними для інших осіб, користуючись відсутністю власника, підійшов до вказаних речей, звідки взяв сумку, в якій знаходився мобільний телефон торгової марки «Xiaomi» моделі «Redmi 4x» у корпусі чорного кольору, який належить ОСОБА_7 , ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , загальною вартістю 2700 грн., із сім-карткою мобільного оператора «Київстра» з абонентським номером № НОМЕР_3 , яка для потерпілої матеріальної цінності не становить, поклав у праву кишеню шортів, в які був одягнений та таким викрав його.

В подальшому доводячи свій злочинний умисел до кінця, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_3 місце скоєння злочину залишив та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 2700 грн.

Обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні кримінального проступку та цивільний позов не визнав і показав, що 23.08.2018 на кар`єрі не був, перебував вдома. Телефон придбав у знайомих хлопців ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за 200 грн., який в послідуючому перепродав. Зазначив, що працівники поліції його змусили визнати те, що нібито він викрав зазначений телефон. Показав, що 23.08.2018 ввечері до їх компанії підходив син потерпілої, який розпитував про телефон марки «Xiaomi», але особисто до нього не звертався.

Вина обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку доведена безпосередньо дослідженими під час судового розгляду отриманими в законному порядку допустимими доказами.

В судовому засіданні потерпіла пояснила, що у власності мала мобільний телефон, який передала для користування неповнолітньому синові ОСОБА_6 . Так, 23.08.2018 син разом з друзями відпочивав на річці, а повернувшись додому повідомив, що у нього викрали мобільний телефон. Син розповідав, що коли він купався, біля своїх речей бачив компанію з семи хлопців, які одразу пішли коли син почав виходити з річки. В послідуючому потерпіла подала заяву про закінчення судового розгляду у її відсутність, цивільний позов підтримала в повному обсязі.

Допитаний в судовому засіданні неповнолітній свідок ОСОБА_6 , в присутності спеціаліста служби у справах дітей, показав, що з друзями перебував на кар`єрі, його речі, а саме сумка, перебували на березі, а вони купалися. Бачив, що прийшла компанія хлопців, які розташувалися біля їх речей, а коли вони почали виходити з води, компанія пішла, виявили розкидані свої речі та відсутність сумки-бананки, яку знайшов в п`яти метрах від місця де вона перебувала. Сумка була вивернута і відсутній мобільний телефон. В той же день з батьками звернулися в поліцію про викрадення мобільного телефону. Зазначив, що хлопців, які перебували біля їх речей він знає добре, серед них був і ОСОБА_10 . Ввечері він бачив хлопців та дівчину з цієї компанії, в яких розпитував про викрадений телефон, але останні сказали, що телефон не брали.

Свідок ОСОБА_11 показав, що придбав у Хитрича за 500 грн. мобільний телефон марки «Xiaomi», при цьому останній запевнив, що телефон не крадений. Придбаний телефон одразу продав. В послідуючому, від працівників поліції дізнався, що телефон крадений. Зазначив, що обвинувачений це та сама особа, яка продала йому мобільний телефон.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показав, що 23.08.2018 разом з друзями, в тому числі і ОСОБА_10 , перебували на кар`єрі, де відпочивали, а поруч були молодші хлопці, які теж купалися. Їх компанія пішла з річки пізно ввечері. Від своєї матері дізнався, що приходили батьки хлопця з проханням повернути телефон, але йому нічого про це не було відомо. Хитричу телефон не продавав і звідки останній з`явився у нього йому нічого не відомо.

Згідно витягу з ЄРДР 12.09.2018 внесено відомості про крадіжку 23.08.2018 мобільного телефону марки «Xiaomi» моделі «Redmi 4x» у корпусі чорного кольору (а.с.114).

12.09.2018 ОСОБА_7 звернулася з заявою про викрадення у її неповнолітнього сина мобільного телефону марки «Xiaomi» моделі «Redmi 4x» у корпусі чорного кольору (а.с.115).

Товарним чеком від 11.09.2017 підтверджено факт придбання ОСОБА_7 телефону марки «Xiaomi» моделі «Redmi 4x»(а.с.116). Вартість якого на час викрадення становить 2700 грн. (а.с.119). При цьому, суд приходить до висновку, що довідка про розмір заподіяної шкоди є допустимим доказом та не потребувала призначення експертизи, в порядку ст. 242 КПК України, оскільки її розмір встановлено за наявності джерела доказування, а саме товарного чека від 11.09.2017 про придбання викраденого мобільного телефону та його вартості. Вказаний доказ отриманий у передбачений процесуальним законом спосіб, він відповідає вимогам ст.ст. 84,85,86 КПК УКраїни, і підстави вважати його неналежним та недостимим відсутні. При цьому, сторона захисту не заперечувала встановлену вартість мобільного телефону.

Суд критично оцінює доводи обвинуваченого ОСОБА_3 щодо непричетності до крадіжки мобільного телефону і розцінює їх як намагання уникнути кримінальної відповідальності також у зв`язку з наступним.

Так, під час судового розгляду свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_12 показали, що 23.08.2018 о 14 год. ОСОБА_13 перебував на кар`єрі, де в послідуючому у ОСОБА_14 було викрадено мобільний телефон, що спростовує доводи ОСОБА_15 , що він на кар`єрі не перебував, спав вдома. При цьому, судом не встановлено підстав оговорювати обвинуваченого зазначеними свідками.

Під час допиту обвинувачений повідомляв суду, що телефон придбав у ОСОБА_8 за 200 грн., потім, що в іншої особи, також зазначив, що того ж вечора він був в компанії друзів, коли до них звертався ОСОБА_16 з проханням повернути мобільний телефон, останній називав його марку та модель. Почувши зазначену інформацію про те, що придбаний ним телефон є такої ж моделі, як викрадений, ОСОБА_13 не вчинив дій на те, щоб повернути телефон або з`ясувати у продавця його походження, а одразу його продав ОСОБА_11 , що спростовує його доводи про те, що телефон ним придбаний у іншої особи, а не викрадений ним. Під час допиту в судовому засіданні зазначений свідок ОСОБА_11 підтвердив, що саме у ОСОБА_10 придбав мобільний телефон.

Під час судового розгляду судом, для дотримання засад змагальності учасників судового провадження, було задоволено клопотання сторони захисту про допит в якості свідків осіб на ім`я ОСОБА_8 та ОСОБА_17 , у яких нібито ОСОБА_13 придбав викрадений мобільний телефон. Однак стороною захисту, незважаючи на сприяння суду, не було встановлено повні анкетні дані та адреса проживання зазначених свідків, у зв`язку з чим провести допит свідків не надалося можливим, а в послідуючому захист відмовився від їх допиту.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_18 показав, що 23.08.2018 ОСОБА_15 не було на кар`єрі, а був він разом з ОСОБА_19 та іншими особами, які йому не знайомі. Чув про те, що викрали у неповнолітнього хлопця мобільний телефон, але свідком цих подій не був. Хитрича зустрів, коли йшов з кар`єру, останній повідомив, що купив телефон, але у кого не повідомляв. Того ж вечора до них звертався ОСОБА_6 з проханням повернути викрадений мобільний телефон, при цьому називав його марку та модель.

Покази зазначеного свідка суперечать показам свідка ОСОБА_20 , який ствердив, що ОСОБА_10 був з ними разом на кар`єрі, у зв`язку з цим в цій частині суд не бере їх до уваги, на переконання суду ОСОБА_21 в такий спосіб, маючи дружні стосунки з ОСОБА_22 , намагається створити штучне алібі останньому.

Доводи обвинуваченого та захисника про те, що його змусили визнати вину у вчиненні крадіжки, що до нього застосовували незаконні методи, що був позбавлений права на захист спростовано наступними доказами.

Так, доводи захисту про те, що ОСОБА_13 фактично був затриманий у порядку ст. 208 КПК України, у зв`язку з чим слідчий мав невідкладно забезпечити його захисником, спростовуються матеріалами кримінального провадження, оскільки ОСОБА_13 не затримувався, а лише був супроводжений працівниками правоохоронного органу до слідчого, де з ним і проводилися слідчі дії. При цьому, після проведення слідчих дій, ОСОБА_23 запобіжний захід не обирався, останній був відпущений додому. Будь-яких скарг на неправомірні дії працівників правоохоронних органів ОСОБА_13 не заявляв, незважаючи на те, що після допиту у слідчого, мав зустріч із процесуальним керівником прокурором у даному кримінальному провадженні.

Зазначені обставини підтвердила в судовому засіданні слідча ОСОБА_24 , яка зазначила, що ОСОБА_13 не затримувався, вручити повістку для виклику до слідчого було неможливо, оскільки останній постійно був відсутній вдома. Коли оперативним працівникам вдалося застати ОСОБА_10 дома, останнього було запрошено та доставлено до неї. Вона провела слідчі дії з обвинуваченим, оголосила підозру, з`ясувала позицію щодо захисника, останній відмовився від участі захисника, в послідуючому було проведено допит, слідчий експеримент, надано на ознайомлення матеріали кримінального провадження, з якими ОСОБА_13 ознайомився, будь-яких скарг або зауважень не висловлював, про що засвідчив своїм підписом. Також зазначила, що під час проведення слідчих дій ОСОБА_10 був у спокійному стані, будь-якого фізичного або психологічного тиску до нього ніхто не застосовував. Після проведення слідчих дій ОСОБА_10 був відпущений додому.

Отже, досліджені в судовому засіданні докази є логічними, послідовними, узгоджуються між собою, не викликають сумнівів у їх достовірності та об`єктивно підтверджують винуватість ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку.

Органом досудового розслідування як доказ надано протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 14.09.2018 року зі свідком ОСОБА_11 , суд зазначений доказ визнає недопустимим, оскільки він проведений неуповноваженою особою та поза процесуальний спосіб. Так, в судовому засіданні з показів зазначеного свідка встановлено, що до нього приїжджав оперативний працівник і він підписував якийсь документ, але у відділі поліції, де у присутності понятих йому б пред`являли фотографії він присутнім не був. Про недопустимість зазначеного доказу свідчать і покази свідка ОСОБА_25 , останній зазначений понятим, який в судовому засіданні показав, що не був присутнім при проведенні слідчої дії, підпис в протоколі від його імені, йому не належить.

Визнання зазначеного доказу недопустимим неспростовую факт того, що саме ОСОБА_3 продав викрадений мобільний телефон ОСОБА_11 , оскільки зазначені обставини підтвердив свідок та не заперечував обвинувачений.

Протокол слідчого експерименту від 28.09.2018 за участю обвинуваченого у розумінні процесуального закону за своїм змістом фактично є показами останнього, у зв`язку з чим суд не покладає у вирок відомості викладені в ньому, а обгрунтовує вирок іншими достатніми та допустими доказами.

Виходячи з наведеного, суд вважає вину обвинуваченого доведеною повністю та кваліфікує його умисні дії за ст. 185 ч.1 КК України, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка).

Призначаючи обвинуваченому покарання, суд виходить із загальних засад призначення покарання ст. 65 КК України, та враховує, що згідно з ч.2 ст.12 КК України обвинувачений вчинив кримінальний проступок, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочину.

При цьому суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_26 раніше судимий, під час іспитового строку вчинив кримінальний проступок, характеризується посередньо.

Також судом враховуються й результати досудової доповіді Богунського районного відділу філії ДУ «Центр пробації`Житомирського міського відділу з питань пробації, з якої вбачається, що орган пробації прийшов до висновку про високий рівень вчинення обвинуваченим повторного кримінального правопорушення та вважає, що виправлення та досягнення обвинуваченим право слухняної поведінки не можливе без застосування покарань, пов`язаних з ізоляцією від суспільства.

З врахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню інших злочинів, суд обирає йому покарання в межах санкції статті у вигляді обмеження волі, остаточне покарання обирається з урахуванням ст. 71 КК України.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування майнової шкоди в сумі 2700 грн. підлягає до задоволення, оскільки підтверджений достатніми та допустимими доказами.

Процесуальні витрати та речові докази у провадженні відсутні.

Підстав для обрання запобіжного заходу не вбачається.

Керуючись ст. ст. 371, 373, 374 КПК України, суд, -

у х в а л и в :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України і призначити йому покарання за цим законом - 1 рік обмеження волі.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднати до покарання невідбуте ОСОБА_3 покарання за вироком Богунського районного суду м. Житомира від 05.04.2018 року та призначити остаточне покарання 3 (три) роки 1 місяць позбавлення волі.

Початок строку покарання рахувати з часу затримання обвинуваченого ОСОБА_3 .

На підставі ст. 72 ч.5 КК України зарахувати у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 15.08.2019 по 02.12.2019 з розрахунку день за день.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 на відшкодування майнової шкоди 2700 (дві тисячі сімсот) грн.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку. Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1