справа №619/3663/20
провадження №1-кп/619/339/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2020 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Дергачі кримінальне провадження №0000766 від 01.07.2020 з обвинувальним актом щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , українця,громадянина України,не працюючого, раніше не судимого:

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Дергачівського районного суду Харківської області надійшов обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_6 за фактом скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.2 ст.186 КК України, внесених в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000737 від 23.06.2020.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 21.08.2020 було призначено підготовче судове засідання.

Під час підготовчого судового засідання не було встановлено підстави для прийняття рішень, передбачених п.п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України.
Підстав для здійснення кримінального провадження у закритому судовому засіданні не встановлено.
Клопотань учасників судового провадження щодо, здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту, витребування певних речей чи документів не надійшло.
У підготовчому судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про призначення справи до судового розгляду

Захисник ОСОБА_4 проти призначення справи до судового розгляду не заперечувала, разом з тим з урахуванням обставин по справі просила змінити ОСОБА_6 запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт.

Потерпіла ОСОБА_5 та обвинувачений ОСОБА_6 клопотання захисника ОСОБА_4 підтримали та просили суд його задовольнити.

Заслухавши клопотання захисника та думку прокурора, потерпілої, обвинуваченого , оцінивши в сукупності всі обставини, в тому числі передбачені п.п.1-11 ч.1 ст.178 КПК України, суд доходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд вважає, що зазначені у клопотанні обставини свідчать про достатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.
Будь яких доказів, які б свідчили, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені ч.1п.1-5 та ч.2 ст. 177 КПК України суду не надано.
Згідно Постанови Пленуму № 14 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19.12.2014 року « Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» у ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків , що виправдовують обмеження свободи , в іншому випадку суд може замінити запобіжний захід на більш м`який.
Відповідно до ЗУ « Про попереднє ув`язнення» та ст..177 КПК України зазначено, що запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого, засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду , перешкоджати встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.
У відповідності до Інформаційного Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року « Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінально-процесуального кодексу України» вказано, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у ч.1 ст.177 КПК України.
Підставою застосування запобіжного заходу, згідно ч.2 ст.177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків , які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ст.177ч.1 КПК України.
Як зазначено в Рішенні Європейського суду з прав людини/надалі ЄСПЛ/ « Клішин проти України» (№ 30671/04 від 23.02.2012 року) підстави для тримання під вартою мають бути підтверджені фактами.
В п.85 Рішення ЄСПЛ « Харченко проти України» (№ 40107/02 від 10.02.2011р) вказано, що продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Як зазначено в п.111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» (№ 72967/01 від 01.03.2007 року) зазначено, що обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних підстав) для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п.4 ст.5 Конвенції.
В Рішенні ЄСПЛ «Александер Макаров проти Росії» (№15217/07 від 12.03.2007 року) вказано, що національні органи влади зобов`язані проаналізувати особисті обставини особи докладніше та навести на користь тримання її під вартою конкретні підстави, підкріплені встановленими в судовому засіданні доказами.
Як зазначено в Рішенні ЄСПЛ « Мамедова проти Росії» (№7064 від 01.06.2006 року) посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа переховуватиметься від правосуддя , перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду , беручи до уваги лише тяжкість злочину.
Враховуючи вищевказане суд, при вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу, суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_6 у разі визнання його винним у кримінальному злочині, у вчиненні якого він обвинувачується, враховує відсутність тяжких наслідків, той факт, що він має постійне місце проживання, відсутність наміру переховуватись від суду та перешкоджати встановленню фактичних обставин справи, відсутність даних про наявність ризиків, зазначених прокурором.
Виходячи з наведеного, суд вважає можливим змінити ОСОБА_6 запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт.
Згідно ст. 181 ч.1 КПК України домашній арешт полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Відповідно до ст. 181 ч.6 КПК України строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 36, 134, 178, 181, 193, 194, 196 ,314,315, 331, 372,2392 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Призначити кримінальну справу щодо ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за фактом скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,до судового розгляду на 16 годин 15 хвилин 16 вересня 2020 року у залі судових засідань №1 приміщення Дергачівського районного суду Харківської області.

Розгляд справи провести у відкритому судовому засіданні суддею одноособово.

Викликати в судове засідання осіб, які братимуть участь у судовому розгляді.

Клопотання захисника ОСОБА_4 та обвинуваченого ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт - задовольнити.

Змінити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід із тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2/два/ місяці.

ОСОБА_6 з-під варти звільнити негайно.

Покласти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

- прибувати до прокурора та суду за першою вимогою;

- з 20.00 годин по 06.00 годин наступного дня не залишати місце постійного проживання АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора та суду;

- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання.

Ухвалу про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту передати для організації виконання начальнику Дергачівського ВП ГУ НП в Харківській області.

Дергачівський ВП ГУ НП в Харківській області повинен негайно поставити на облік ОСОБА_6 та повідомити про це Дергачівський районний суд Харківської області.

Роз`яснити ОСОБА_6 . положення ч. 5 ст. 181 КПК України, а саме: працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою ОСОБА_6 мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.

Копію ухвали про зміну запобіжного заходу вручити ОСОБА_6 негайно після її оголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню та діє по 16 листопада 2020 року включно.

Повний текст ухвали складено 18 вересня 2020 року.

Суддя ОСОБА_1