Житомирський апеляційний суд
Справа №279/6127/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2021 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження №289/2171/19 за апеляційною скаргою заступника прокурора Житомирської області ОСОБА_8 на вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21 квітня 2020 року відносно

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Рутвянка Малинського району Житомирської області, з середньою освітою, проживаючого в АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:
зазначеним вироком ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 3 місяців арешту.
Питання про речові докази вирішено у відповідності до вимог ст.100 КПК України.
Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_7 , 01.11.2019 року близько 14 години 30 хвилин, перебуваючи в приміщенні магазину ТОВ «Сільпо-Фуд», розташованого в м.Коростень вул.Г.Чорнобиля,11, шляхом вільного доступу, намагався таємно викрасти продукти харчування, на загальну суму 380 гривень 39 копійок, а саме: вірменський коньяк «Арамє 5 », ємкістю 0,25л., вартістю 149 гривень, пляшку горілки «Prime Light» , ємкiстю 0,5л., вартістю 83 гривні 94 копійки, ковбасу «Премія Сервелат» , вагою 0,365кг., вартістю 113 гривень 11 копійок, паперовий пакет, вартістю 32 гривні 99 копійок, що належать ТОВ «Сільпо-Фуд», однак свій злочинний намір не довів до кінця по незалежним від його волі причинам, оскільки був затриманий біля виходу охороною даного магазину.
Діями, які виразились у незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненими повторно, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеності вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та правильності кваліфікації його дій, просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання, у зв`язку із неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність і невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання у виді 2 років позбавлення волі. В решті вирок залишити без змін.
При цьому, зазначає, що як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 раніше неодноразово засуджувався за вчинення корисливих злочинів різного ступеня тяжкості. Між відбуванням покарання в місцях позбавлення волі останній перебував на свободі не більше двох років. Інкримінуємий злочин ОСОБА_7 вчинив в день звільнення з місця позбавлення волі. Наведене свідчить про те, що покарання, призначені за попередніми вироками, не досягли своєї мети по виправленню останнього та запобіганню вчиненню ним нових злочинів.
Таким чином, обставини справи та особа обвинуваченого свідчать про неможливість виправлення ОСОБА_7 та попередження вчинення ним нових злочинів без його ізоляції від суспільства.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора, яка просила задовольнити апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого, який просив вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційних скарг, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.
З висновками суду першої інстанції щодо фактичних обставин вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, за яке його засуджено, про доведеність вини та кваліфікацію дій останнього, погоджується автор апеляційної скарги та ніким з учасників судового провадження у відповідному апеляційному порядку не оспорюються.
Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Згідно зі ст.414 КПК невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.
Згідно з приписами ст.50 КК покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Загальні засади призначення покарання, визначені ст.65 КК України, наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
Окрім наведеного, відповідно до ч.2 ст.8 КПК України принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
У справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005 року) та «Фрізан проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) Суд зазначав, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним.
Крім того, у справі «Ізмайлов проти Росії» (рішення від 15.10.2008 року) Суд встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи», чого суд першої інстанції у цьому кримінальному провадженні - дотримався.
Кримінальне покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення та усвідомлення винною особою необхідності її понести та з іншої сторони такі заходи примусу мають та повинні бути достатніми для перевиховання особи та попередження нових злочинів.
На думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вище наведених вимог закону та правильно керувався не лише ступенем тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, але й даними про особу обвинуваченого, його ставленням до вчиненого, фактичними обставинами провадження, таким чином, врахував не лише принципи законності, але й принцип індивідуалізації покарання.
Так, суд першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 прийняв до належної уваги ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України (незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно), яке, у відповідності до норм ст.12 КК України, є нетяжким злочином, його суспільну небезпеку та наслідки, ставлення обвинуваченого до вчиненого, за обставин встановлених судом, що пом`якшують покарання щире каяття останнього та його активне сприяння в розкритті кримінального провадження, за відсутності обставин обтяжуючих призначене покарання.
Належно враховано судом й характеризуючі особу обвинуваченого дані, зокрема, те, що ОСОБА_7 ніде не працює, має посередні характеристики (а.п.49), раніше неодноразово судимий, маючи не зняту та не погашену судимість знову вчинив умисне правопорушення. Таким чином, судом належно враховано ті обставини на які посилається прокурор в поданій апеляційній скарзі.
Крім того, судом першої інстанції враховано фактичні обставини кримінального провадження, предмет злочинного посягання обвинуваченого продукти харчування, вартість цих предметів 380 грн. 39 коп., внаслідок незакінченого замаху на вчинення крадіжки - відсутність заподіяної матеріальної шкоди.
На думку апеляційного суду, призначене ОСОБА_7 покарання за ч.3 ст.15, ч.2 ст.185 КК України, у виді арешту на строк 3 місяці, яке не є найм`якішим з альтернативних видів покарань, передбачених санкцією ч.2 ст.185 КК України, призначене до відбуття реально, буде достатнім для корекції соціальної поведінки обвинуваченого та запобігання продовженню злочинної діяльності. Підстави вважати, що призначене ОСОБА_7 покарання за видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість відсутні. Підстави для призначення більш суворішого покарання, передбаченого санкцією ч.2 ст.185 КК України, апеляційний суд не вбачає.
Таким чином, вирок суду першої інстанції в частині призначеного покарання є законним та обґрунтованим, підстави для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі прокурора - відсутні.
Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 21 квітня 2020 року відносно ОСОБА_9 без змін.
На ухвалу апеляційного суду учасниками судового розгляду справи можуть бути подані касаційні скарги до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді :