справа № 462/5301/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 лютого 2021 року Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участі: прокурорів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, непрацюючого, одруженого, зареєстрованого та проживачого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст185, ч.2 ст.190 КК України, суд

в с т а н о в и в :
ОСОБА_5 , будучи раніше судимим, вироком Галицького районного суду м.Львова від 02.07.2020 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, який не сплатив, 25.08.2020 року, близько 11.00 год., ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні покрівельної майстерні ЛКП «Левандівка», що по вул.Головацького, 26 у м.Львові, маючи умисел на заволодіння чужим майном, шляхом зловживання довіри працівників ЛКП «Левандівка», шахрайським способом, діючи протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння та його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення за рахунок злочинної діяльності, видавши себе за працівника ЛКП «Левандівка», достеменно знаючи, що з 03.08.2020 року є звільненим із ЛКП «Левандівка», під приводом вивозу сміття, отримав від майстра покрівельника ЛКП «Левандівка» ОСОБА_6 господарську тачку одноколісну, вартістю 1100 грн., яку цього ж дня продав ОСОБА_7 . Вказаними діями, ОСОБА_5 завдав потерпілому ЛКП «Левандівка» матеріальної шкоди на суму 1100 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив заволодіння чужим майном, шляхом обману, зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.190 КК України.

Окрім цього, 26.08.2020 року, близько 10.30 год., ОСОБА_5 , перебуваючи біля брами будинку АДРЕСА_2 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), повторно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення за рахунок вільного доступу, таємно викрав контейнер для сміття марки «Gutezeichen», вартістю 700 грн., належний ОСОБА_8 , який цього ж дня продав ОСОБА_9 . Своїми умисними, протиправними діями, ОСОБА_5 завдав потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 700 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинену повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

02 жовтня 2020 року, близько 16.35 год., ОСОБА_5 , будучи раніше судимим, вироком Галицького районного суду м.Львова від 02.07.2020 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, який не сплатив, на шлях виправлення не встав та повторно вчинив новий корисливий злочин, а саме, перебуваючи біля магазину «Рукавичка» TOB ТВК «Львівхолод», що по вул. Городоцькій,76 у м. Львові, маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю сторонньої уваги, умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, шляхом вільного доступу, викрав з під магазину гідравлічний візок, вартістю 4673,46 грн., після чого з викраденим майном залишив місце вчинення злочину, розпорядившись власний розсуд, заподіявши ТОВ ТВК «Львівхолод» матеріальної шкоди на загальну суму 4673,46 грн.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

Також, 26 жовтня 2020 року, в період часу з 10 год. 00 хв. по 13 год. 00 хв., ОСОБА_5 , будучи раніше судимим, вироком Галицького районного суду м.Львова від 02.07.2020 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, який не сплатив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив корисливий злочин, а саме, перебуваючи у приміщенні кафе бару « ІНФОРМАЦІЯ_2 », який розташований в АДРЕСА_3 , маючи умисел на повторне, таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю сторонньої уваги, умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, шляхом вільного доступу, викрав з під прилавку грошові кошти у сумі 650 гривень, калькулятор марки «Citizen», вартістю 500 гривень та мобільний телефон марки «Iphone 6», ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 3000 гривень, в якому знаходилась сім картка мобільного оператора «Київстар», вартістю 100 гривень, з абонентським номером НОМЕР_2 , спричинивши потерпілій ОСОБА_10 матеріальної шкоди на загальну суму 4250 гривень, після чого покинув приміщення вказаного кафе, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

Окрім цього, 30 листопада 2020 року, приблизно о 13 год. 00 хв., ОСОБА_5 , будучи раніше судимим, вироком Галицького районного суду м.Львова від 02.07.2020 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень, який не сплатив, на шлях виправлення не став та повторно вчинив корисливий злочин, а саме, перебуваючи в АДРЕСА_4 , маючи умисел на повторне таємне викрадення чужого майна, скориставшись відсутністю сторонньої уваги, умисно, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, шляхом вільного доступу, таємно викрав із земельної ділянки частину «Фасадної секції» розмірами 2,20*50 м., яка належить ОСОБА_11 , спричинивши останньому, матеріальної шкоди на суму 1800 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, тобто кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.185 КК України.

Ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 10.02.2021 року постановлено об`єднати справи про обвинувачення ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України за №462/5301/20, 462/6587/20, 462/7613/20, 462/670/20 та присвоїти об`єднаній справі №462/5301/20.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненому визнав повністю, від дачі показів відмовився, зазначивши, що такі надав під час досудового розслідування.

Представники потерпілих ЛКП «Левандівка» та ТОВ ТВК «Львівхолод», та потерпілі ОСОБА_10 , ОСОБА_11 в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Враховуючи те, що обвинувачений та прокурори не оспорюють обставини справи, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам судового провадження положення ст.349 КПК України, ухвалив провести судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч.3,4 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у справі, оскільки на цьому не наполягали учасники судового розгляду, а фактичні обставини справи ніким не оспорювалися та без проведення допиту обвинуваченого, який відмовився від дачі показів.

Окрім повного визнання вини обвинуваченим, його винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень повністю і об`єктивно стверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами. Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинуваченого у вчиненні інкримінованих йому злочинів у суду не має та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу не заявлялося.

Таким чином, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України доведена у повному обсязі і підтверджується доказами, які є у матеріалах кримінального провадження і обвинуваченим не оспорюються.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, дійшов висновку, що дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 185 КК України, так як останній вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, а також дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч.2 ст.190 КК України, так як останній вчинив заволодіння чужим майном, шляхом обману, зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Відповідно до ст.66 КК України, суд визнає пом`якшуючою обставиною щире каяття обвинуваченого у вчиненому.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, інкриміновані злочини за ч. 2 ст. 185, ч.2 ст.190 КК України, відповідно до ст.12 КК України - є не тяжкими злочинами; особу обвинуваченого, який є раніше судимий, вироком Галицького районного суду м.Львова від 02.07.2020 року за ч.1 ст.185 КК України до покарання у вигляді штрафу, в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн., який не сплатив, офіційно не працюючого, який позитивно характеризується за місцем проживання, перебуває на обліку в Комунальному некомерційному підприємстві Львівської обласної ради «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень», а також беручи до уваги досудову доповідь, суд приходить до висновку, що його виправлення можливе із застосуванням покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статей, за якими кваліфіковано інкриміновані злочини.

Призначене судом покарання у виді позбавлення волі, буде справедливим, достатнім і необхідним для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та відповідатиме поняттю та меті покарання.

Згідно з ч.1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Таким чином, остаточне покарання обвинуваченому слід обрати на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, враховуючи характер та співвідношення тяжкості злочинних діянь, їх наслідки, ступінь суспільної небезпечності скоєних кримінальних правопорушень, а саме шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Також, при обранні покарання, суд враховує вимоги ч.3 ст.72 КК України та вважає, що покарання у виді штрафу, призначеного вироком Галицького районного суду м.Львова від 02 липня 2020 року слід виконувати самостійно.

Ухвалою слідчого судді Заілізничного районного суду м. Львова від 19 жовтня 2020 року був накладений арешт на гідравлічний візок.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи наведене, суд, вважає за доцільне скасувати арешт з вищевказаного майна.

Запобіжний захід в межах даних кримінальних провадженнях обвинуваченому не обирався.

Витрати на проведення експертиз відсутні.

Цивільні позови у вказаних кримінальних провадженнях - не заявлялися.

Згідно із ч.9 ст.100 КПК України, питання про долю речових доказів вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, а відтак, питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст. 368-370, 374 КПК України,

у х в а л и в:
ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.190 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.2 ст.185 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі,

- за ч.2 ст.190 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі,

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту приведення вироку до фактичного виконання.

ОСОБА_5 покарання за вироком Галицького районного суду м.Львова від 02.07.2020 року за ч.1 ст.185 КК України у вигляді штрафу, в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. виконувати самостійно.

Скасувати арешт, накладений Ухвалою слідчого судді Залізничного районного суду м. Львова від 19 жовтня 2020 року на гідравлічний візок та повернути потерпілому магазину «Рукавичка» TOB ТВК «Львівхолод».

Речові докази: контейнер для сміття марки «Gutezeichen» - повернути представнику потерпілого ОСОБА_8 , мобільний телефон марки «Iphone 6», ІМЕІ НОМЕР_1 , сім-картка мобільного оператора «Київстар», з абонентським номером НОМЕР_2 повернути потерпілій ОСОБА_10 , DVD-диски з відеозаписами з камер відеоспостереження залишити в матеріалах кримінальних проваджень.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: (підпис). З оригіналом згідно.

Суддя