ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 січня 2021 року смт Близнюки
Близнюківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
потерпілого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт за кримінальним провадженням, внесеним до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27 жовтня 2020 року за № 0000040 відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Настасівка Близнюківського району Харківської області, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, зареєстрованого мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України судимості не має;
за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України,
в с т а н о в и в:
19.10.2020, в ранковий час, ОСОБА_4 , знаходячись у своєму домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 , діючи з умислом, направленим на заволодіння чужим майном, а саме офіційними документами, переслідуючи при цьому корисливу мету, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки, скориставшись тим, що ОСОБА_5 загубив свої банківські картки у нього вдома, шляхом вільного доступу, без дозволу привласнив пластикові картки Акціонерного товариства Державний ощадний банк України № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , які відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію» від 02.10.1992, п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31, ст.1, п.15.2 ст.15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05.04.2000, ч.4 ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» від 07.12.2000 є офіційними документами та належать потерпілому ОСОБА_5 , з метою їх подальшого використання у злочинних цілях, а саме - заволодіння грошовими коштами.
Крім того, 21.10.2020, ОСОБА_4 , продовжуючи реалізацію свого наміру, спрямованого на таємне викрадення грошових коштів з рахунку банківської картки Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, держателем якої є потерпілий ОСОБА_5 , усвідомлюючи протиправність та караність своїх злочинних дій, з метою власного збагачення, отримавши можливість розпоряджатися карткою на власний розсуд, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення грошових коштів, що перебували на вказаному рахунку, здійснив ряд банківських операцій з картою Акціонерного товариства Державний ощадний банк України, держателем якої є потерпілий ОСОБА_5 поза його волею, а саме:
21.10.2020 у період часу, приблизно з 15 години 00 хвилин до 20 години 30 хвилин, ОСОБА_4 , знаючи цифровий пін-код до банківської картки, здійснив банківські операції з видачі готівки та операції розрахунку в торгово-сервісній мережі з банківською карткою Акціонерного товариства Державний ощадний банк України № НОМЕР_1 , держателем якої є потерпілий ОСОБА_5 , знявши з неї кошти 500 гривень о 15 годині 00 хвилин і 500 гривень о 20 годині 20 хвилин з банкомату, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , після чого придбавав на ці гроші продукти харчування, і 2 рази використовував вказану банківську картку для оплати продуктів харчування через термінал в магазині, розташованому по вул. Свободи, смт Близнюки, Харківської області на суму 21 гривня 60 копійок і 88 гривень 90 копійок, чим завдав потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 1135 гривень 50 копійок.
10 грудня 2020 року під час досудового провадження між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладено угоду про примирення.
Згідно зазначеної угоди, ОСОБА_4 беззастережно визнав обвинувачення в обсязі підозри і у судовому засіданні. На час укладення угоди будь-яких претензій матеріального чи морального характеру у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення, потерпілий ОСОБА_5 до підозрюваного ОСОБА_4 не має.
Також вказаною угодою сторони дійшли згоди щодо правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 357 та за ч. 1 ст. 185 КК України, істотних для даного кримінального провадження обставин, а також покарання, яке повинен понести обвинувачений, за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень, за ч. 1 ст. 185 КК України у виді 100 годин громадських робіт. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у виді 100 годин громадських робіт.
Прокурор в судовому засіданні зазначив, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просить цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому зазначену в угоді міру покарання.
У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 просив затвердити укладену угоду про примирення та призначити узгоджене сторонами покарання. Також пояснив, що претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого не має, розуміє, що при затверджені угоди про примирення буде позбавлений можливості вимагати притягнення обвинуваченого до кримінальної відповідальності за відповідне кримінальне правопорушення та вимагати відшкодування шкоди.
Обвинувачений ОСОБА_4 у судовому засіданні визнав себе винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України, в обсязі обвинувачення, пояснив обставини, при яких вчинив вказані кримінальні проступки, не оспорює факту крадіжки банківських карток та грошових коштів з цих карток, погодився на застосування до нього узгодженого виду і розміру покарання у разі затвердження угоди та пояснив, що він розуміє надані йому законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, характер пред`явленого обвинувачення і що здатен реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив угоду про примирення затвердити та призначити узгоджене покарання.
Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що сторони примирились і укладення угоди є добровільним. Зобов`язання, взяті на себе обвинуваченим за угодою про примирення можливі для виконання.
Як вбачається із наданих матеріалів, дії обвинуваченого ОСОБА_4 належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 357 КК України, тобто привласнення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів та за ч. 1 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про примирення.
Вирішуючи питання про затвердження угоди між потерпілим та обвинуваченим, суд виходить з наступного.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з ч. 1 ст. 469 КПК України угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого.
Як передбачено ч. 3 ст. 469 КПК України, угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.
Як встановлено, кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним, згідно зі ст. 12 КК України, належать до категорії кримінальних проступків.
При цьому, судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права, визначені п. 1 ч. 5 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 1 ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Обвинуваченому також були роз`яснені підстави для оскарження обвинувального вироку, яким затверджена угода, в апеляційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 3 ст. 394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені в п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Судом встановлено, що умови угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін.
Виходячи з викладеного, суд вважає, що угода підлягає затвердженню, оскільки відповідає вимогам ст. 471 КПК України. ОСОБА_4 може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, узгоджена сторонами міра покарання, з урахуванням ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень та даних про особу обвинуваченого, відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених в ст. 65 КК України.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався. Підстав для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.
Цивільний позов не заявлявся. Арешт на майно не накладався.
Долю речових доказів за цим кримінальним провадженням вирішити відповідно до вимог п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати за цим кримінальним провадженням відсутні.
Керуючись ст.ст. 314, 370, 371, 373 - 374, 475 КПК України, суд,
у х в а л и в:
Затвердити у кримінальному провадженні, якому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань 27 жовтня 2020 року присвоєно № 0000040, угоду про примирення від 10 грудня 2020 року між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:
за ч. 1 ст. 357 КК України штраф у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень;
за ч. 1 ст. 185 КК України - 100 годин громадських робіт.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 100 (сто) годин громадських робіт.
Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: пластикові картки Акціонерного товариства Державний ощадний банк України № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 , який передано під зберігальну розписку потерпілому ОСОБА_5 залишити останньому як власнику.
Роз`яснити, що у разі невиконання затвердженої судом угоди про примирення потерпілий має право звернутись до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку протягом встановленого законом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 185 КК України.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Інші учасники судового провадження мають право копію вироку суду отримати в суді.
Вирок може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду через Близнюківський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1