справа № 557/1941/19
провадження № 1-кп/563/55/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29.12.2020 року м. Корець

Корецький районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Корець кримінальне провадження № 0000441 від 08 листопада 2019 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Тур`я, Дубенського району, Рівненської області, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з початковою освітою, не депутата, раніше судимого Корецьким районним судом Рівненської області 16 вересня 2020 року за ч.2 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до 4 років позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки,
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2, ч.3 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в :

В ніч на 07 листопада 2019 року, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном та прагнучи обернути його на свою користь, діючи умисно, з корисливих мотивів, шляхом зриву навісного замка з вхідних дверей, за допомогою металевої шпильки для припалювання домашніх тварин, проник в гаражне приміщення ОСОБА_6 , розміщене по АДРЕСА_1 звідки таємно викрав газову горілку з гумовим шлангом чорного кольору, та дві каністри із вмістом в них бензину та дизельного палива чим спричинив для потерпілої майнову шкоду на загальну суму 333,00 гривні.
Крім того, в ніч на 13 листопада 2019 року, ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне заволодіння чужим майном та прагнучи обернути його на свою користь, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, зайшов до господарства ОСОБА_7 , що розташоване в АДРЕСА_2 , звідки таємно викрав його велосипед марки «RAGAZZI» синього кольору, вартістю 2266,67 гривень, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на вказану суму.
Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень визнав повністю, підтвердив обставини вчинення кримінальних правопорушень викладені в обвинувальному акті. У вчиненому щиро кається та просив його суворо не карати.

Потерпілі ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилися, подали заяви про проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду без їх участі. Претензій матеріального характеру до обвинуваченого ОСОБА_4 не мають.

Обвинуваченим не оспорюються докази стосовно фактичних обставин, які об`єктивно доводять вчинення ним інкримінованих кримінальних правопорушень. Суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким не оспорюються. У суду немає сумніву у добровільності та істинності учасників судового розгляду.

Суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України та за згодою обвинуваченого, захисника, представника державного обвинувачення, вважає за можливе визнати недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які не оспорюються учасниками судового провадження.

При цьому, суд переконався у тому, що обвинувачений правильно розуміє зміст всіх обставин справи, які б підлягали б доказуванню і ним не заперечуються. Сумніву у добровільності та істинності його позиції не має. Обвинуваченому роз`яснено, що він при відмові від дослідження доказів щодо фактичних обставин буде позбавлений можливості оспорювати їх в апеляційному порядку. Усвідомивши це, обвинувачений наполіг на істинності позиції у визнанні винуватості і викладених обставинах.

Суд приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 доведена, його дії правильно кваліфіковані за ч.2 та ч. 3 ст.185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане із проникненням у інше приміщення, вчинене повторно.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 суд виходить із встановленої ст.50 КК України мети покарання, якою є не лише кара, а й виправлення особи і запобігання вчиненню нових злочинів, що заснована на вимогах виваженості та справедливості. При призначенні обвинуваченому покарання суд у відповідності до ст.65 КК України враховує сукупність обставин, при яких вчинено кримінальні правопорушення, характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст.185 КК України, які згідно ст.12 КК України які є відповідно нетяжким та тяжким злочинами.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого немає.

По місцю проживання обвинувачений ОСОБА_4 характеризується задовільно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Частиною 4 ст.70 КК України визначено, що за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 23.09.2019 року №51-2631кмо19 зазначалось, що якщо особа, щодо якої було застосоване звільнення від відбування покарання на підставі і в порядку статті 75 КК України, вчинила до ухвалення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, від відбування якого також звільняється з випробуванням, суд визначає остаточне покарання згідно частини 4 статті 70 КК України, а також звільняє особу від відбування остаточного покарання, встановивши іспитовий строк за правилами статті 75 КК України.

Об`єднана палата виходила з того, що самостійне виконання вироків порушує приписи частини 4 статті 70 КК України, які не визначають відмінних варіантів призначення покарання залежно від того, чи застосовано при призначенні покарання звільнення від його відбування з випробуванням. Закон про кримінальну відповідальність в частині 1 статті 70 КК України встановив три альтернативних способи призначення покарання: поглинання менш суворого більш суворим, повне складання покарань, часткове складання покарань.

Беззаперечно стверджено, що зміст статті 70 КК України не передбачає самостійне виконання вироків.

Судом при призначенні покарання встановлено, що злочини, передбачені ч.2 та ч. 3 ст.185 КК України обвинувачений ОСОБА_4 вчинив до постановлення вироку Корецьким районним судом Рівненської області від 16 вересня 2020 року, згідно якого йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, відповідно до ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

При призначенні покарання ОСОБА_4 суд враховує, що злочинні дії не заподіяли тяжких наслідків, матеріальна шкода відшкодована, відсутні обтяжуючі обставини, обвинувачений має твердий намір стати на шлях виправлення, позицію потерпілих, які претензій до обвинуваченого не мають. За таких обставин, суд приходить до переконання про можливість звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, встановивши іспитовий строк та з покладенням відповідно до ч.1 ст.76 КК України обов`язків.

Суд вважає, що таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів і застосування більш суворих розмірів покарання або ізоляції від суспільства, за конкретних обставин справи і поведінки останнього, суд визнає явно не справедливим і достатніх підстав для цього не вбачає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Питання речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Вартість витрат на залучення експертів суд рахує вірним стягнути із обвинуваченого відповідно до ст.124 КПК України.
Клопотання про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 під час судового розгляду учасниками судового провадження не заявлялося.

Керуючись ст.ст. 349, 369-371, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України і призначити покарання:

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки і 6 (шість) місяців.

Відповідно до ч. 1ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням ОСОБА_4 за сукупністю злочинів призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки і 6 (шість) місяців.

На підставі ч.4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Корецького районного суду Рівненської області від 16 вересня 2020 року більш суворим покаранням, призначеного за цим вироком, остаточно призначити покарання ОСОБА_4 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбуття покарання, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки та 6 (шість) місяців.

Зобов`язати ОСОБА_4 на підставі ч.1 ст.76 КК України:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи та навчання.

Речові докази по кримінальному провадженню:

- газову горілку з гумовим шлангом чорного кольору, що передана на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_8 залишити за нею;

- велосипед марки «RAGAZZI» синього кольору, що переданий на відповідальне зберігання потерпілому ОСОБА_7 залишити за ним;

- металеву шпильку для припалювання домашніх тварин, що передана в кімнату зберігання речових доказів Гощанського ВП Острозького ВП ГУНП в Рівненській області знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати в розмірі 2266,67 грн.
Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Корецький районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

За правилами, встановленими ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 цього Кодексу.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які небули присутні в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1