Справа № 454/1007/16-к Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/303/19 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року у м.Львові.
Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду в складі:

під головуванням судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянула у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 на вирок Сокальського районного суду Львівської області від 20 лютого 2019 року відносно ОСОБА_8

з участю прокурора ОСОБА_9 ,
представника потерпілих ОСОБА_10 ,
захисника ОСОБА_11 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Сокальського районного суду Львівської області від 20.02.2019 року ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на два роки та покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 14779,63 грн. майнової шкоди та 15000 грн. моральної шкоди. В решті цивільного позову відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_7 92899 грн. втраченого заробітку та 150000 грн. моральної шкоди, а також щомісячно по життєво втрачений заробіток внаслідок каліцтва в розмірі мінімальної заробітної плати з урахуванням зміни розміру заробітної плати встановленого чинним законодавством. В решті цивільного позову відмовлено.
Вирішено питання про судові витрати та речові докази у кримінальному провадженні.
Згідно з вироком суду, ОСОБА_8 14.01.2016 року о 02 год. 00 хв., керуючи автомобілем марки «Фольксваген Транспортер-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись ним автодорогою сполучення Сокаль Стоянів, в с.Горбків Сокальського району Львівської області, грубо порушуючи п.п. 1,3; 1.5; 2.3б; 12.1; 12.3; 12.4 Правил дорожнього руху України, в умовах недостатньої видимості, не вибравши безпечної швидкості руху, не врахував дорожні умови, проявив неуважність та неналежно оцінивши дорожню обстановку, щоб безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах, перевищив допустиму швидкість руху в межах населеного пункту, в результаті чого не впорався з керуванням, виїхав на праве узбіччя, де допустив зіткнення з бетонним відбійником моста, внаслідок чого автомобіль марки «Фольксваген Транспортер-5», реєстраційний номер НОМЕР_1 в подальшому здійснював некерований рух із зіткненням з електронною опорою та падінням в кювет. В результаті даної ДТП ОСОБА_7 отримав тяжкі тілесні ушкодження та ОСОБА_12 отримав легкі тілесні ушкодження.
Такими діями ОСОБА_8 вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху, особою яка керує транспортним засобом, що заподіяло потерпілому ОСОБА_7 тяжкі тілесні ушкодження.
На даний вирок подали апеляційні скарги потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , у яких, не оспорюючи вину та кваліфікацію дій обвинуваченого, просять вирок суду в частині призначеного покарання змінити, та призначити ОСОБА_8 покарання за ч.2 ст.286 КК України у виді трьох років позбавлення волі.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вважають безпідставним застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_13 положень ст.75 КК України, при цьому вимагають призначення обвинуваченому покарання з реальним відбуванням покарання з огляду на те, що обвинуваченим не відшкодовано ні моральної, ні матеріальної шкоди ОСОБА_7 , обвинувачений не цікавиться станом здоров`я потерпілого, який не може самостійно пересуватися, та не дає коштів на лікування, а тому в цьому випадку не може йти мова про щире каяття обвинуваченого ОСОБА_8 ..

В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник потерпілих підтримав подану апеляційну скаргу з мотивів наведених в апеляційній скарзі.

Обвинувачений, його захисник та прокурор заперечили проти апеляційної скарги потерпілих, вважають вирок суду першої інстанції законним та обґрунтованим в частині призначеного покарання.

Колегія суддів, заслухавши доповідача про обставини справи і зміст апеляційної скарги, пояснення учасників апеляційного розгляду, вивчивши матеріали провадження, дослідивши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.
Відповідно до ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 та ч.2 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно оцінив отримані у передбаченому КПК України порядку докази в даному кримінальному провадженні, оцінивши їх в сукупності, зробив правильний висновок про винуватості у вчиненому обвинуваченим ОСОБА_8 злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, винуватість останнього у вчиненні цього злочину, за який він засуджений, повністю та об`єктивно стверджується зібраними та перевіреними в ході судового розгляду доказами. І таке в апеляційних скаргах потерпілих не оспорюється.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції правильно врахував ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_8 , який вчинив тяжкий необережний злочин, вперше притягується до кримінальної відповідальності, по місцю проживання позитивно характеризується, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває, прохання потерпілого не позбавляти волі обвинуваченого, обставини, що пом`якшують покарання щире каяття, активне сприяння у розкритті кримінального правопорушення та позитивну характеристику, обставини, що обтяжують покарання відсутні.
Під час апеляційного розгляду встановлено, що ОСОБА_8 перебуває у шлюбі із ОСОБА_14 (уклали шлюб 08.02.2018 року) та на утриманні обвинуваченого перебуває малолітня дитина ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є сином його дружини ОСОБА_14 від першого шлюбу, що підтверджується наданими суду копіями свідоцтв про шлюб та про народження.
За таких обситавин, суд апеляційної інстанції, погоджується з рішенням суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого без позбавлення волі, а саме застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_8 положень ст.75 КК України, оскільки позбавлення волі обвинуваченого ОСОБА_8 , з огляду на присуджені судом першої інстанції виплати на користь потерпілих, унеможливить подальше відшкодування обвинуваченим заподіяної матеріальної та моральної шкоди.
З огляду на вище викладене та дані, що характеризують особу обвинуваченого, суд апеляційної інстанції не знаходить достатніх та обґрунтованих підстав для задоволення апеляційних скарг потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про призначення обвинуваченому ОСОБА_8 реального покарання, яке судом першої інстанції призначено обвинуваченому ОСОБА_8 з дотриманням вимог ст.ст.50, 65 КК України із застосуванням ст.75 КК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б тягли безумовне скасування чи зміну вироку, судом апеляційної інстанції не встановлено.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.376, 405, 407, 419, 426 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Вирок Сокальського районного суду Львівської області від 20 лютого 2019 року відносно ОСОБА_8 залишити без змін, а апеляційні скарги потерпілих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції шляхом подання касаційної скарги на протязі трьох місяців з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: