Справа № 472/380/20
Номер провадження 1-кп/473/287/2020
УХВАЛА
Іменем України

"10" листопада 2020 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді колегіального складу ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
при розгляді кримінального провадження ЄРДР №0000047 по обвинуваченню

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Бузинове Іванівського району Одеської області, громадянина України, освіта базова загальна середня, не працює, сімейний стан одружений, на утриманні дітей не має, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкав без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , судимого 01 червня 2018 року Київським районним судом міста Одеси за ч.2 ст.187, ч.3 ст.289, ч.1 ст.70 КК України до 07 років 01 місяця позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна /єдиний унікальний номер судової справи №520/157/16-к, провадження №1-кп/520/405/18/, звільненого з місця відбування основного покарання 30 січня 2020 року умовно достроково в порядку ст.81 КК України на підставі ухвали Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 січня 2020 року з невідбутим строком основного покарання 09 місяців 19 днів позбавлення волі /єдиний унікальний номер судової справи №473/193/20, провадження №1-в/473/36/2020/,
в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України,

Учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,

потерпіла /цивільний позивач/ - ОСОБА_5

представник потерпілої /цивільного позивача/ ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6
захисник - адвокат ОСОБА_7
обвинувачений /цивільний відповідач/ - ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_3 за ч.3 ст.289 КК України.
Ухвалою суду від 22 вересня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_3 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк до 20 листопада 2020 року.
В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 на 60 днів. Прокурор зазначив, що обраний запобіжний захід підлягає продовженню, так як забезпечує виконання процесуальних обов`язків обвинуваченого ОСОБА_3 .

Представник потерпілої ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 підтримала клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора та просив змінити запобіжний захід обвинуваченому з тримання під вартою на домашній арешт цілодобово за адресою: АДРЕСА_3 .

Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку його тримання під вартою, та крім того підтримав клопотання свого захисника та в судовому засіданні просив змінити йому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт цілодобово за адресою: АДРЕСА_3 за місцем помешкання його бабусі ОСОБА_8 .

Строк дії запобіжного заходу в виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_3 спливає 20 листопада 2020 року. До даної дати закінчити розгляд кримінального провадження неможливо.

Суддя ОСОБА_9 , яка в складі колегії в даному кримінальному провадженні перебуває на лікарняному.

Відповідно до Закону України від 13 квітня 2020 року «Про внесення зміни до пункту 20 5 розділу XI "Перехідні положення" Кримінального процесуального кодексу України щодо особливостей судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні та розгляду окремих питань під час судового провадження на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.
Оскільки на території України встановлено карантин і член колегії суддів перебуває на лікарняному, беручи до уваги, що до закінчення строків тримання під вартою обвинуваченого неможливо колегіально розглянути клопотання про продовження або зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд приходить до висновку про необхідність вирішення питання щодо строків тримання обвинуваченого під вартою головуючим суддею складу колегії суддів по справі одноособово.
Приймаючи до уваги вимоги ч.2 ст.177 КПК України, а також те. що обвинувачений ОСОБА_3 відповідно до обвинувального акту обвинувачується в скоєнні особливо тяжкого злочину, з урахуванням даних про особу обвинуваченого, який офіційно не працевлаштований, є судимим, з метою запобігання спробам обвинуваченого ОСОБА_3 незаконно впливати на потерпілу та свідків по кримінальному провадженню, які не допитані, переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, суд вважає, що є наявними підстави для запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому суд продовжує щодо обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. При цьому суд враховує, що з часу обрання до обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не змінилися підстави для такого запобіжного заходу. Суд бере до уваги і те, що перебуваючи під більш м`яким запобіжним заходом а ніж тримання під вартою, обвинувачений ОСОБА_3 зможе переховуватися від суду. Тяжкість покарання, яке може бути призначено обвинуваченому ОСОБА_3 при визнанні його вини за вироком суду, може викликати його втечу. Також суд бере до уваги і те, що обвинувачений ОСОБА_3 раніше був засуджений за скоєння умисних особливо тяжкого та тяжкого кримінальних правопорушень, а тому має місце такий ризик, як можливість вчинення ним інших кримінальних правопорушень. Зважаючи на викладене суд дійшов висновку про те, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню. Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи чи продовжуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
З урахуванням конкретних обставин вчинення кримінального правопорушення, яке інкримінуються обвинуваченому, суд вважає, що у цьому судовому провадженні є наявним суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства.
Суд, враховуючи, що обставини по справі з часу обрання запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 не змінились, а ризики передбачені ст.177 КПК України, не зменшились, що унеможливлює застосування до обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого заходу забезпечення кримінального провадження, а тому суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для обрання обвинуваченому інших більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою.
Будь яких даних про зменшення чи відсутність ризику передбаченого ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.
Виходячи з принципу правової визначеності суд вважає необхідним з урахуванням часу, потрібного для судового розгляду кримінального провадження в розумні строки, продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою до 31 грудня 2020 року включно.
В судовому засіданні встановлені обставини, які є достатніми відповідно до п.2 ч.1 ст.196 КПК України, та свідчать про існування ризиків, передбачених ст.177 КПК України, в виді можливості обвинуваченого ОСОБА_3 переховуватися від суду, вчинити інші кримінальні правопорушення, а також впливати на свідків обвинувачення даного кримінального процесу: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , яка є дружиною обвинуваченого ОСОБА_3 , ОСОБА_12 , які дають підстави для задоволення клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу в виді тримання під вартою, та відмови в задоволенні клопотань сторони захисту про обрання більш м`яких запобіжних заходів обвинуваченому ОСОБА_3 , ніж тримання під вартою в Державній установі «Миколаївський СІЗО».

В судовому засіданні прокурором доведені обставини, передбачені п.1 та п.2 ч.1 ст.177 КПК України, тому суд вважає доцільним продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 .

В судовому засіданні встановлено існування обставини, які свідчать про те, що ризики ухилення від суду не зменшилися, що виправдовує тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою.

Посилання сторони захисту на те, що обвинувачений ОСОБА_3 має міцні соціальні зв`язки не є визначальними та беззаперечними, які б створювали процесуальні підстави для обрання обвинуваченому ОСОБА_3 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 350, 369, 372 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу обвинуваченому за ч.3 ст.289 КК України ОСОБА_3 в виді тримання під вартою в Державній установі "Миколаївський СІЗО" задовольнити.

Обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.289 КК України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити строк дії запобіжного заходу в виді тримання під вартою в Державній установі "Миколаївський СІЗО"до 31 грудня 2020 року включно.

В задоволенні клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_3 з тримання під вартою в Державній установі «Миколаївський СІЗО» на більш м`який від запобіжного заходу цілодобовий домашній арешт за адресою: АДРЕСА_4 відмовити.

Копію ухвали про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Миколаївський СІЗО» обвинуваченому за ч.3 ст.289 КК України ОСОБА_3 вручити обвинуваченому ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду відповідно до рішення Конституційного суду України від 13 червня 2019 року №4-р/2019 протягом семи днів з моменту її оголошення, а обвинуваченим ОСОБА_3 в той самий строк, з моменту отримання ним копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення і подання апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Головуючий суддя ОСОБА_1