Справа №639/6472/20
Провадження №1-м/639/2/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 грудня 2020 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника адвоката ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, який має на утриманні малолітню дитину, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого:

- 23.08.2017 року Ленінським районним судом м. Володимира РФ за вчинення злочинів, передбачених п. «г» ч. 4 ст. 228.1, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 та ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, -

в с т а н о в и в:
На розгляд до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшло клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно громадянина України ОСОБА_5 , в якому Міністерство юстиції України просить:

-визначити за Кримінальним кодексом України правову кваліфікацію діянь, у вчиненні яких ОСОБА_5 визнано винним вироком Ленінського районного суду м. Володимира РФ від 23.08.2017 року;
-визначити строк позбавлення волі, що підлягає відбуванню засудженим ОСОБА_5 на підставі вироку Ленінського районного суду м. Володимира РФ від 23.08.2017, зазначивши про початок відбування строку покарання;
-вирішити питання щодо виконання вироку Ленінського районного суду м. Володимира РФ від 23.08.2017 в частині сплати процесуальних витрат.
В поданому клопотанні представник Міністерства юстиції України просить розглянути вказане клопотання за його відсутності, що відповідно до ч. 1 ст. 610 КПК України не перешкоджає судовому розгляду клопотання по суті.

Під час судового засідання прокурор Новобаварського відділу Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 та захисник ОСОБА_4 клопотання Міністерства юстиції України підтримали та просили суд прийняти рішення про приведення вироку суду Російської Федерації стосовно засудженого ОСОБА_5 у відповідність до законодавства України.

Крім цього, прокурор та захисник вважали за можливе зарахувати засудженому ОСОБА_5 строк попереднього ув`язнення в строк призначеного покарання за вироком Ленінського районного суду м. Володимира РФ від 23.08.2017 року, відповідно до вимог Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Вислухавши пояснення прокурора та захисника, оцінивши доводи заявленого клопотання та дослідивши додані до нього матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Судовим розглядом встановлено, що 10 вересня 2020 року наказом Міністерства юстиції України № 3122/5 прийнято рішення про прийняття в Україну засудженого вироком російського суду громадянина України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до статті 606 КПК України, статті 3 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, пунктів 7, 8, 12 Розділу XII «Інструкції про порядок здійснення міжнародного співробітництва з питань взаємної правової допомоги, видачі правопорушників (екстрадиції), передачі (прийняття) засуджених осіб, виконання вироків та інших питань міжнародного судового співробітництва у кримінальному провадженні під час судового провадження», затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 19.08.2019 №2599/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22.08.2019 за №956/33927, та на підставі запиту Міністерства юстиції Російської Федерації від 19.12.2018 за № 06-165307/18.
Вимогами ч. 3 ст. 609 КПК України визначено, що у разі прийняття рішення щодо прийняття громадянина України, засудженого судом іноземної держави, для подальшого відбування покарання на території України, Міністерство юстиції України звертається до суду з клопотанням про приведення вироку суду іноземної держави у відповідність із законодавством України.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 КПК України вказане клопотання підсудне Жовтневому районному суду м. Харкова, оскільки останнє відоме місце проживання ОСОБА_6 на території України знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади м. Харкова.
Вироком Ленінського районного суду м. Володимира Російської Федерації від 23.08.2017 року, який набрав законної сили 18.10.2017 року, ОСОБА_5 засуджено:
-за п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ (епізоди від 14 25 травня 2016 року) до 10 років позбавлення волі;

-за п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ (епізоди від 26 30 травня 2016 року) до 10 років позбавлення волі;

-за ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 КК РФ (епізоди від 03 05 червня 2016 року) на строк 9 років позбавлення волі.

На підставі ч. 3 ст. 69 КК РФ за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань призначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років 6 місяців з відбуванням у виправній колонії суворого режиму.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_6 залишено без змін у вигляді тримання під вартою. Строк відбування покарання ОСОБА_6 відраховується з 23.08.2017 року. Зараховано в строк відбування покарання час утримання ОСОБА_6 під вартою в період з 06.06.2016 по 22.08.2017 року включно.
Стягнуто з ОСОБА_5 в дохід держави судові втрати у вигляді оплати винагороди адвоката у розмірі 6860 рублів.
Ухвалою Володимирського обласного суду від 18.10.2017 року вирок Ленінського районного суду м. Володимира від 23.08.2017 року стосовно ОСОБА_6 залишено без змін.
Вирок набрав законної сили 18 жовтня2017 року.

На теперішній час ОСОБА_5 відбуває покарання в ФКУ «Виправна колонія № 6 УФСВП Росії по Володимирській області», кінець строку покарання - 06.12.2026 року.
За вироком суду ОСОБА_6 засуджений за вчинення злочинів, передбачених пунктом «г» частини четвертої статті 228-1 КК РФ (незаконний збут наркотичних речовин, вчинений з використанням інформаційно-телекомунікаційних мереж (в т.ч. мережі Інтернет), групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі; 2 епізоди), частиною третьою статті 30, пунктом «г» частини четвертої статті 228-1 КК РФ (замах на незаконний збут наркотичних речовин, вчинений групою осіб за попередньою змовою, у великому розмірі), що також є караними діяннями відповідно до законодавства України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до ч. 3 ст. 30 КК Російської Федерації, замахом на злочин визнаються умисні дії (бездіяльність) особи, безпосередньо направлені на вчинення злочину, якщо при цьому злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від цієї особи.

Пунктом «г» частини 4 статті 228.1 КК Російської Федерації передбачено, що незаконне виробництво, збут чи пересилання наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, вчинене у великому розмірі, карається позбавленням волі на строк від 10 (десяти) до 20 (двадцяти) років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до двадцяти років або без такого та зі штрафом у розмірі до одного мільйона рублів чи в розмірі заробітної плати чи іншого доходу засудженого за період до п`яти років чи без такого.

Чинний Кримінальний кодекс України містить норми, які також визначають кримінальну караність діяння, за які був засуджений ОСОБА_5 вироком Ленінського районного суду м. Володимира РФ від 23.08.2017 року.

Частиною 2 статті 307 КК України передбачено кримінальну відповідальність за незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення чи пересилання з метою збуту, а також незаконний збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, вчинене за попередньою змовою групою осіб, або якщо предметом таких дій були наркотичні засоби, психотропні речовини або їх аналоги у великих розмірах чи особливо небезпечні наркотичні засоби або психотропні речовини, що карається позбавленням волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Частиною 3 статті 307 КК України передбачено кримінальну відповідальність за дії, передбачені частинами першою або другою цієї статті, якщо предметом таких дій були психотропні речовини в особливо великих розмірах, що карається позбавленням волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна.

Вимогами ч. 2 ст. 15 КК України передбачено, що замах на вчинення злочину є закінченим, якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

З відповіді Державної служби України з лікарських засобів та контролю за наркотиками від 13.11.2020 року встановлено, що сполука РVР, хімічна назва - 1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он та MDMB-CHMINACA, синонім назви: (S)-MDMB-CHMINACA, MDMB(N)-CHM, хімічна назва - метил(2S)-3,3-диметил-2-[(1-циклогексилметил-1Н-індазол-3-карбоніл)аміно]бутаноат включені до Списку № 2 Таблиці І Особливо небезпечні психотропні речовини, обіг яких заборонено, Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, тому їх обіг на території України підпадає під дію заходів контролю, регламентованих Законом України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори».
Розміри психотропної речовини РVР затверджено наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 № 188 «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 16.08.2000 за № 512/4733, та становлять відповідно: невеликі до 0,15 г; великі від 1,5 г до 15,0 г; особливо великі 15,0 г і більше.
Розміри психотропної речовини MDMB-CHMINACA, станом на 13.11.2020, Наказом не затверджені.
Таким чином, по епізоду вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення від 14 - 25 травня 2016 року, предметом злочину була особливо небезпечна психотропна речовина - РVР, загальною масою 1,082 грам, що відповідно до законодавства України не є великим розміром психотропної речовини.
По епізоду від 26 - 30 травня 2016 року предметом злочину була особливо небезпечна психотропна речовина - РVР, загальною масою 1,133 грам, що відповідно до законодавства України не є великим розміром психотропної речовини.
По епізоду від 03 - 05 червня 2016 року предметом злочину була особливо небезпечна психотропна речовина РVР, загальною масою 190,106 грами, що відповідно до законодавства України є особливо великим розміром психотропної речовини.
Таким чином, вчинені ОСОБА_5 злочини на території Російської Федерації, за які він засуджений вироком Ленінського районного суду м. Володимира РФ від 23.08.2017 року, підлягають кваліфікації:

-по епізоду від 14 - 25 травня 2016 року -за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, вчинене за попередньою змовою групою осіб;

-по епізоду від 26 30 травня 2016 року -за ч. 2 ст. 307 КК України, як незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, вчинене за попередньою змовою групою осіб;

-по епізоду від 03 - 05 червня 2016 року - за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України, як закінчений замах на незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини, вчинене за попередньою змовою групою осіб, у особливо великих розмірах.

Відповідно до роз`яснень, наданих в абзаці 2 пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, за окремими епізодами злочинної діяльності або за окремими

пунктами статті (частини статті) КК, які не мають самостійної санкції, покарання не призначається.

Згідно з ч. 1 ст. 69-1 КК України, за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

У вироку Ленінського районного суду м. Володимира РФ від 23.08.2017 року встановлено обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 : з`явлення із зізнанням, щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів, а по останньому епізоду - сприяння виявленню та вилученню з незаконного обігу приготовлених до збуту наркотичних засобів.

При цьому, за вироком Ленінського районного суду м. Володимира РФ від 23.08.2017 року щодо ОСОБА_5 не встановлено обставин, які обтяжують покарання.

Таким чином, за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, засудженому ОСОБА_5 , з урахуванням вимог ч. 1 ст. 69-1 КК України, може бути призначено покарання не більше 6 років 8 місяців позбавлення волі (2/3 від максимального строку покарання за санкцією статті у виді 10 років позбавлення волі).

Відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України, за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.
За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України, засудженому ОСОБА_5 , з урахуванням вимог ч. 3 ст. 68 КК України, може бути призначено покарання не більше 8 років позбавлення волі (2/3 від максимального строку покарання за санкцією статті у виді 12 років позбавлення волі).

Оскільки за вироком Ленінського районного суду м. Володимира РФ від 23.08.2017 року ОСОБА_5 не призначалось додаткове покарання у виді конфіскації майна, при приведенні вироку суду у відповідність із законодавством України суд вважає неможливим призначення ОСОБА_5 цього додаткового покарання, оскільки це призведе до посилення кримінального покарання засудженого та буде суперечити п. d) ч. 1 ст. 11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України, при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 70 КК України, при складанні покарань остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначається в межах, встановлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яка передбачає більш суворе покарання. Якщо хоча б одне із кримінальних правопорушень є умисним тяжким або особливо тяжким злочином, суд може призначити остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у межах максимального строку, встановленого для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення за ч. 2 ст. 307 КК України є умисним тяжким злочином, кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 307 КК України - умисним особливо тяжким злочином.

Таким чином, на підставі ч. 1, 2 ст. 70 КК України за сукупності злочинів суд вважає необхідним призначити засудженому ОСОБА_5 остаточне покарання, із застосуванням принципу часткового складання призначених покарань, у виді 10 років 6 місяців позбавлення волі без конфіскації майна, що відповідає тривалості покарання, призначеного за вироком Ленінського районного суду м. Володимира РФ від 23.08.2017 року.

Вимогами пункту с) ч. 1 ст. 11 Конвенції визначено, що компетентний орган повинен зарахувати у строк покарання весь період, впродовж якого засуджена особа була позбавлена волі.
Згідно з статтею 12 Конвенції, кожна Сторона може прийняти рішення про помилування, амністію або пом`якшення вироку у відповідності до своєї конституції або інших законів.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України (щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання)» №838-VIII від 26.11.2015 року, який набрав чинності 24.12.2015 року, зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.08.2018 року по справі №663/537/17 викладено правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), згідно якого, якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної дії кримінального закону в часі.

Оскільки ОСОБА_5 засуджений за вчинення злочинів, які було вчинено в період часу з 14.05.2016 по 05.06.2016 року, тому на підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року) йомунеобхідно в строк покарання зарахувати строк попереднього ув`язнення з 06.06.2016 року (дата фактичного затримання) по 18.10.2017 року (дата набрання вироком законної сили), виходячи із співвідношення, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.
Відповідно до частини 6 статті 610 КПК України, при розгляді питання про виконання покарання суд може одночасно вирішити питання про виконання вироку суду іноземної держави в частині цивільного позову і процесуальних витрат, у разі наявності відповідного клопотання.

За вироком Ленінського районного суду м. Володимира РФ від 23.08.2017 року з засудженого ОСОБА_5 стягнуто на користь держави судові витрати на оплату праці адвоката в розмірі 6860 російських рублів.
29.07.2020 року з листом Мін`юсту РФ від 09.06.2020 №06-6515/20 отримано довідку ФКУ «Виправна колонія № 6 УФСВП Росії по Володимирській області», згідно з якою в бухгалтерії установи знаходяться виконавчий лист №1-142/2017 від 18.10.2017 щодо стягнення з ОСОБА_5 процесуальних витрат на суму 1100 рублів, з яких сплачено 104 рублі, та витрати на оплату винагороди адвоката 6860 рублів, стягнення щодо яких не проводились.
Засуджений ОСОБА_5 надав письмові гарантії сплатити наявну фінансову заборгованість за виконавчими провадженнями, про що надано заяву засудженого від 08.11.2018 року.

Таким чином, із засудженого ОСОБА_5 на користь держави Російська Федерація необхідно стягнути процесуальні витрати у розмірі 996 російських рублів та судові витрати на оплату винагороди адвоката у розмірі 6860 російських рублів.
На підставі викладеного, керуючись Конвенцією про передачу засуджених осіб 1983 року,вимогами ст.ст. 369 - 372, 376, 392, 395, 609, 610 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку суду Російської Федерації у відповідності із законодавством України стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - задовольнити.
Вирок Ленінського районного суду м. Володимира Російської Федерації від 23.08.2017 року, яким ОСОБА_5 засуджено за п. «г» ч. 4 ст. 228.1, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 та ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації до 10 років 6 місяців позбавлення волі - привести у відповідність із законодавством України.
Визначити, що п. «г» ч. 4 ст. 228.1, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 та ч. 3 ст. 30, п. «г» ч. 4 ст. 228.1 Кримінального кодексу Російської Федерації, за якими засуджено ОСОБА_5 вироком Ленінського районного суду м. Володимира Російської Федерації від 23.08.2017 року, відповідають ч. 2 ст. 307 КК України, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України.
ОСОБА_5 вважати засудженим за ч. 2 ст. 307 КК України, ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України та визначити йому покарання:
-за ч. 2 ст. 307 КК України, із застосуванням ч. 1 ст. 69-1 КК України, у виді 6 (шести) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі без конфіскації майна;
-за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України, із застосуванням ч. 3 ст. 68 КК України, у виді 8 (восьми) років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ч. 1, ч. 2 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань, визначити ОСОБА_5 до відбування остаточне покарання у виді 10 (десяти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі без конфіскації майна.
Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_5 відраховувати з дати фактичного затримання, тобто з 06.06.2016 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року) зарахувати засудженому ОСОБА_5 в строк призначеного покарання строк попереднього ув`язнення з 06.06.2016 року (дата фактичного затримання) по 18.10.2017 року (дата набрання вироком законної сили) виходячи із співвідношення, що 1 (одному) дню попереднього ув`язнення відповідає 2 (два) дні позбавлення волі.
Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь держави Російська Федерація процесуальні витрати у розмірі 996 російських рублів та судові витрати на оплату винагороди адвоката у розмірі 6860 російських рублів.
Копію ухвали направити прокурору, захиснику та до Міністерства юстиції України.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1