Справа № 303/3224/20
Провадження № 1-кп/303/574/20
ряд. стат. звіту № 97
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2020 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,
з участю секретарів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ,
ОСОБА_17 ,
потерпілого ОСОБА_18 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мукачево кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.03.2020 року за № 0000128, по обвинуваченню

ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мукачево, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні трьох малолітніх дітей, не працюючого, раніше не судимого,

ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Негрово Іршавського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, не працюючого, раніше не судимого,

ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та мешканця АДРЕСА_4 , українця, громадянина України, з вищою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м.Мукачево, зареєстрованого в АДРЕСА_5 , мешканця АДРЕСА_6 , українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України,

В С Т А Н О В И В:

17 березня 2020 року, в період з 13 години 00 хвилин до 16 години 30 хвилин, ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , тобто до вчинення злочину домовившись про спільне його вчинення, усвідомлюючи протиправність, караність, суспільну небезпечність своїх дій, а також настання суспільно-небезпечних наслідків, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, із застосуванням насильства, пред`явили незаконну вимогу ОСОБА_18 про передачу їм 15000 доларів США, еквівалентом 405849 гривень, згідно офіційного курсу НБУ, за наступних обставин.
Так, 17 березня 2020 року, приблизно о 13 годині, ОСОБА_5 , за попередньою змовою із ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , знаходячись на перехресті вулиці Миру та академіка Павлова в м.Мукачево, що неподалік автостанції міста Мукачево, побачивши, що по пішохідній частині із автовокзалу рухається ОСОБА_18 , підбігли до нього та наносячи йому серію ударів руками, проти його волі і згоди заштовхали останнього до автомобіля марки «Ford Fusion», державний номерний знак НОМЕР_1 , таким чином позбавивши його можливості втекти, повезли потерпілого до лісосмуги за межі міста в районі «Червоної гірки».
Прибувши до лісосмуги, що в районі «Червоної гірки» поблизу міста Мукачева, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 , витягли із автомобіля потерпілого ОСОБА_18 , де продовжили наносити останньому удари руками та ногами по різним частинам тіла та погрожуючи вбивством пред`явили йому безпідставну вимогу передачі їм 15000 доларів США в термін до 18.03.2020 року, при цьому, з метою демонстрації справжності своїх злочинних намірів, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 разом із ОСОБА_8 , взявши із багажника дерев`яні палиці, нанесли потерпілому ряд ударів по тулубу.
В подальшому, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , реалізуючи спільний злочинний намір на незаконне збагачення, шляхом вимагання грошових коштів у ОСОБА_18 , на автомобілі марки «Ford Fusion», державний номерний знак НОМЕР_1 , з лісосмуги перемістились до готелю «Інтурист», який розташований за адресою м.Мукачево, вул. Духновича, 93, де перебував ОСОБА_5 , який повторно пред`явив потерпілому протиправну вимогу передачі грошових коштів в сумі 15000 доларів США за нібито уявний борг до 18.03.2020 року, при цьому погрожуючи потерпілому ОСОБА_18 поламати руки і ноги.
Після чого, ОСОБА_5 , реалізуючи кінцеву мету злочинної діяльності, направлену на протиправне отримання грошових коштів в ОСОБА_18 , надав вказівку ОСОБА_7 відвести потерпілого на зустріч до його матері ОСОБА_23 за місцем її роботи, а саме до адміністративної будівлі Мукачівської ДПІ Головного управління Державної податкової служби в м.Мукачево, що за адресою м.Мукачево, вул. Августина Волошина, щоб вона терміново знайшла частину грошових коштів в сумі 2500 доларів США, при цьому надав вказівку пригрозити їй, що в разі не передачі їм зазначеної суми, її син буде утримуватись в них.
На виконання злочинної вказівки ОСОБА_5 , ОСОБА_7 відвіз потерпілого ОСОБА_18 до місця роботи матері останнього, де ОСОБА_7 висловив наведену вище вимогу ОСОБА_24 , після чого разом із потерпілим повернувся до готелю «Інтурист», де ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , продовжили залякувати потерпілого ОСОБА_18 шляхом психологічного тиску та погрозою утримувати в підвалі вказаного готельного комплексу до моменту передачі їм 2500 доларів США.
Побачивши, що потерпілий ОСОБА_18 заляканий та ним надано згоду на передачу грошових коштів в сумі 2500 доларів США на наступний день, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відпустили потерпілого.
19.03.2020 року о 12 годині 10 хвилин, потерпілий ОСОБА_18 зателефонував ОСОБА_5 та повідомив, що в нього наявні 2 (дві) тисячі доларів США, які готовий передати йому, на що ОСОБА_5 спільно із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , з метою конспірації своєї злочинної діяльності від можливого викриття працівниками правоохоронних органів, виїхали на автомобілі марки «Audi», державний номерний знак НОМЕР_2 , до міста Ужгород, а потерпілому ОСОБА_18 наказав передати грошові кошти в сумі 2000 доларів США своїй дружині ОСОБА_25 за місцем свого проживання, що за адресою АДРЕСА_2 .
В подальшому, 19.03.2020 року, о 14 годині 10 хвилин, відразу після передачі потерпілим ОСОБА_18 , в АДРЕСА_2 , частини грошових коштів в сумі 1000 доларів США ОСОБА_25 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України неподалік адміністративної будівлі УСБ України в Закарпатській області, що за адресою м.Ужгород, вул. Довженка,3.
Внаслідок злочинних дій ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 потерпілому ОСОБА_18 спричинено тілесні ушкодження у вигляді садна на шкірних покривах тім`яної ділянки посередині волосистої частини голови, синців на шкірних покривах внутрішньої поверхні нижньої третини лівого передпліччя, спини та поперекової ділянки справа і зліва, зовнішньої поверхні верхньої третини правого стегна, що підтверджено висновком експерта.
Виникли вищевказані тілесні ушкодження внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму спричинення, якими могли бути затиснуті в кулак руки та обуті ноги сторонньої людини, а також предмет, на який вказує потерпілий (дерев`яна палиця). По давності виникнення вкладаються в час пригоди, яка відбувалася 17.03.2020 року та не виключена можливість виникнення їх за обставин, про які повідомляє потерпілий.
Дані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я строком до 6 днів і по цій ознаці кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. Громадянину ОСОБА_18 було нанесено не менше 17 ударів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та показав, що з потерпілим ОСОБА_26 в нього були відносини як у роботодавця з найманим працівником. Він разом з іншими хлопцями працював в готельно-ресторанному комплексі в м.Ужгороді, в який були вкладені значні кошти, але з роботою не справився. Зокрема, він надавав кошти як потерпілому, так і іншим особам, щоб відкрити цей комплекс, вони купляли обладнання для роботи. Коли працював ОСОБА_26 , між ними була домовленість, що він поверне кошти, які отримав, і буде сплачувати відсотки з прибутку комплексу. Крім того, він мав повністю оплачувати комунальні послуги. В той час ОСОБА_26 неодноразово просив в нього гроші, щоб розрахуватися з працівниками комплексу, а також отримав в нього 5000 Євро, які зі слів потерпілого вкладені ним в інший ресторан в м.Берегово. За період роботи потерпілого в комплексі виникла чимала заборгованість за електроенергію, внаслідок чого було відключено електропостачання. Щоб комплекс міг працювати, він особисто погасив заборгованість за комунальні послуги. Крім того, з готельно-ресторанного комплексу за період роботи в ньому потерпілого зникли телевізори, пароконвектомат, інше обладнання. Про все це він говорив з потерпілим та його мамою, які обіцяли все повернути, але нічого повернуто так і не було, потерпілий взагалі припинив роботу і він з ним деякий час не бачився. Був випадок, що комплекс хотіла взяти в оренду інша особа і він звів її з потерпілим, щоб вони між собою домовилися про повернення зниклих речей, але нічого повернуто не було. Ніяких погроз на адресу потерпілого не було, останній то зникав на деякий час, то з`являвся, постійно пояснював, що все поверне. Раптом потерпілий йому зателефонував і сказав, що хоче повернути кошти, але в той час він не мав часу з ним зустрітися. Пізніше потерпілий знову йому зателефонував і повідомив, що хоче передати йому кошти, на що він відповів, що нехай поверне пароконвектомат. Ще до цієї телефонної розмови потерпілий приходив до нього в готель Інтурист в м.Мукачево і пояснював, що поверне гроші. Він тоді не мав часу з ним розмовляти, оскільки мав зустрітися з іншими особами, а також відвести будівельні матеріали в с.В.Визниця на дачу. В той час біля готелю був також обвинувачений ОСОБА_7 , якого він попросив взяти автомобіль, поїхати до нього додому, звідки відвести кілька мішків цементу майстрам в с.В.Визниця, а сам поїхав у інших справах. ОСОБА_26 залишився біля готелю Інтурист і чекав на нього. Коли він повернувся, потерпілий був ще там, просив відвести його до мами на роботу за грошима. Оскільки в цей час до ОСОБА_27 вже повернувся і ОСОБА_28 , він попросив останнього відвести потерпілого до його мами, що той і зробив. Через деякий час вони обоє повернулися, а згодом туди прийшла і мама потерпілого. З нею вони все обговорили, зокрема про борги потерпілого, про пошкоджений автомобіль, пароконвектомат, інше обладнання з ресторану. На все це вона запитала у свого сина, куди він подів такі гроші, а той відповів, що «пронюхав». Тоді вона підняла з землі дерев`яну палку і почала нею бити сина по спині, після чого обоє пішли.
Під час роботи потерпілого в готельно-ресторанному комплексі останньому було надано в користування автомобіль, який він пошкодив, потрапивши в ДТП в нетверезому стані. Кошти за ремонт автомобіля потерпілий не відшкодував і про цей борг він знав добре.
Обвинувачений вважає, що справу проти нього сфабрикували, ніякого вимагання коштів у потерпілого не було, він жодного разу йому не телефонував, не бив, не приходив до нього і не шукав його, а навпаки, сам ОСОБА_26 постійно шукав зустрічі з ним і розмовляли вони як друзі. Інші обвинувачені взагалі про відносини між ним та потерпілим нічого не знали і до цього не мають ніякого відношення. ОСОБА_28 відвозив потерпілого до мами на прохання саме потерілого, при цьому, не знаючи ні про які борги. Сам потерпілий постійно давав неправдиві покази, а саме спочатку казав, що його посадили в автомобіль біля автостанції по вул. Академіка Павлова в м.Мукачево, а потім, що біля вокзалу по вул. Я.Мудрого, хоча того дня він потерпілого ні в якому автомобілі не возив і все це неправда. На йього думку, такі розбіжності в показах потерпілого виникли через те, що працівники СБУ отримали дані з камер відеоспостереження і побачили, що біля автостанції його автомобіль не проїжджав, а їхав він по вул. Я.Мудрого, тому і змінилися покази потерпілого. Під час проведення огляду його будинку працівники СБУ підкинули кошти, які в подальшому були виявлені і вилучені, що зафіксовано на відеозйомці даної слідчої дії.
Йому відомо, що потерпілий займається розповсюдженням наркотичних засобів, родичі постійно намагаються не допустити притягнення його до відповідальності, тому він співпрацює з СБУ і таким шляхом намагається його позбавити волі і не повертати борги.
Після його затримання працівники СБУ неодноразово приходили до нього і чинили на нього тиск, однак він вважає себе ні в чому не винним, тому буде відстоювати до кінця.
Просить виправдати його у зв`язку з недоведеністю його вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні повністю заперечив обставини, викладені у висунутому йому обвинуваченні. Підтвердив, що дійсно між ним на потерпілим мали місце певні бізнес відносини, в ході яких у потерпілого виникли перед ним зобов`язання щодо відшкодування йому шкоди та повернення його майна. Разом з тим, жодної вимоги про передачу йому грошової суми в розмірі 15 000 доларів США він потерпілому не пред`являв, просив його повернути майно, яке той продав з ресторану, а не кошти, при цьому між ними мала місце за це неодноразова розмова, ніяких погроз не було.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину не визнав та показав, що раніше з потерпілим ОСОБА_26 був в добрих відносинах, ніколи в нього нічого не вимагав і потерпілий йому нічого не винен. Того дня, в який йому інкримінується вчинення злочину, він разом з ОСОБА_8 перебував в м.Ужгороді і потерпілого ОСОБА_29 цього дня взагалі не бачив. В м.Мукачево вони повернулися біля 17.00 год., поїхали разом на зустріч з знайомим ОСОБА_30 , після чого знову поїхали в м.Ужгород. В судовому засіданні ОСОБА_26 говорить не правду, чому він таке вигадав, не знає. Хто саме наносив потерпілому в той день тілесні ушкодження він не знає, про якісь боргові зобов`язання потерпілого перед ОСОБА_31 йому нічого не відомо і він до цього немає жодного відношення.

Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні також повністю заперечив свою вину у вчиненні злочину, який йому інкриміновано, та показав, що 17.03.2020 року він разом з ОСОБА_6 цілий день перебували в м.Ужгороді і потерпілого ОСОБА_29 взагалі того дня не бачили. Покази потерпілого, надані в судовому засіданні, є неправдивими, він говорив, що бив його якийсь ОСОБА_32 , якого серед обвинувачених немає. З ОСОБА_31 вони зустрілися тільки о 17.00 год., коли повернулися з м.Ужгорода, потерпілого в той час там не було. Про якісь боргові зобов`язання потерпілого перед ОСОБА_31 йому нічого відомо не було, дізнався він про це тільки під час судових засідань. Раніше він бачив потерпілого задовго до того, а саме, коли останній ще працював поваром в комплексі «Віраж». Ніколи нічого в нього він не вимагав, не погрожував і не наносив тілесних ушкоджень. Особисто він займається спортом, є майстром спорту по боротьбі, тому, якби він з іншими обвинуваченими тривалий час наносили потерпілому тілесні ушкодження, як про це говорить останній, в нього були б більш значні тілесні ушкодження.

Відповідно, обвинувачені ОСОБА_6 та ОСОБА_8 заперечили не тільки факт їх спільної участі у вимаганні коштів від потерпілого, вчинення відносно нього насильницьких дій та погроз, а навіть факт того, що 17.03.2020 року вони бачились з потерпілим.

Обвинувачений ОСОБА_7 , як і інші обвинувачені, в судовому засіданні не визнав своєї вини у вчиненні інкримінованого йому злочину та показав, що 17.03.2020 року він підійшов до готелю Інтурист в м.Мукачево, де побачив ОСОБА_33 , який розмовляв з потерпілим ОСОБА_34 . В той час ОСОБА_31 попросив його взяти автомобіль Форд, на якому поїхати до нього додому, звідки відвести будматеріали на дачу, що він і зробив. Коли повернувся до Інтуриста, ОСОБА_26 та ОСОБА_31 були там, продовжували розмовляти, і тоді останній попросив його відвести потерпілого до його матері. Після цього він привіз ОСОБА_29 до місця роботи його матері, а саме до приміщення податкової інспекції, де останній вийшов з автомобіля. Спочатку він думав, що потерпілий поговорить з мамою і повернеться до машини, але через деякий час він підійшов разом з мамою і обоє сіли в автомобіль. Там мама потерпілого питала про якісь борги, але він нічого про це не знав і відповів, що нехай син про все розповість. Мати в його присутності запитала сина, чи це борги Жені, на що потерпілий відповів, що так. Тоді мама сказала, що вони все повернуть, вийшла з автомобіля, а вони з потерпілим повернулися до готелю Інтурист. Через деякий час він з своїми знайомими поїхали на зустріч і потерпілого більше він не бачив.
Разом з обвинуваченим ОСОБА_31 в автомобілі Форд він не їздив і потерпілого ніхто не возив, як це було сказано ним в суді. Про якісь борги потерпілого він нічого не знає, ніякої вимоги про передачу коштів з його боку не було, він йому ніколи не телефонував, не погрожував, не бив. В зв`язку з цим просить визнати його невинним у вчиненні злочину та виправдати.
Відповідно, своїми показами обвинувачений ОСОБА_7 підтвердив, що дійсно 17.03.2020 року відвозив на автомобілі Форд потерпілого ОСОБА_29 на роботу до його матері, однак заперечив всі інші обставини висунутого йому обвинувачення, зокрема, щодо погроз потерпілому та нанесення йому тілесних ушкоджень.

Захисники обвинувачених просили виправдати своїх підзахисних, посилаючись на те, що стороною обвинувачення не надано жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував та доводив обставини пред`явленого ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 обвинувачення за ч.2 ст.189 КК України. Вважають, що покази потерпілого ОСОБА_26 є суперечливими, на них не може грунтуватися обвинувачення, письмові докази, які подані стороною обвинувачення, отримані з грубим порушенням закону, а тому не можуть бути прийнятими до уваги як належні докази.

Незважаючи на не визнання обвинуваченими своєї вини, їх показів, вина ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, підтверджується показами потерпілого та свідка, допитаних в судовому засіданні.

Так, потерпілий ОСОБА_18 в судовому засіданні показав, що з осені 2018 року по травень 2019 року він працював в готельно-розважальному комплексі «Віраж», що розташований в м.Ужгороді. Запросив його на роботу ОСОБА_35 , з яким вони були раніше знайомі і працювали разом в ресторані «Грінвіч» в м.Мукачево. Спочатку в даному комплексі працювали троє, а саме він, ОСОБА_36 та ОСОБА_37 . При цьому він був запрошений на роботу і працював як повар, а ОСОБА_36 та ОСОБА_38 займалися відкриттям і управлінням закладу. Власником приміщення, де розміщений ресторан, був ОСОБА_39 , який уклав договір оренди з ОСОБА_40 . Знає, що для розкрутки бізнесу кошти надавав ОСОБА_31 , однак такі кошти надавалися не йому особисто, а ОСОБА_41 та ОСОБА_42 . Яку суму коштів вкладав ОСОБА_31 у фінансування закладу, не знає, закуплялися стіл для піцци, кавоварка, посуд та інші речі. Для роботи ресторану ними було придбано пароконвектомат, кошти на який також надавав ОСОБА_43 . Під час придбання цього параконвектомату в магазин приходив він із вказаними хлопцями, тому в накладній записано його номер телефону. Спочатку комплекс «Віраж» був вигідним, однак потім почалися фінансові проблеми. Це було пов`язано з тим, що почали приходити друзі ОСОБА_31 , які ночували в готелі, брали напої, але ні за що не платили. Як наслідок, не було чим оплачувати комунальні послуги, виникла заборгованість за електроенергію в сумі понад 100 тисяч гривень та перед постачальниками товару. Приблизно з лютого 2019 року управлінням даного закладу займався він і ключі знаходилися саме в нього, оскільки ОСОБА_36 та ОСОБА_38 посварилися з ОСОБА_31 і той їх вигнав. В зв`язку з заборгованістю, яка виникла з січня 2019 року, коли управлінням закладу займався ОСОБА_44 , і продовжувала накопичуватися за час його роботи, приблизно в березні-квітні 2019 року було припинено електропостачання закладу, тому він приходив в РЕМ, щоб домовитися про його підключення. При цьому він приносив договір на електропостачання, укладений між ОСОБА_39 та ОСОБА_45 , але його не прийняли, так як мала бути присутньою та особа, яка укладала договір. Для виходу і ситуації, що виникла, він вирішив продати пароконвектомат, щоб погасити борги закладу, що і зробив. Всі отримані кошти він витратив на погашення боргу за електропостачання та часткове погашення боргу перед постачальниками. Суму, за яку було реалізовано, не пам`ятає, ніякого іншого майна закладу не продавав. Про заборгованість в сумі 7000 гривень за придбаний параконвектомат він спочатку не знав, цю суму йому озвучила жінка, з якою він домовлявся про його реалізацію. Ситуацію із заборгованістю він обговорював з ОСОБА_31 , останній говорив, що наведе з цим порядок, однак потім все звалив на нього. В травні 2019 року ОСОБА_31 наказав йому припинити роботу в закладі і передати ключі особі на ім`я ОСОБА_46 . Коли він припинив роботу в закладі «Віраж», ОСОБА_31 відразу почав вимагати в нього повернення коштів, однак не озвучував суми.
Для роботи в «Віражі» ОСОБА_31 надав йому в користування автомобіль ВАЗ 2107. Деякий час він ним користувався, однак потім потрапив в ДТП і розбив його. Зокрема, св`яткуючи свій День народження він вжив алкогольні напої, після чого, в нетверезому стані, сів за кермо цього автомобіля і заїхав в стовп, внаслідок чого пошкодив його. Автомобіль він не відремонтував і кошти за ремонт не платив. Розумів, що винен ОСОБА_31 гроші за ремонт автомобіля, однак йому ніхто не озвучував суму.
В зв`язку з цим вважає, що перед ОСОБА_31 в нього немає жодних боргів, так як за автомобіль йому ніхто не озвучував ніякої суми, а заборгованість за комунальні послуги та інше це борги закладу «Віраж», а не його особисті.
Перший раз, після припинення роботи в закладі «Віраж», його зустрів якийсь хлопець з компанії ОСОБА_31 біля магазину «Кошик» в м.Мукачево і сказав, що його шукає ОСОБА_31 , щоб повернув йому гроші.
Після того, точну дату не пам`ятає, він приїхав на автобусі з м.Берегово в м.Мукачево і вийшовши з автобуса на автостанції прямував в напрямку центральної частини міста. Раптом біля нього зупинився автомобіль «Форд» чорного кольору, за кермом якого перебував ОСОБА_43 . Останній сказав йому сісти в цей автомобіль, що він і зробив. В ньому, крім ОСОБА_31 , знаходилися ще троє осіб, а саме всі обвинувачені - ОСОБА_47 , який сидів на передньому пасажирському сидінні, ОСОБА_48 та ОСОБА_28 , які сиділи позаду. Коли він сів в автомобіль, вони всі разом їздили деякий час по місту, при цьому його питали, коли він поверне гроші, і саме тоді озвучили цифру 15 000 доларів США, що чули всі. Він називав любі дати, які приходили в голову, однак йому не вірили, почали ще в машині наносити йому удари, зокрема бив його ОСОБА_28 . Через деякий час автомобіль зупинився на АЗС, ОСОБА_31 вийшов з машини, а інші троє разом з ним поїхали в напрямку м.Сваляви і вивезли його в ліс. Там вони всі вийшли з машини, він просив не бити його, обіцяв повернути гроші, намагався від них втекти. Хлопець на ім`я ОСОБА_32 його наздогнав, зробив йому удушення і привів до інших двох, які залишилися позаду. Після того всі троє почали наносити йому удари по різним частинам тіла, били ногами та палками, це тривало біля 10-15 хвилин. Через деякий час йому надали серветки, щоб витерти кров, знову посадили в атомобіль і відвезли в готель «Інтурист» в м.Мукачево. Там до них знову приєднався ОСОБА_31 , його запитували, коли поверне гроші в сумі 15 000 доларів США, що чули всі. До них підійшов ОСОБА_49 , який відвів його на задній двір готелю і почав наносити йому удари палицею. Після того ОСОБА_28 за вказівкою ОСОБА_31 відвіз його до приміщення податкової інспекції, де працює його мати, щоб поговорити з нею. Вийшовши з автомобіля він підійшов до прохідної, попросив викликати маму на вулицю. Коли мама вийшла, вони разом сіли в автомобіль, де ОСОБА_28 в адекватній формі їй пояснив, що її син винен їм гроші в сумі 15 000 доларів США. На запитання матері, за що такий борг, ОСОБА_28 сказав, що нехай син їй все пояснить. Ця розмова в автомобілі тривала біля 5-7 хвилин, мати просила відпустити його, однак ОСОБА_28 не хотів цього робити. Коли мати вийшла з автомобіля, його відвезли знову до готелю «Інтурист», де продовжувалася розмова щодо повернення коштів. Через деякий час він вмовив ОСОБА_31 відпустити його, пообіцяв принести 2000 доларів США, і пішов додому. Наступного дня він знаходився вдома, а через день пішов до свого друга, ім`я якого називати не хоче, позичив в нього 2500 доларів США, щоб віддати їх ОСОБА_43 . Розповівши другу про вказану ситуацію, а саме про вимагання в нього 15 000 доларів США, останній порадив йому звернутися в правоохоронні органи. Тоді він вирішив так і зробити, але прийняв рішення звернутися в СБУ, оскільки знав, що в поліції в ОСОБА_31 є зв`язки. Звернувшись в СБУ він написав відповідну заяву, надав пояснення. Позичені в знайомого кошти в сумі 2500 доларів він добровільно видав працівникам СБУ, які їх оглянули, зробили з них копії і повернули для передання ОСОБА_43 . Крім того, в цей час йому також вручили техніку для аудіо та відеофіксації, а саме камеру та диктофон. Зателефонувавши до ОСОБА_31 на номер телефону, який останній перед тим сам написав йому на клаптик паперу, обвинувачений повідомив, що на даний час його немає в місті і щоб гроші передати дружині. Приїхавши до будинку, де проживає ОСОБА_31 , він покликав його дружину, якій передав 1000 доларів США. Інші кошти він вирішив не передавати, оскільки вони були позичені в друга, тому залишив їх в себе. Після цих подій, через деякий час йому почали погрожувати, а саме він почав отримувати СМС-повідомлення з незнайомих номерів з різними погрозами, йому передавали привіти від «Жені Білого», тобто від ОСОБА_31 , хтось намагався підпалити будинок, в якому проживає. У всьому цьому він підозрює друзів ОСОБА_43 .
Вважає, що відносно нього мало місце саме вимагання, оскільки ОСОБА_31 говорив з ним неадекватним тоном, вимагав віддати йому 15000 доларів, саме в зв`язку з цим його було побито. Цю вимогу пред`являв як ОСОБА_31 , так і ОСОБА_50 , коли його били в лісі.

Таким чином, потерпілий в судовому засіданні підтвердив, що в нього з ОСОБА_31 були певні бізнес стосунки, останній надавав кошти для закупівлі обладнання в ресторан, в якому він працював, займався його фінансуванням, саме за кошти ОСОБА_31 було придбано пароконвектомат, який він в подальшому продав. Також ОСОБА_26 підтвердив, що за період його роботи в ресторані виникла заборгованість і дане питання він неодноразово обговорював з ОСОБА_43 . Крім того, потерпілий повністю підтвердив факт, що для роботи в ресторані ОСОБА_31 надав йому в користування автомобіль ВАЗ 2107, керуючи яким в стані алкогольного сп`яніння він потрапив в ДТП і пошкодив його. В подальшому цей автомобіль він не ремонтував і коштів за ремонт не платив.
Ці покази потерпілого повністю узгоджуються з показами обвинуваченого ОСОБА_5 .
Разом з тим, з показів потерпілого вбачається, що сума боргу в розмірі 15 000 доларів США, яку в нього вимагали обвинувачені, не є його особистим боргом перед ОСОБА_31 , а це є борг закладу, де він працював, виникла вона не тільки під час його роботи, а в тому числі і до того, як він почав здійснювати управління закладом. Чітко підтвердив потерпілий і те, що кошти в нього вимагали не лише ОСОБА_31 , а і обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 . Саме вони наносили йому удари в лісі, спричинили йому тілесні ушкодження, погрожували.
Пояснюючи, що коли він в лісі намагався втекти від обвинувачених, його наздогнав хлопець на ім`я ОСОБА_32 , потерпілий в судовому засіданні чітко вказав на особу, а саме на обвинуваченого ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні показала, що потерпілий ОСОБА_26 є її сином. Працює вона в Мукачівській ДПІ Головного управління Державної податкової служби, що за адресою м.Мукачево, вул. Августина Волошина. 17.03.2020 року вона знаходилася на робочому місці і біля 16 год. 30 хв. їй повідомили, що приїхав син та кличе її на вулицю. Коли вона вийшла, син сказав, що їй необхідно сісти в автомобіль. Син був наляканий, просив її сісти в авто, ішов попереду неї і вона помітила, що одежа на ньому була брудна, зрозуміла, що з ним щось трапилось. На вулиці знаходився автомобіль чорного кольору, за кермом якого перебував незнайомий їй чоловік високого зросту з рижою бородою. Сівши до вказаного автомобіля той чоловік почав говорити, що син винен їм гроші в сумі 15 000 доларів США, які необхідно повернути. При цьому він висловився, що саме «нам» винен гроші, хоча крім неї з сином і водія в автомобілі більше нікого не було. Крім того, водій сказав, що не пізніше наступного дня необхідно віддати 2500 доларів США. За якісь борги сина раніше вона нічого не знала, а на запитання, що це за борги, водій відповів, що нехай їй син все розповість. Говорив він спокійно, не кричав і не погрожував їм. Тоді вона сказала, що обговорить дане питання з сином і щоб його відпустили, однак той чоловік відмовився його відпускати, пояснивши це тим, що потім його не знайдуть. Крім того, перебуваючи в автомобілі син сам підтвердив, що винен гроші ОСОБА_43 . Вона вийшла з автомобіля, а сина кудись відвезли. В автомобілі вона перебувала приблизно 5-10 хвилин. Коли вона повернулася з роботи додому, приблизно через 30 хвилин прийшов син, тоді вона побачила на ньому сліди побоїв, він нічого не хотів розповідати і казав, що нічого не хоче. Пізніше він сказав, що йому дали номер телефону, на який необхідно зателефонувати і принести гроші, має конфлікт з певними особами, але нічого їм не винен.
Наступного дня син вирішив звернутися в СБУ, сам кудись поїхав з дому, а коли повернувся, сказав, що написав заяву на ОСОБА_43 .
Приблизно за рік до вказаної події син працював в ресторані «Віраж» в м.Ужгороді, ким саме, їй невідомо, з його слів знає, що керівником в нього був ОСОБА_5 . З останнім вона зустрічалася один раз в цьому ж ресторані, коли заходила до сина. Також їй відомо, що син 06.03.2019 року в стані алкогольного сп`яніння керував автомобілем, потрапив в ДТП, чий до був автомобіль, не знає.
Відповідно, в судовому засіданні свідок ОСОБА_51 підтвердила те, що дійсно мала місце розмова між нею та обвинуваченим ОСОБА_52 , який говорив з нею ввічливо, однак повідомив, що саме «нам» її син винен гроші, озвучивши суму в 15000 доларів США.

Крім показів потерпілого та свідка ОСОБА_23 , вина обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами.
Так, відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.03.2020 року, старшим слідчим внесено відомості щодо кримінального правопорушення за ч.2 ст. 189 КК України відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 (т.3 а.с.7-8).
Згідно заяви ОСОБА_18 від 18.03.2020 року, останній повідомив про незаконні дії групи осіб, а саме ОСОБА_53 на прізвисько « ОСОБА_54 », ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , які в змові вимагають від нього 15000 доларів США. Крім того, повідомив про факт вчинення щодо нього насильницьких дій даними особами. (т.3 а.с. 9).
Згідно протоколу огляду предмета від 11.06.2020 року слідчим оглянуто клаптик паперу, розміром 7х3,5 см., який добровільно видав ОСОБА_18 і пояснив, що ОСОБА_31 задиктував йому мобільний номер свого телефону, на який необхідно було зателефонувати, коли він знайде гроші. На даному клаптику паперу кульковою ручкою записані цифри НОМЕР_3 , при цьому, останні три цифри були записані як 333, після чого зачеркнуті і знизу нанесено цифри 555.
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.03.2020 року з довідкою до нього, потерпілий ОСОБА_18 впізнав ОСОБА_7 за коріннастою статурою, бородою та рисами обличчя, як одного з чотирьох осіб, які вимагали в нього грошові кошти (т.3 а.с. 50-52).
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.03.2020 року з довідкою до нього, потерпілий ОСОБА_18 впізнав ОСОБА_6 за рисами обличчя, бородою та видом стрижки, як одну з чотирьох осіб, які в нього вимагали грошові кошти (т.3 а.с.53-55).
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.03.2020 року з довідкою до нього, потерпілий ОСОБА_18 впізнав ОСОБА_5 за рисами обличчя, структурою тіла та зачіскою, як одну з чотирьох осіб, які вимагали в нього грошові кошти (т.3 а.с. 56-58).
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 19.03.2020 року з довідкою до нього, потерпілий ОСОБА_18 впізнав ОСОБА_8 за грубими рисами обличчя, корінастою статурою та зачіскою, як одну з чотирьох осіб, які вимагали в нього грошові кошти (т.3 а.с.59-61).
Відповідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20.03.2020 року з довідкою до нього, свідок ОСОБА_23 впізнала ОСОБА_7 за рисами обличчя, зачіскою та бородою і пояснила, що саме ця особа привезла до неї її сина 17.03.2020 року (т.3 а.с. 62-64).
З протоколу огляду речей від 27.05.2020 року вбачається, що 17.03.2020 року в 13 год. 32 хв. мобільний телефон № НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_5 , знаходився в мережі, в зоні дії базової станції по вул Духновича, а саме по вул Духновича, 93, готель «Латориця». Як зазначено в протоколі, вказані відомості підтверджують факт перебування ОСОБА_5 та потерпілого в межах обслуговування однієї базової станції під час їх зустрічі.
Крім того, згідно дослідженого протоколу огляду речей, мобільний телефон ОСОБА_7 також знаходився в межах дії вищезазначеної станції, а починаючи з 14.38 вказаного абонента фіксують базові станції в с.Кольчино, Мукачівського району. Це підтверджує слова потерпілого про його побиття в районі «Червоної гори» в лісосмузі.
Відповідно до постанови про проведення контролю за вчиненням злочину від 19.03.2020 року прокурором у даному кримінальному провадженні вирішено здійснити 19.03.2020 року контроль за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту із затриманням обвинувачених, з використанням відеозапису, фотографування, спеціальних технічних засобів спостереження та залучення до негласних слідчих дій особу ОСОБА_18 . Проведення даної негласної слідчої дії доручено співробітникам УСБ України в Закарпатській області.
Відповідно до клопотань про надання дозволу на проведення негласних слідчих дій (т.3 а.с. 213-224) прокурор 19.03.2020 року звернувся до слідчого судді Закарпатського апеляційного суду з відповідними клопотаннями про надання дозволу на проведення негласних слідчих (розшукових) дій зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, а саме мобільних телефонів ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , аудіо та відео контроль та візуальне спостереження відносно вказаних осіб, терміном на 2 місяці.
Згідно ухвал слідчого судді Закарпатського апеляційного суду від 19.03.2020 року вищевказані клопотання прокурора були задоволені, надано прокурору дозвіл на проведення строком до 19.05.2020 року зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж, а саме мобільних телефонів ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , аудіо, відео контроль та візуальне спостереження відносно вказаних осіб.
Згідно доручення від 19.03.2020 року № 21-831нт (т.3 а.с. 213-224) прокурор доручив оперативним співробітникам СБУ провести негласні слідчі (розшукові) дії в даному кримінальному провадженні відповідно до ухвал Закарпатського апеляційного суду.
Вищевказаними документами підтверджується правомірність проведення негласних слідчих (розшукових) дій працівниками СБУ відносно обвинувачених 19.03.2020 року.
Згідно протоколу про результати контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 19.03.2020 року проведено негласну слідчу дію за участю потерпілого ОСОБА_18 , якому було доручено здійснити передачу коштів в сумі 2500 доларів США. Вказані кошти були оглянуті, з них зроблено ксерокопії. Потерпілому були вручені спеціальні технічні пристрої для фіксації протиправних дій ОСОБА_59 . Відповідно до даного протоколу, 19.03.2020 року о 12 год. 59 хвилин, ОСОБА_18 , перебуваючи за місцем свого проживання в смт.Кольчино, по мобільному телефону набрав ОСОБА_60 і між ними відбулась розмова, в ході якої потерпілий спитав ОСОБА_60 , куди до нього можна під`їхати. Останній відповів, що не може зрозуміти, чому потерпілий везе йому гроші, а не може купити пароконвектомат, при цьому спитав, чи потерпілий хоче віддати йому всі п`ятнадцять тисяч. Коли потерпілий сказав, що в нього на руках дві тисячі, обвинувачений наказав піти до нього додому і віддати дружині.
Цього ж дня, о 14 год. 10 хв. ОСОБА_18 підійшов додому за місцем проживання ОСОБА_60 , де зустрівся з його дружиною і передав їй кошти в сумі 1000 доларів США. Після того, о 14 год. 25 хв. по телефону відбулася розмова між потерпілим та обвинуваченим ОСОБА_31 , під час якої останній погрожував потерпілому, що «розіб`є йому челюсть» за те, що він передав тільки 1000 доларів США, а не дві, як домовлялися, пригрозив, що якщо цього дня він не завезе ще одну тисячу, він його вб`є.
Крім того, згідно вказаного протоколу проводились заходи аудіо та відео контролю та візуального спостереження, за результатами яких зафіксовано час та маршрут пересування ОСОБА_60 та інших обвинувачених в м.Ужгороді до моменту їх затримання.
Протоколами за результатами аудіо, відео контролю та спостереженням у публічно доступних місцях від 19.03.2020 року зафіксовані результати такого котролю, час та маршрут пересування ОСОБА_60 та інших обвинувачених в м.Ужгороді до моменту їх затримання. Відомості, вказані в даних протоколах, повністю співпадають з тією інформацією, яка зазначена в дослідженому протоколі про результати контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 19.03.2020 року.
В протоколі про результати аудіо, відео контролю особи від 19.03.2020 року зафіксовані телефонні розмови між потерпілим та обвинуваченим ОСОБА_5 , які повністю співпадають з тією інформацією, яка зазначена в дослідженому протоколі про результати контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту від 19.03.2020 року.
Відповідно до протоколу огляду грошових коштів та протоколу вручення грошових коштів від 19.03.2020 року працівниками СБУ в м.Ужгороді були оглянуті кошти в сумі 2500 доларів США номіналом по 100 доларів кожна, знято з них ксерокопії, після чого ці кошти були вручені потерпілому.
Згідно протоколу про вручення спеціальних технічних засобів від 19.03.2020 року працівники СБУ вручили потерпілому ОСОБА_18 спеціальні технічні засоби: комплекс «Оберіг», комплекс «Сафарі», диктофон «Уніка».
Відповідно до висновку експерта від 06.05.2020 року № СЕ-19/109/10-27ВЗ/20 голос та мовлення у розмові, зафіксованій на носії інформації DVD-диску у аудіо-файлі під назвою 2020-03-19 12-59, належить громадянину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
Таким чином, вказаними документами підтверджується факт вимагання обвинуваченим ОСОБА_5 у потерпілого саме 15000 доларів США, передача потерпілим частини суми дружині обвинуваченого ОСОБА_31 за його вказівкою, та факт погроз обвинуваченого ОСОБА_31 на адресу потерпілого.
З приводу неточностей у часі, які зафіксовані в протоколі про результати контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, за клопотанням сторони захисту в судовому засіданні допитаний працівник СБУ ОСОБА_61 який показав, що ним складався протокол про результати контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту. Даний протокол складався ним на підставі наданих йому відеоматеріалів негласної слідчої дії, сказати, що і де відбувалася погодинно він не може. Крім того він був присутнім під час вручення потерпілому грошових коштів. Ця дія проводилась ним разом з ще одним працівником СБУ. Він оглядав кошти, які вручалися потерпілому, робив з них копії. Самі кошти були надані їм потерпілим в приміщенні приймальної СБУ, точну суму вже не пам`ятає. Він складав протокол та робив ксерокопії купюр в кабінеті. Також в цей час потерпілому були врученні технічні засоби для проведення аудіо та відео фіксації.
Відповідно до висновку експерта № 134 від 20.03.2020 року, на момент судово-медичного обстеження на тілі громадянина ОСОБА_18 виявлено тілесні ушкодження у вигляді садна на шкірних покривах тім`яної ділянки посередині волосистої частини голови, синців на шкірних покривах внутрішньої поверхні нижньої третини лівого передпліччя, спини та поперекової ділянки справа і зліва, зовнішньої поверхні верхньої третини правого стегна.
Виникли вищевказані тілесні ушкодження внаслідок дії тупих твердих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути затиснуті в кулак руки та обуті ноги сторонньої людини, а також предмет, на який вказує потерпілий (дерев`яна палиця). По давності виникнення вкладаються в час пригоди, яка відбувалася 17.03.2020 року та не виключена можливість виникнення їх за обставин, про які повідомляє потерпілий.
Дані тілесні ушкодження потягли за собою розлад здоров`я строком до 6 днів і по цій ознаці кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що не спричинили короткочасного розладу здоров`я чи незначної стійкої втрати працездатності. Громадянину ОСОБА_18 було нанесено не менше 17-ти ударів (т.3 а.с. 72-74).
Вказаним висновком підтверджується факт спричинення обвинуваченому тілесних ушкоджень, чим повністю підтверджуються його покази про нанесення йому ударів обвинуваченими.

Таким чином, суд вважає, що вина ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України як вимога передачі чужого майна з погрозою насильства над потерпілим, обмеженні його прав і свобод (вимагання), вчине за попередньою змовою групою осіб, доведена повністю.
При цьому суд враховує, що борг, на який вказує обвинувачений ОСОБА_5 , не можна вважати таким, що виник на підставах, передбачених чинним законодавством, сума боргу в розмірі 15 000 доларів США нічим не підтверджена. В зв`язку з цим вимога обвинуваченого про повернення потерпілим боргу у вказаній сумі кваліфікується саме як вимагання.
Твердження обвинуваченого ОСОБА_5 про наявність перед ним у потерпілого боргових зобов`язань і не вчинення ним активних дій стосовно потерпілого з метою повернення боргу, а також твердження обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 про те, що їм не було нічого відомо про відносини потерпілого і ОСОБА_60 , суд розцінює як обраний ними спосіб захисту.
Разом з тим, проаналізувавши ряд письмових доказів, наданих прокурором в судовому засіданні, та надаючи їм оцінку з точки зору належності та допустимості, суд приходить до висновку, що вони не можуть бути враховані при ухваленні вироку, оскільки частина з них є неналежними, а частина недопустимими.
Зокрема, відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення. Згідно ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів. Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності.
Прокурором, як доказ вини обвинувачених, надано протокол огляду місця події від 19.03.2020 року. Згідно даного протоколу, проведено огляд автомобіля Ауді Q7, державний номерний знак НОМЕР_2 , який знаходився по вул. Довженка, 3 в м.Ужгород, біля будівлі СБУ, який розпочато о 15 год. 17 хв. і закінчено о 15 год. 40 хв. У багажному відділенні даного автомобіля виявлено спортивні сумки з спортивним одягом, безрукавку чорного кольору, яка належить ОСОБА_6 , в кишені якої знаходилась одна купюра номіналом 1000 гривень, яка вилучена. Між передніми сидіннями автомобіля виявлено та вилучено мобільний телефон Самсунг, що належить ОСОБА_6 . Крім того, з лівої сторони на підлозі виявлено та вилучено пошкоджений мобільний телефон марки Айфон. Будь-яких заборонених речей чи предметів не виявлено. Автомобіль поміщено на спец майданчик Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області.
Даний огляд фіксувався за допомогою відеокамери марки Panasonik, відеозапис огляду місця події оглянуто в судовому засіданні. З даного відеозапису вбачається, що на момент огляду обвинувачені перебували на місці події і фактично приймали участь у проведенні даної слідчої дії, однак відомості про них не включені до протоколу огляду, вони не вказані учасниками огляду і їм не роз`яснювалися їх права. В цей час обвинувачені вже фактично були затримані, що підтверджується протоколами про їх затримання.
Зокрема, відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 19.03.2020 року, о 14 год. 40 хв. в м.Ужгороді по вул. Довженка, 3, затримано ОСОБА_5 як особу, підозрювану у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України. Під час затримання в нього було виявлено та вилучено з передньої кишені джинсів грошові кошти в сумі 14 500 гривень (29 купюр номіналом по 500 гривень).
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 19.03.2020 року, о 14 год. 44 хв. в м.Ужгороді по вул. Довженка, 3, затримано ОСОБА_6 як особу, підозрювану у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України. Даний протокол складено слідчим 19.03.2020 року в період часу з 16 год. 25 хв. по 16 год. 45 хв. в присутності захисника ОСОБА_13 , однак в ньому зазначено, що затримання мало місце саме о 14 год. 44 хв.
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 19.03.2020 року, о 14 год. 42 хв. в м.Ужгороді по вул. Довженка, 3, затримано ОСОБА_7 як особу, підозрювану у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України. Даний протокол складено слідчим 19.03.2020 року в період часу з 16 год. 30 хв. по 16 год. 45 хв. в присутності захисника ОСОБА_17 , однак в ньому зазначено, що затримання мало місце саме о 14 год. 42 хв. В ході затримання у підозрюваного ОСОБА_7 було виявлено та вилучено мобільний телефон марки Самсунг з сім-карткою оператора Водафон № НОМЕР_4 .
Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, від 19.03.2020 року, о 14 год. 41 хв. в м.Ужгороді по вул. Довженка, 3, затримано ОСОБА_8 як особу, підозрювану у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 189 КК України. Дане затримання відбулося в присутності захисника ОСОБА_15 , в ході затримання у підозрюваного ОСОБА_8 було виявлено та вилучено мобільний телефон марки Самсунг, який на момент вилучення був вимкненим.
Таким чином, всі обвинувачені були фактично затримані в період з 14 год. 41 по 14 год. 44 хв., відповідно до відеозапису, доданого до протоколу огляду місця події, були присутніми під час огляду автомобіля, однак не зазначені в протоколі як учасники слідчої дії. Відповідно до ст. 42 КПК України, на момент огляду вказані особи перебували в статусі підозрюваних, оскільки були затриманими за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, а тому мали право на участь захисника у проведенні даної процесуальної дії.
Ч.3 ст. 104 КПК України передбачено, що в протоколі проведення процесуальної дії, крім іншого, мають міститися відомості про всіх осіб, які присутні під час її проведення (прізвища, ім`я, по батькові, дата народження, місце проживання).
За таких обставин суд приходить до висновку, що під час проведення огляду автомобіля мало місце порушення прав підозрюваних ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , оскільки вони не були включені до протоколу проведення процесуальної дії, хоча фактично приймали в ній участь, їм не роз`яснювалися їх права і не забезпечено їх право на захист, що згідно ст.. 87 КПК України є істотним порушенням прав людини і основоположних свобод і тягне за собою визнання доказу недопустимим.
В зв`язку з цим суд вважає, що протокол огляду місця події від 19.03.2020 року, згідно якого проведено огляд автомобіля Ауді Q7, є недопустимим доказом у справі.
Крім того, суд звертає увагу, що в ході вказаного огляду не було вилучено жодних речей чи предметів, які б мали значення у справі і якими б підтверджувалися обставини, вказані в обвинувальному акті.

Відповідно до протоколів огляду предмета (мобільного телефону) від 06.05.2020 року слідчим оглянуто мобільний телефон марки Самунг, який належить обвинуваченому ОСОБА_6 і який вилучено під час огляду автомобіля Ауді Q7, мобільний телефон марки Самунг, який належить обвинуваченому ОСОБА_8 і який вилучено під час його особистого обшуку при затриманні, мобільний телефон марки Самунг, який належить обвинуваченому ОСОБА_7 і який вилучено під час його особистого обшуку при затриманні. В даних протоколах зазначено, що під час огляду телефонів в них не було виявлено інформацію, яка б мала важливе значення в даному чи іншому кримінальному провадженні.
Згідно протоколу огляду предмета (мобільного телефону) від 06.05.2020 року слідчим оглянуто мобільний телефон марки Айфон -6, який вилучено під час огляду автомобіля Ауді Q7. Даний телефон пошкоджений, увімкнути його та оглянути не представилось можливим.
В зв`язку з цим суд вважає, що вказані протоколи огляду мобільних телефонів не є належними доказами у справі, оскільки вони не містять жодної інформації, яка б підтверджувала існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню в кримінальному провадженні.

Згідно протоколу огляду місця події від 19.03.2020 року (т.3 а.с. 17-18) слідчим на підставі добровільної згоди володільця проведено огляд будинку АДРЕСА_2 . Даний огляд проведено в присутності ОСОБА_25 , адвоката та понятих. В ході огляду в будинку було виявлено 1000 доларів США, а саме 10 купюр номіналом по 100 доларів кожна, та 1300 гривень різними купюрами, які було вилучено. Крім того, з дозволу володільця було оглянуто автомобіль Lexus LX 570, номерний знак НОМЕР_5 , який знаходився біля дворогосподарства, однак в ході цього огляду нічого не вилучалося. До вказаного протоколу огляду додано заяву ОСОБА_25 (т.3 а.с. 19), згідно якого вона добровільно, в присутності захисника, надала дозвіл на проведення огляду в будинку та огляд автомобіля.
Постановою слідчого від 19.03.2020 року вилучені під час огляду будинку грошові кошти визнано речовими доказами у справі.
При цьому, з переглянутого в судовому засіданні відеозапису вказаної слідчої дії вбачається, що слідчим та працівниками СБУ в будинку № 18 по вул. Балудянського в м.Мукачево було фактично проведено не огляд, а обшук, під час якого детально оглядалися шафи та інші меблі, вміст сумок, що є ознакою обшуку.
Статтею 237 КПК України передбачено, що огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи. В свою чергу, згідно ст. 234 КПК України, обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.
Вказана слідча дія була проведена за відсутності ухвали слідчого судді про дозвіл на проведення обшуку, відомості щодо звернення слідчого до суду навіть після проведення огляду в матеріалах справи відсутні.
На неможливості проведення обшуку житла під виглядом огляду неодноразово наголошував Верховний Суд у своїх постановах і вказував на те, що проведення таких слідчих дій слід вважати недопустимим доказом у справі.
За таких обставин суд приходить до висновку, що протокол огляду місця події від 19.03.2020 року, згідно якого було фактично проведено обшук будинку АДРЕСА_2 , є недопустимим доказом у справі, оскільки така слідча дія проведена з грубим порушенням вимог КПК України.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 20.03.2020 року з ілюстрованою таблицею до нього, потерпілий ОСОБА_18 показав місце на вул. Я.Мудрого в м.Мукачево, де зупинився автомобіль з обвинуваченими, в який його заштовхали, після чого показав місце на АЗС «Ультра», де з вказаного автомобіля вийшов ОСОБА_5 , а інші особи відвезли його в лісовий масив. Крім того, потерпілий показав місце в лісовій місцевості, де обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 наносили йому удари і спричинили тілесні ушкодження, при цьому пояснив, що його побиття тривало близько однієї години. (т.3 а.с 65-71).
Стаття 95 КПК України передбачає, що суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них. Оскільки протокол проведення слідчого експерименті містить тільки показання, надані слідчому, вони не можуть бути прийняті до уваги судом, а тому даний протокол не є належним і допустимим доказом у справі.

Відповідно до протоколу огляду відео файлів від 11.05.2020 року, слідчим оглянуто оптичний диск з відеозаписами, на яких міститься відео, як 17.03.2020 року навпроти залізничного вокзалу проїжджає чорний автомобіль марки «Форд», в подальшому цей автомобіль проїжджає на перехресті пл..Миру вул..Духновича, пізніше на перехресті віл.Я.Мудрого Миру, Горького Я.Мудрого, Я.Мудрого Маргітича, Садова-Стуса, Перемоги-Садова, Університетська Перемоги, вулиці Данила Галицького. Даним відеозаписом на думку сторони обвинувачення підтверджуються покази потерпілого про те, що обвинувачені посадили його в автомобіль, їздили на ньому по місту, після чого виїхали за межі міста в лісову місцевість.
Вказаний диск переглянуто судом в судовому засіданні і встановлено, що під час руху вищевказаного автомобіля в ньому перебував водій, а на передньому пасажирському сидінні нікого немає. Оскільки у своїх показах потерпілий стверджував, що коли його везли в автомобілі, крім нього там перебували четверо обвинувачених, один з яких знаходився на передньому пасажирському сидінні, а на відеозаписах зафіксовано, що на передньому пасажирському сидінні нікого немає, суд приходить до висновку, що даний відеозапис не є належним доказом у справі.

Згідно листа ТзОВ «Закарпаттяенергозбут» від 05.06.2020 року № 001-21/2392 «Про надання відповіді», вбачається, що постачання електроенергії за адресою АДРЕСА_7 (по об`єкту готельно-ресторанний комплекс « ІНФОРМАЦІЯ_6 »), здійснюється на підставі договору, укладеного з ФОП ОСОБА_62 , заборгованість за споживачем становить 87690,60 грн.
Даним документом підтверджується лише те, що дійсно мала місце заборгованість за електропостачання до готельно-ресторанного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_6 », де працював потерпілий. Однак ним не підтверджується і не спростовується інформація щодо боргу потепілого перед обвинуваченим ОСОБА_31 , на що вказують сторони.

За клопотанням сторони захисту в судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 .
Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_62 показав, що з 2014 року він є власником готельно-ресторанного комплексу «Віраж», що розташований по вулиці Гагаріна в м.Ужгороді. Оскільки даний комплекс не працював, він домовився з ОСОБА_65 про надання йому приміщення в оренду для здійснення підприємницької діяльності. Після того ОСОБА_5 познайомив його з громадянами на прідвище ОСОБА_66 та ОСОБА_67 , в приміщенні комплексу «Віраж» було підписано договір оренди між ним та ОСОБА_66 , складено акт прийому-передачі майна. ОСОБА_5 при цьому виступав як посередник між ним та ОСОБА_68 , а Туряницю йому представили як повара. Через деякий час, а саме в березні 2020 року він виявив, що в готельно-ресторанному комплексі існує велика заборгованість за електропостачання, з приміщення зникли багато речей, за приблизними розрахунками сума збитків складала біля 1 мільйона гривень. Йому було відомо, що ключі від приміщення комплексу знаходилися в ОСОБА_69 , хтось йому сказав, що це саме ОСОБА_67 повиносив речі з готелю. Про даний факт він повідомив ОСОБА_5 , з яким домовлялися про надання приміщення в оренду і який познайомив його з ОСОБА_68 та ОСОБА_70 .
Відповідно, даний свідок тільки підтвердив факт, що ОСОБА_26 працював в готельно-ресторанному комплексі «Віраж», відношення до якого мав також обвинувачений ОСОБА_5 , а також факт, що існувала заборгованість за електропостачання в даному комплексі, в ньому було виявлено відсутність речей. Однак, ним не дадано жодної інформації щодо існування якогось боргу потерпілого особисто перед обвинуваченим ОСОБА_31 , або іншої інформації, що стосується справи.
Свідок ОСОБА_63 показав суду, що з обвинуваченими перебуває в дружніх відносинах, а з потерпілим ОСОБА_18 познайомився на роботі. Восени 2018 року він був безробітнім і почув, що ОСОБА_5 відкриває ресторан в м.Ужгороді, запропонував йому свої послуги і попросився на роботу. Останній погодився і йому в управління було передано кав`ярню в готельно-ресторанному комплексі «Віраж» в м.Ужгороді. Для роботи кав`ярні необхідно було закупляти багато різних речей і все це купляв ОСОБА_5 . Спочатку всі документи по комплексу були оформлені на ОСОБА_71 , який прийняв на роботу потерпілого ОСОБА_29 як повара, і який відповідав за роботу ресторану. Пізніше ОСОБА_66 відмовився працювати, все залишив, а ОСОБА_26 переоформив необхідні документи на себе, тому почав займатися роботою не тільки по ресторану, а і по готелю, ключі від комплексу знаходилися лише в нього. Через деякий час він помітив, що ОСОБА_26 почав поводитись неадекватно, міг не з`являтися на роботу по два дні, почали виникати різні борги, розбив автомобіль ВАЗ 2107, який йому надав в користування ОСОБА_5 , тому вони з ним розійшлися. Йому відомо, що за час, коли ОСОБА_26 займався роботою по ресторану та готелю, виникла велика заборгованість за комунальні послуги, останній повернув до магазину пароконвектомат і отримав за нього кошти. Яку саме суму він отримав і куди їх витратив, не знає.
Свідок ОСОБА_72 в судовому засіданні показала, що як приватний підприємець займається підприємницькою діяльністю у сфері торгівлі ресторанним обладнанням, яку здійснює в магазині «Рестостар» в м.Ужгороді. Приблизно в грудні 2018 року до неї в магазин прийшли двоє хлопців, сказали, що вони орендують в м.Ужгороді готельно-ресторанний комплекс « ІНФОРМАЦІЯ_6 » і їм потрібен пароконвектомат. Вартість його на той час складала 80262 гривні, хлопці дали завдаток в сумі 1000 доларів США, після чого вона зробила замовлення. В січні 2019 року пароконвектомат було отримано магазином, вказані хлопці доплатили ще приблизно 1500 доларів США, докупили необхідні для нього фільтри і його було встановлено в приміщенні комплексу працівниками магазину. Після того вона спілкувалася з ОСОБА_73 , який поступово погашав борг. В червні 2019 року останній звернувся до неї з пропозицією продати вищевказаний пароконвектомат, оскільки, як він сказав, у них «бізнес не пішов». Обговоривши дану пропозицію вони вирішили взяти пароконвектомат під реалізацію, а пізніше, в жовтні 2019 року його було продано за 1800 Євро. Тоді вона зателефонувала до ОСОБА_26 і повідомила, що він може прийти за грошима. Останній відповів, що на даний час він не знаходиться в м.Ужгороді, тому в магазин приїде його друг на ім`я ОСОБА_74 , якому слід передати гроші. Ця особа дійсно прийшла в магазин, їй були передані кошти, отримані він реалізації пароконвектомату, за мінусом суми боргу перед магазином, яка на той час складала біля 7000 гривень.
Всі телефонні розмови між працівниками магазину та клієнтами записуються, на прохання адвокатів їм було надано аудіо файли із записами розмов між нею та ОСОБА_26 щодо реалізації пароконвектомату. Крім того, адвокатам вона надала копію видаткової накладної, в якій була зафіксована вартість пароконвектомату, ім`я хлопців, які приходили в магазин, а саме ОСОБА_75 та ОСОБА_44 , номер мобільного телефону одного з них.
На стадії досудового розслідування вона готова була надати покази слідчому, однак її на допит ніхто не викликав.
Аналізуючи покази свідків ОСОБА_63 та ОСОБА_72 суд приходить до висновку, що дані свідки також не надали суду жодної інформації щодо обставин, викладених в обвинувальному акті. Факт заборгованості за комунальні послуги та факт продажу пароконвектомату не заперечується ніким з учасників справи, однак це не свідчить про існування законного зобов`язання потерпілого перед обвинуваченим, зокрема боргу в сумі 15000 дорарів США.
Свідок ОСОБА_76 в судовому засіданні показав, що працює на посаді слідчого ГУНП в Закарпатській області і був присутнім під час проведення огляду будинку по вул. Балудянського в м.Мукачево. Разом з ним були слідчий ОСОБА_77 , який складав протокол огляду і з яким вони разом приїхали на місце огляду, та двоє працівників СБУ. Крім того, на місці огляду перебували дружина обвинуваченого ОСОБА_60 , адвокат та поняті. Хто приводив понятих, йому невідомо. Сам огляд будинку було розпочато після того, як зібралися всі учасники слідчої дії, він особисто проводив відео фіксацію. Під час огляду були знайдені грошові кошти, які в його присутності були оглянуті, зокрема він це фіксував на відео. Дружина обвинуваченого після виявлення коштів здивована не була. Сама відео зйомка припинялася тільки для складання протоколу огляду. Чи звертався хтось після проведення огляду будинку до суду з клопотанням про його узаконення, йому невідомо.
Таким чином, даний свідок тільки підтвердив факт проведення огляду в будинку обвинуваченого ОСОБА_5 та процедуру його проведення.

Таким чином, незважаючи на неприйняття судом ряду доказів, здобутих органом досудового розслідування та досліджених в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що це не є перешкодою для постановлення у справі законного і обґрунтованого вироку, оскільки наявність інших доказів є достатніми для доведення вини обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень.
Разом з тим, суд дійшов висновку, що дослідженими в судовому засіданні доказами підтверджується факт розмови потерпілого ОСОБА_18 з обвинуваченим ОСОБА_5 і факт передачі протерпілим частини коштів дружині обвинуваченого саме 19.03.2020 року, а не 18.03.2020 року, як зазначено в обвинуваченні, тому уточнює дату вчинення вказаних дій.

При визначенні виду та розміру покарання обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого ними злочину, зокрема про те, що вчинений ним злочини відносяться до категорії тяжкого злочину, під час його вчинення обвинувачені здійснили активні насильницькі дії щодо потерпілого. Також суд враховує дані про особи обвинувачених, зокрема те, що вони є раніше не судимими, ОСОБА_5 має на утриманні трьох малолітніх дітей, ОСОБА_6 утримує одну малолітню дитину.

Обставин, що пом`якшують або обтяжують покарання обвинувачених, судом не встановлено.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що обвинуваченим слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч.2 ст. 189 КК України.

Запобіжний захід до обвинувачених застосовано у виді тримання під вартою, підстав для його скасування чи зміни немає, тому його слід залишити без змін до вступу вироку в законну силу.
Згідно протоколів затримання всі обвинувачені були затримані 19.03.2020 року і з цього дня перебувають під вартою. В зв`язку з цим початок строку відбування покарання обвинуваченим слід рахувати саме з 19.03.2020 року.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На майно, вилучене під час огляду автомобіля та затримання обвинувачених, а саме мобільний телефон марки Самсунг сірого кольору, пошкоджений мобільний телефон марки Айфон-6, одну купюру номіналом 1000 гривень, 29 купюр номіналом по 500 гривень кожна, мобільний телефон марки Самсунг, вилучений у ОСОБА_7 , мобільний телефон марки Самсунг, вилучений у ОСОБА_8 , автомобіль марки Ауді Q7, під час досудового провадження ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.03.2020 року накладено арешт, відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України даний арешт слід скасувати.
Судові витрати по справі за проведення експертизи складають 2615,20 грн. І дані витрати слід стягнути з обвинувачених на користь держави по 653,80 грн. з кожного.
Цивільний позов по справі не заявлявся.
Керуючись ст. 84-86, 94, 95, 370, 371, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_19 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання з 19.03.2020 року.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

ОСОБА_20 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту його затримання з 19.03.2020 року.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

ЗАПОТОЦЬКОГО ВАСИЛЯ ВАСИЛЬОВИЧА визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_7 рахувати з моменту його затримання з 19.03.2020 року.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

ОСОБА_22 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 рахувати з моменту його затримання з 19.03.2020 року.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_8 тримання під вартою залишити без змін до вступу вироку в законну силу.

Речові докази по справі грошові кошти, які знаходяться на відповідальному зберіганні у фінансовій установі Закарпатської обласної дирекції АБ «УКРГАЗБАНК» в м.Ужгород , а саме 1000 доларів США 10 купюр номіналом по 100 доларів, які вилучені під час огляду будинку АДРЕСА_2 , повернути потерпілому ОСОБА_18 , грошові кошти в сумі 1300 гривень, які також було вилучено під час огляду вказаного будинку, повернути власнику ОСОБА_25 . Грошові кошти в сумі 14500 гривень (29 купюр номіналом по 500 гривень кожна), які були вилучені в ОСОБА_5 під час його затримання, повернути обвинуваченому ОСОБА_5 , кошти в сумі 1000 гривень, які були вилучені під час огляду автомобіля «Audi Q7», та мобільний телефон марки «SAMSUNG», який було вилучено у ОСОБА_6 під час його затримання, повернути обвинуваченому ОСОБА_6 , мобільний телефон марки «SAMSUNG», який видав ОСОБА_8 під час його затримання, повернути обвинуваченому ОСОБА_8 , мобільний телефон марки «SAMSUNG», який було вилучено у обвинуваченого ОСОБА_7 при його затриманні, повернути ОСОБА_7 , пошкоджений мобільний телефон марки «Iphone 6», який було вилучено під час огляду автомобіля «Audi Q7» - знищити, автомобіль марки «Audi Q7», державний номерний знак НОМЕР_2 , чорного кольору, який поміщено на спецмайданчик Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області повернути власнику за належністю.

Відповідно до ч.4 ст.174 КПК України арешт вказані речові докази скасувати.

Стягнути з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави судові витрати по справі за проведення експертизи в сумі 2615,20 грн. (по 653,80 грн. з кожного).

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через цей суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя Мукачівського міськрайонного суду ОСОБА_1