Справа № 202/4374/20
Провадження № 1-кс/202/7502/2020
УХВАЛА

19 жовтня 2020 року м. Дніпро
Слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000429, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості щодо якого 12.05.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000429 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.
16 жовтня 2020 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000429.
Дане клопотання, згідно з протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, було передано слідчому судді 16 жовтня 2020 року.
Згідно з матеріалами клопотання, ОСОБА_5 27.10.2016 року на підставі підробленого Розпорядження голови Державної адміністрації № 284 від 28.10.2010 року, виданого Новомосковською районною державною адміністрацією року у приватного нотаріуса ОСОБА_6 , зареєструвала право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :01:064:0009, площею 2,3421 га, з цільовим призначенням земельної ділянки «для ведення особистого селянського господарства», яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, Піщанська сільська рада.
15.06.2020 року отримано інформацію щодо того, що розпорядження голови Новомосковської райдержадміністрації за №284-р-10 зареєстровано іншою датою та не стосується відведення земельної ділянки громадянці ОСОБА_5
24.06.2020 року винесено постанову про визнання речовим доказом земельної ділянки з кадастровим номером № :01:064:0009.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що застосування вищевказаного заходу забезпечення кримінального провадження обумовлено необхідністю збереження речових доказів.
Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву, відповідно до якої просив розглядати клопотання без його участі, клопотання підтримав в повному обсязі.
На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, клопотання розглядається без виклику власника майна, оскільки це необхідне з метою забезпечення арешту майна.
Слідчий суддя, заслухавши слідчого, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.
У відповідності до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Як вбачається з матеріалів клопотання, постановою слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 від 24 червня 2020 року земельна ділянка з кадастровим номером № :01:064:0009, визнана речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000429.
Відповідно ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Відповідно до вимог ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
На підставі викладеного, слідчий суддя доходить висновку, що клопотання слідчого є законним, обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 171 КПК України та підлягає задоволенню, оскільки слідчим доведено, що арешт земельної ділянки з кадастровим номером № :01:064:0009, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, Піщанська сільська рада, є необхідним з метою забезпечення збереження речового доказу, а саме запобіганню можливості подальшого незаконного відчуження.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 98, 110, 131, 132, 170-175, 309, 369-372, 395 КПК України, -
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000429 - задовольнити.
Накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :01:064:0009, яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, Піщанська сільська рада, шляхом заборони відчуження.
Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі протягом 5-ти днів з дня проголошення ухвали, апеляційної скарги.
Особи які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом 5-ти днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1