Справа №705/2024/20
1-кп/705/910/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2020 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області, в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000245 від 27.04.2020 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Шельпахівка, Христинівського району, Черкаської області, українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, на утриманні двоє неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 27.04.2020 року близько 00 год. 30 хв., з метою таємного викрадення чужого майна, діючи умисно та цілеспрямовано, з корисливих мотивів, через незамкнені ворота пройшов на територію домоволодіння належного ОСОБА_5 , що розташоване по АДРЕСА_2 , де підійшов до вхідних дверей погребу, за допомогою металевого лома, який приніс із собою, зірвав навісний замок зі скоби вхідних дверей та проник до погребу, що розташований на території вказаного домоволодіння, звідки викрав 26 л бензину А-92, який був поміщений до двох пластикових каністр ємкістю по 10 л. та однієї пластикової пляшки ємкістю 6л., вартістю, згідно довідки про вартість 17 грн. 99 коп. за 1л., після чого покинув територію домоволодіння, а викраденим розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 467 грн. 74 коп.

Такі дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у сховище.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину відповідно до пред`явленого йому обвинувачення, визнав повністю, погодився надати покази.

Обвинувачений ОСОБА_4 під час допиту в суді показав, що викладене в обвинувальному акті відповідає дійсності. Він 27.04.2020 року в нічний час доби зайшов на територію домоволодіння по АДРЕСА_2 , шляхом лома зірвав замок з вхідних дверей погребу, та з погребу взяв каністри та пляшку з бензином, який вилив у бак автомобіля ВАЗ. Бензин вкрав щоб покататися на автомобілі. В подальшому шкоду потерпілому ОСОБА_6 відшкодував. У вчиненому щиро кається та просить суд суворо не карати.

З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину, а також враховуючи думку прокурора, обвинуваченого, за відсутності заперечень з їх сторони та за відсутності сумнівів у добровільності позиції обвинуваченого, суд на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів обвинувачення щодо тих обставин, які ніким не оспорюються: часу, місця, способу, предмету, наслідків вчинення кримінального правопорушення, зазначених у обвинувальному акті, та обмежив обсяг доказів, що підлягають дослідженню під час судового розгляду, допитом обвинуваченого, документами, що характеризують особу обвинуваченого та досудовою доповіддю. При цьому суд з`ясував, чи правильно учасники судового провадження розуміють зміст цих обставин, та роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. У суду не виникло сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження.

Допитавши обвинуваченого, дослідивши документи, що характеризують особу обвинуваченого, досудову доповідь, оцінивши фактичні обставини справи, які ніким не оспорюються, суд дійшов висновку, що у судовому засіданні доведена винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує: ступінь тяжкості вчиненого злочину, який віднесений до тяжких злочинів; особу обвинуваченого, який за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікаря-психіатра та у лікаря-нарколога не перебуває, злочин вчинив вперше.

Обставинами, що згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння у розкритті злочину, відшкодування потерпілому завданих збитків.

Обставин, що згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, суд не вбачає.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд дійшов висновку, що необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів є покарання у виді позбавлення волі.

При цьому суд вважає за можливе звільнити обвинуваченого від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на підставі статті 75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Під час досудового розслідування запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався. Під час судового розгляду учасники судового провадження клопотань про застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не заявляли, тому суд не вбачає підстав для самостійного застосування відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Долю речових доказів потрібно вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі наведеного вище, керуючись статтями 369-371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_4 винним у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі статті 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного йому покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, який відраховувати з моменту проголошення вироку.

На підставі п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: металевий лом, пластикова каністра ємкістю 10л, пластикова пляшка ємкістю 6л., сейф-пакет №7040306 у якому міститься навісний замок, паперовий конверт у якому містяться змиви з навісного замка, які передані до камери зберігання речових доказів Уманського РВП УВП в Черкаській області - знищити; автомобіль марки «ВАЗ-2110» д.н.з. НОМЕР_1 , який переданий на зберігання власнику ОСОБА_7 залишити останньому за належністю.

Вирок набирає законної сили після закінчення встановленого строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

В іншій частині вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Черкаського апеляційного суду через Уманський міськрайонний суд Черкаської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_8