Провадження № 1-кс/161/8620/20
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Луцьк 08 грудня 2020 року

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 про арешт майна у кримінальному провадженні, -

В С Т А Н О В И В:

Заступник начальника відділу СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на сім-картку НОМЕР_1 , яку було вилучено в ході проведення огляду будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_6 на праві приватної власності та використовується ОСОБА_7 , з метою збереження речових доказів.

Клопотання мотивує тим, що СУ ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000196 від 29.08.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.186, ч.4 ст.246, ч.1 ст.14 ч.3 ст.186, ч.1 ст.263 КК України.

Оскільки в ході проведення огляду 27.11.2020 було виявлено та вилучено вищевказане майно, яке, на думку слідчого, відповідає критеріям речових доказів, а тому слідчий, за погодженням із прокурором, просить накласти арешт на тимчасово вилучене майно.

В судовому засіданні прокурор та слідчий подане клопотання підтримали з викладених у ньому мотивів.

Заслухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання та додані докази, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ч.1ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

На підставі вимог ч.3 ст.233 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого, дізнавача про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

Ухвалою слідчого судді 30.11.2020 в задоволенні клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 про проведення огляду в порядку ч.3 ст.233 КПК України будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_6 на праві приватної власності та використовується ОСОБА_7 , було відмовлено.

Враховуючи вищевикладене, отримані внаслідок проведення огляду 30.11.2020 докази, а саме: сім-картка НОМЕР_1 на підставі вимог ч.3 ст.233 КПК України є недопустимим доказом, а тому не підлягає арешту.

З наведених мотивів слід відмовити у задоволенні даного клопотання слідчого.

Керуючись ст.ст.170-173, 369, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_5 про арешт майна, а саме сім-картки НОМЕР_1 , яку було вилучено в ході проведення огляду будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_6 на праві приватної власності та використовується ОСОБА_7 відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя