У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20.07.2020 Справа №607/11486/20

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду, в місті Тернополі клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області звернувся ОСОБА_3 з клопотанням про скасування арешту майна автомобіля марки Wolkswagen модель Passat,д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору 2000 року випуску ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , арешт на які було накладено ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 вересня 2018 року (справа №607/17702/18) в межах кримінального провадження № 0000028 від 12.01.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України.

Виходячи з ч. 3 ст. 132 КПК України, доведення необхідності застосування заходів забезпечення кримінального провадження покладено на слідчого, прокурора.

Заявник ОСОБА_3 у клопотанні вказав, що на даний час потреба у подальшому застосуванні до автомобіля заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту відпала, оскільки з зазначеним транспортним засобом проведено усі необхідні експертизи, відсутні ризики, які могли б перешкоджати кримінальному провадженню, відтак, просив суд скасувати накладений арешт на зазначений транспортний засіб.

В судове засідання сторони не з`явились. ОСОБА_3 подав заяву про розгляд справи без його участі, клопотання підтримав, просив задовольнити. Слідчий СВ Тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області В. Лесь проти задоволення клопотання не заперечив.

Дослідивши доводи клопотання та долучені до нього матеріали, беручи до уваги пояснення сторін, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Вирішуючи питання про подальше застосування заходів забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, у відповідності до ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституції та законами України.
Статтею 1 додаткового (першого) протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична, або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За ч. 1 ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Отже, в умовах реалізації учасниками кримінального провадження конституційного принципу змагальності і свободи в наданні ними суду своїх доказів, слідчим суддею вставлені фактичні дані для висновку про відсутність у провадженні обставин, які б виправдовували подальше втручання держави у право на мирне володіння особи майном та обумовлювали арешт її майна.

Абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України визначено, що арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Зважаючи на обставини кримінального провадження, із врахуванням того, що наданий час щодо зазначеного у клопотанні майна, щодо якого було вжито захід забезпечення у вигляді накладення арешту, в розумінні ст. 170 КПК України, яким є запобігання відчуженню, пошкодженню чи знищенню речового доказу, проведено необхідні слідчі дії та експертизи, і того, що такі ризики на даний час відсутні, а наявність обтяження не дає можливості заявнику вільно користуватися та володіти зазначеним майном, потреба в подальшому застосуванні заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна в частині користування зазначеним транспортним засобом відпала, відтак, клопотання підлягає задоволенню, застосований відповідно до ухвали Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 07 вересня 2018 року (справа №607/17702/18) захід забезпечення кримінального провадження скасуванню, а майно автомобіль Wolkswagen Passat,д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору 2000року випуску номер кузова НОМЕР_2 , поверненню ОСОБА_3 як володільцю зазначеного майна.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170, 174, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт на автомобіль марки Wolkswagen модель Passat,д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору 2000 року випуску ідентифікаційний номер кузова НОМЕР_2 , повернувши вказане майно володільцю ОСОБА_3 , який зареєстрований за адресою: с. Конопківка Теребовлянського району Тернопільської області.

Копію даної ухвали надіслати на адресу СВ тернопільського ВП ГУНП в Тернопільській області (м. Тернопіль, бул. Шевченка 10); володільцю майна ОСОБА_3 (с. Конопківка Теребовлянського району Тернопільської області).

Ухвала оскарженню не підлягає і заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1