ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/157/21 Справа № 205/7523/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2021 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2020 року, якою
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Дніпропетровську, громадянина України, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 ,
скасовано іспитовий строк і направлено його для відбування покарання у виді позбавлення волі,
за участю секретаря ОСОБА_6 ,
прокурора ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2020 року задоволено подання Новокодацького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про скасування ОСОБА_5 випробувального терміну та направлення його для відбування покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2019 року.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_5 , будучи 18 лютого 2019 року засудженим Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська до 3 років позбавлення волі, із застосуванням ст. ст. 75, 76 КК України, з іспитовим строком терміном в два роки та покладенням низки процесуальних обов`язків, в повній мірі не виконав покладені на нього вироком суду обов`язки і не виправдав надану йому судом довіру, чим грубо порушив порядок відбування покарання з випробуванням.
Невиконання покладених обов`язків, на думку суду, вказує про необхідність скасування ОСОБА_5 іспитового строку за вироком, в той час як поведінка засудженого, яка виразилася у грубому порушенні ним умов відбування покарання з випробуванням, свідчить про його стійке небажання виправитися, у зв`язку з чим, дійшов до висновку про те, що виправлення засудженого можливе лише шляхом приведення до реального виконання призначеного покарання у виді позбавлення волі за вироком місцевого суду.
В апеляційній скарзі засуджений просить скасувати ухвалу суду.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги засуджений посилається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.
В доповненій апеляційній скарзі ОСОБА_5 указує на те, що висновки суду, викладені в ухвалі, не відповідають фактичним обставинам. Так, апелянт зазначає, що у період з березня по липень 2020 року було запроваджено суровий карантин, громадський транспорт пересував громадян лише за спеціальним пропуском, якого ОСОБА_5 не мав. Крім того, указує ОСОБА_5 , що має матір похилого віку та неповнолітню доньку ОСОБА_9 , які мешкають разом з ним, а тому він з дому фактично не виходив, чим пояснює поважність неявки до органу пробації для відмітки 19 березня 2020 року, 02 квітня 2020 року, 21 травня 2020 року, 18 червня 2020 року. Неявки на реєстрацію до органу пробації 02 липня 2020 року, 16 липня 2020 року та 03 вересня 2020 року пояснює перебуванням на лікуванні в терапевтичному та неврологічному відділеннях лікарні, у зв`язку із отриманою у 2018 році травмою. Поряд з цим, ОСОБА_5 звертає увагу суду на те, що його притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 130 КУпАП, у зв`язку із тим, що він поспішав відвести матір до лікарні, в той час як не відмовлявся пройти медичний огляд на встановлення стану сп`яніння.
20 січня 2021 року на адресу апеляційного суду надійшло доповнення органу пробації до подання, в яких провідний інспектор відділу звертає увагу на те, 02.11.2020 на адресу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська скероване подання про вирішення питання скасування засудженому випробувального терміну та направлення ОСОБА_5 для відбування покарання за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 листопада 2018 року.
Також, в доповненнях до подання зазначається, що ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2020 року клопотання Новокодацького районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області відносно ОСОБА_5 , про застосування покарання за наявності кількох вироків на підставі ч. 4 ст. 70 КК України задоволено.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника, яка підтримала вимоги поданої ОСОБА_5 апеляційної скарги, просила скасувати ухвалу та відмовити в її задоволенні, а також прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги засудженого, перевіривши матеріали подання та особової справи № 214/2019 щодо ОСОБА_5 , дослідивши доповнення до подання органу пробації, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.
Згідно п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати, зокрема, питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.
Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.
Згідно ст. 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України "Про пробацію", а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Систематичним вчиненням правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, є вчинення засудженим протягом іспитового строку трьох і більше таких правопорушень.
Як убачається з матеріалів особової справи № 214/2019, ОСОБА_5 засуджено вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2019 року за ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, до покарання у вигляді трьох років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України, звільнено обвинуваченого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, з випробуванням, з іспитовим строком в два роки. На підставі ст. 76 КК України, зобов`язано обвинуваченого ОСОБА_5 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання.
Розпорядження про виконання вироку, який набрав законної сили, надійшло 13 листопада 2019 року для виконання до Новокодацького районного сектору м. Дніпро з питань пробації.
29 вересня 2020 року до суду надійшло подання органу пробації про скасування ОСОБА_5 про скасування засудженому випробувального терміну і направлення його для відбування покарання призначеного вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2019.
Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 був ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання з випробування, попереджений про недопустимість скоєння повторних злочинів та систематичних адміністративних правопорушень, винесено постанову про встановлення днів явки та реєстрації. Проте, засуджений ОСОБА_5 не з`явився до органу пробації 19.03.2020, 02.04.2020, 21.05.2020, 18.06.2020, 02.07.2020, 16.07.2020, 03.09.2020. Яремов грубо нехтує покладеними вироком суду на нього обов`язкам та ігнорує обов`язки періодичної реєстрації у уповноваженого органу з питань пробації. Також, ОСОБА_5 було притягнуто до адміністративної відповідальність за ч. 4 ст. 126, ч. 1 ст. 130 КУпАП. З наведених підстав суд прийшов до висновку про грубе порушення ОСОБА_5 умов відбування покарання з випробуванням та його стійке небажання виправитися, у зв`язку з чим скасував випробувальний термін та направив засудженого для відбування покарання.
З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, виходячи з такого.
З особової справи ОСОБА_5 убачається, що дійсно не з`являвся на реєстрацію у встановлені місцевим судом дати.
Відповідно до п. 5 глави 12 розділу IV наказу Міністерства Юстиції України Про затвердження Порядку здійснення нагляду та проведення соціально-виховної роботи із засудженими до покарань, не пов`язаних з позбавленням волі від 29.01.2019 № 272/5, поважними причинами неявки засудженої особи за викликом уповноваженого органу з питань пробації у призначений строк відповідно до частини першої статті 34, частини першої статті 37, частини шостої статті 41 КВК України визнаються несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, які фактично позбавляють її можливості своєчасно прибути за викликом (документально підтверджені).
В апеляційній скарзі засуджений свої неявки на реєстрацію до органу пробації обґрунтовує запровадженням карантину на території України, що на переконання апеляційного суду заслуговує в конкретному випадку на увагу.
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 від 11 березня 2020 року № 211, на всій території України з 12 березня 2020 року діють карантинні обмеження.
Отже, у зв`язку із запровадження карантину, який зокрема охоплює період, в який ОСОБА_5 не з`являвся на реєстрацію до органу пробації, колегія суддів приходить до висновку про те, ОСОБА_5 на реєстрацію не з`явився з поважних причин.
Однак, зазначену обставину суд залишив поза увагою за відсутності у матеріалах справи доказів наявності умислу у засудженого на ухилення від виконання покладеного на нього обов`язку дійшов помилкового висновку про наявність підстав про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком суду.
Стосовно іншого обов`язку покладеного на ОСОБА_5 вироком суду, дані про його невиконання засудженим відсутні.
Отже, наведеними у справі доказами не підтверджується, що ОСОБА_5 порушував покладені на нього вироком суду обов`язки, а відтак у суду не було підстав для скасування звільнення від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України та направлення засудженого для відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі.
При цьому, притягнення ОСОБА_5 , двічі, до адміністративної відповідальність, у відповідності до вимог закону не свідчить про систематичний характер вчинення засудженим правопорушень.
Таким чином, матеріали не містять даних, які прямо свідчили про стійке не бажання засудженого стати на шлях виправлення та виконувати покладені на нього обов`язки, що свідчить про передчасність внесення до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення ОСОБА_5 для відбування призначеного покарання.
Поряд з цим, необхідно вказати на те, що ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2020 року ОСОБА_5 на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2018 та вироком, шляхом поглинання покарання призначеного за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2019 у виді трьох років позбавлення волі, покаранням призначеним за вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06.11.2018 та остаточно призначено ОСОБА_5 до відбуття покарання у виді позбавлення волі на строк п`яти років. На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки, та покладенням обов`язків, визначених ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися до реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Наведене свідчить про те, що постановляючи 06.10.2020 ухвалу про скасування засудженим випробувального терміну суд не врахував наведену вище ухвалу від 17.09.2020.
Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала, як така, що не відповідає фактичним обставинам провадження стосовно ухилення засудженого від виконання покладених на нього обов`язків та небажання стати на шлях виправлення, підлягає скасуванню, а в задоволенні подання органу пробації про скасування випробувального терміну та направлення ОСОБА_5 для відбування покарання слід відмовити.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_5 задовольнити.
Ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 жовтня 2020 року, якою ОСОБА_5 , скасовано іспитовий строк і направлено його для відбування покарання у виді трьох років позбавлення волі, призначеного йому вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 лютого 2019 за ч. 1 ст. 289, ч. 1 ст. 185 КК України, в порядку, встановленому для осіб, засуджених до позбавлення волі, скасувати.
В задоволенні подання Новокодацького районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровській області про скасування ОСОБА_5 , випробувального терміну та направлення його для відбування покарання за вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2019 , відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4