Справа № 215/3830/20
УХВАЛА

10 вересня 2020 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу

у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2 прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000728 від 08.06.2020 про обвинувачення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Тернівського районного суду м. Кривого Рогу надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 щодо крадіжки майна, поєднаної з проникненням у житло, та грабежу, вчинених повторно.
В судовому засіданні прокурором заявлено письмове клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою, з урахуванням необхідності допиту свідків, потерпілої, обвинуваченого, дослідження матеріалів справи, негативної характеристики обвинуваченого, тяжкості і суспільної небезпеки вчинених злочинів, через продовження існування ризиків вчинення нового злочину, перешкоджання кримінальному провадженню шляхом впливу на потерпілу і свідків, ухилення від суду.

Обвинувачений в судовому засіданні заперечував щодо клопотання прокурора та просив змінити запобіжний захід на більш м`який.

Захисник також заперечував проти клопотання прокурора, звернув увагу на відсутність доказів продовження існування ризиків, просив застосувати домашній арешт.

Заслухавши думки учасників кримінального провадження, вивчивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Згідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Відповідно до ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Згідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.
Відповідно до вимог ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, вирішуючи питання продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою судом враховано, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

При цьому, таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України»).
Також, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Обставини, на які посилався суд при обранні обвинуваченому запобіжного заходу не змінилися та є актуальними.
Так судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні кількох корисливих тяжких злочинів проти власності , за вчинення яких передбачено покарання до шести років позбавлення волі, раніше він неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за корисливі злочини, міцних соціальних зв`язків та офіційних джерел доходу не має, що в своїй сукупності, на думку суду, свідчить про продовження існування ризиків вчинення ним нових корисливих злочинів з метою відшукання коштів для існування, а також перешкоджання кримінальному провадження та ухилення від суду з метою уникнення від відбуття суворого покарання .
Відтак суд вважає, що жоден із більш мяких запобіжних заходів, в тому числі домашній арешт враховуючи особливості його застосування, не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
З урахуванням наведеного, необхідності завершення судового розгляду справи, в тому числі допиту потерпілої та свідків, та зважаючи на значний суспільний інтерес даної категорії справи, який з урахуванням презумпції невинуватості виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, що відповідає правовим позиціям Європейського суду з прав людини, суд вважає необхідним продовжити строк тримання обвинуваченого під вартою ще на 60 днів згідно до ст.331 ч.3 КПК України.
Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 184, 199, 331 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів до 08 листопада 2020 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з моменту проголошення .
СУДДЯ