КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4
прокурора ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 13 серпня 2020 року, про продовження строку тримання під вартою,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання його під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» на шістдесят діб, тобто до 11 жовтня 2020 року включно.

На вказану ухвалу суду, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування ухвали Подільського районного суду м. Києва від 13 серпня 2020 року та постановлення апеляційним судом нової ухвали, якою відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та обрати останньому запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , з покладенням на останнього відповідних обов`язків.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги захисник зазначає, що суд першої інстанції постановив ухвалу про продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою на підставі ст. 331 КПК України з власної ініціативи, зазначивши, що прокурор довів ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Однак, прокурор, всупереч вимог ч. 2 ст. 184 КПК України не подавав клопотання про продовження строку тримання під вартою та копії матеріалів, якими обґрунтовується таке клопотання, а лише на словах зазначив про існування ризиків і про необхідність тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.
Крім того, апелянт вказує, що ОСОБА_7 має численні нагороди, позитивну характеристику з місця роботи, є інсулінозалежним, оскільки у нього тяжка форма цукрового діабету, є інвалідом 2-ї групи, а тому відсутні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_7 буде переховуватися від органів слідства чи суду, що він може знищити, сховати або спотворити речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, у зв`язку з чим вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 на підтримку доводів поданої апеляційної скарги; думку прокурора, який посилаючись на законність і обгрунтованість ухвали суду заперечував проти апеляційної скарги захисника; перевіривши матеріали контрольного провадження та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року № 4-р/2019 року у справі за конституційною скаргою ОСОБА_8 було вирішено визнати таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення ч.2 ст. 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 2 ст. 331 КПК вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Вирішуючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 суд першої інстанції врахував, що перебуваючи на волі ОСОБА_7 може продовжити вчиняти аналогічні, або інші кримінальні правопорушення, оскільки він офіційно безробітній, не має джерела доходу та може продовжити вчиняти інші аналогічні злочини, для здобуття коштів для існування. Суд взяв до уваги, що саме усвідомлення обвинуваченого ОСОБА_7 невідворотності покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним у вчиненні кримінальних правопорушень, які йому інкримінують, може призвести до того, що він, не маючи стійких позитивних соціальних зв`язків, буде намагатися уникнути суду та перебувати тривалий час в розшуку. Судом також було враховано і ту обставину, що обвинувачений ОСОБА_7 перебуваючи на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може впливати на малолітню потерпілу та свідків у кримінальному провадженні, так як йому відомі їх контактні дані.
На переконання колегії суддів, вказані обставини кримінального провадження свідчать про неможливість обрання стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 іншого запобіжного заходу, зокрема і у виді цілодобового домашнього арешту, про що ставить питання захисник в апеляційній скарзі, оскільки більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 під час розгляду кримінального провадження в суді.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що підстави, у зв`язку з наявністю яких обвинуваченому ОСОБА_7 був обраний запобіжний захід у виді тримання під вартою не відпали, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України не зменшилися.
Доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони спростовуються вищенаведеними доводами місцевого суду, не підтверджуються матеріалами кримінального провадження та в цілому не впливають на правильність висновків суду першої інстанції про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Посилання апелянта на те, що прокурор всупереч вимог ч. 2 ст. 184 КПК України, не подав клопотання про продовження строку тримання під вартою не може розцінюватися як порушення вимог закону, оскільки відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України суд першої інстанції, незалежно від наявності клопотань зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою.
З приводу аргументів захисника про те, що у обвинуваченого ОСОБА_7 тяжка форма цукрового діабету, він є інвалідом 2-ї групи слід зазначити, що в матеріалах провадження не міститься будь-яких доказів того, що обвинувачений з вказаним діагнозом не може перебувати в умовах ізоляції.
За викладеним, ухвала Подільського районного суду м. Києва від 13 серпня 2020 року про продовження ОСОБА_7 строку тримання його під вартою, який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 156, ч. 4 ст. 152, ч. 4 ст. 301, ч. 5 ст. 301, ч.ч. 1, 2 ст. 189 КК України винесена з додержанням вимог кримінального процесуального закону, є обґрунтованою, а тому підстав для її скасування та зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу на цілодобовий домашній арешт, про що ставиться питання в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає

.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 13 серпня 2020 року, якою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» на шістдесят діб, тобто до 11 жовтня 2020 року включно без зміни.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді: __________________ _________________ __________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3