ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
іменем України
Справа № 210/5655/19
Провадження № 1-кп/210/415/20

"23" липня 2020 р. м. Кривий Ріг

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу обвинувальні акти за матеріалами об`єднаних кримінальних проваджень №0001371 та №0000371, щодо:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, українця, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
05.09.2019 року приблизно о 14.30 годин, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, маючи раніше виниклий злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), знаходився у приміщенні м`ясного павільйону, розташованого в середині критого ринку «Соц. місто» по вулиці Соборності на території Металургійного району міста Кривого Рогу, де з метою реалізації злочинного умислу підійшов до знайомого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у якого попрохав останнього надати належний йому мобільний телефон марки «SAMSUNG SM-M105GZBGSEK» кольору «Ocean Blue» імей-1: НОМЕР_1 , імей-2: НОМЕР_2 . Після чого, ОСОБА_5 довіряючи ОСОБА_3 , надав йому свій мобільний телефон. ОСОБА_3 в свою чергу, зловживаючи довірою ОСОБА_5 непомітно від останнього під приводом телефонної розмови по мобільному телефону зник та заволодів вказаним майном, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду, яка відповідно до Висновку судово-товарознавчої експертизи №1210 від 11.09.2019 року становить 3136,80 гривень.

Крім того, 02.03.2020 року близько 12:10 години ОСОБА_3 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , познайомився із раніше йому невідомим ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у якого побачив мобільний телефон. В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння майном, шляхом обману. Після чого, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння мобільним телефоном «Huawei P Smart», чорного кольору, imei1: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 , ОСОБА_3 попросив у ОСОБА_6 мобільний телефон під приводом подзвонити, на що останній добровільно надав йому свій мобільний телефон. Після чого, скориставшись відсутністю уваги з боку потерпілого ОСОБА_6 , ОСОБА_3 через вікно залишив приміщення квартири АДРЕСА_3 за вищевказаною адресою із мобільним телефоном «Huawei P Smart», чорного кольору, imei1: НОМЕР_3 , imei2: НОМЕР_4 , тим самим обернувши його на свою користь, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду, яка відповідно до Висновку судово-товарознавчої експертизи №1512 від 04.03.2020 року становить 2088,33 гривень.

Вищевказані дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) та за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

01.07.2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року за №2617-VІІІ. Згідно цього Закону до санкції ч.1 ст.190 КК України були внесені зміни, а саме частина 1 статті 190 КК України викладена у наступній редакції: «Заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство) - карається штрафом від двох тисяч до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від двохсот до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або обмеженням волі на строк до трьох років».

Відповідно до статті 5 Кримінального кодексу України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи. Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Згідно з частиною 2 статті 12 КК України (в редакції, чинній на момент постановлення вироку) кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.

Таким чином, оскільки Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року з урахуванням положень статті 5 КК України частково пом`якшив покарання за частиною 1 статті 190 КК України, а саме виключив такий альтернативний вид покарання як позбавлення волі, в той же час збільшивши розмір штрафу, суд застосовує такий закон лише в частині, що пом`якшує покарання.

Суд враховує, що станом на момент винесення вироку, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок. Однак, суд зауважує, що в силу підпункту 6 пункту 4 Розділу ІІ. «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року за №2617-VІІІ у кримінальних провадженнях про злочини, які визначено як кримінальні проступки, що на день набрання чинності цим Законом призначені до судового розгляду чи перебувають на його розгляді, судовий розгляд здійснюється судом на загальних підставах з урахуванням вимог статей 381, 382 Кримінального процесуального кодексу України.

У даному кримінальному провадженні підготовче судове засідання проведено та призначено судовий розгляд до 01 липня 2020 року, тому підстав для повернення обвинувального акту прокурору для приведення у відповідність не вбачається. В такому разі, суд завершує судовий розгляд на загальних підставах, з урахуванням статей 381-382 КПК України.

ОСОБА_3 винним себе в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаюється, просив суд суворо його не карати.

Потерпілі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви (кожен окремо), в яких просили суд розглядати справу за їх відсутності.

Прокурор заявив суду клопотання, яке підтримав обвинувачений, про розгляд справи в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, так як обвинувачений вину в скоєнні злочинів визнав повністю, вважає недоцільним дослідження доказів по справі відносно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються.

Враховуючи те, що сторони кримінального провадження, не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, при цьому, судом обвинуваченому було роз`яснено, що в цьому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, які не досліджувались під час судового розгляду даних кримінальних проваджень.

Роз`яснивши учасникам процесу положення ст.349 КПК України, суд провів судовий розгляд даної справи щодо всіх її обставин, із застосуванням правил ч.3 ст.349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінальних проваджень, які характеризують особу обвинуваченого.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у скоєних злочинах визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення злочинів, зазначені в обвинувальних актах та пояснив суду, що дійсно 05.09.2019 року знаходився у приміщенні м`ясного павільйону ринку «Соц. місто» по вулиці Соборності в м. Кривому Розі, де підійшов до знайомого ОСОБА_5 та попросив у нього мобільний телефон, під приводом подзвонити, в той час, коли останній відвернувся, ОСОБА_3 втік від нього, мобільний телефон продав, а гроші витратив на власні потреби. Крім того, 02.03.2020 року коли перебував в гостях у своїх знайомих в квартирі АДРЕСА_2 , познайомився із ОСОБА_6 , у якого побачив мобільний телефон та попросив подзвонити з нього, в той час коли ОСОБА_7 відволікся, ОСОБА_3 через вікно залишив приміщення квартири з вказаним мобільним телефоном, який в подальшому продав, а гроші витратив на власні потреби.

Суд, вислухавши показання обвинуваченого ОСОБА_3 , доводи прокурора, дослідивши матеріали кримінального провадження, які характеризують його особу, кваліфікує дії обвинуваченого за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) та за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

На підставі всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, беручи до уваги повноту належність та допустимість наданих суду доказів, оцінивши показання обвинуваченого, суд приходить до висновку про доведеність обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_3 за ч.1 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство) та за ч.2 ст.190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно.

Керуючись вимогами ст.65 КК України, при призначенні покарання ОСОБА_3 суд враховує, що ним вчинено кримінальні правопорушення проти власності, які відповідно ст.12 КК України відноситься до проступку та нетяжкого злочину, характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого, а саме, ОСОБА_3 раніше не судимий, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебував і не перебуває, за місцем проживання характеризується нейтрально, у зареєстрованому шлюбі не перебуває, офіційно не працевлаштований, вину у скоєному злочині визнав повністю та кається.
Згідно доповіді Металургійного районного відділу пробації філії державної установи «Центр Пробації» у Дніпропетровській області від 01.04.2020 року, на підставі зібраних характеризуючих матеріалів щодо обвинуваченого ОСОБА_3 надано висновок про те, що беручи до уваги інформацію, що характеризує обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також оцінку ризику скоєння повторного правопорушення лише за статичними факторами, середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган пробації вважає, що виправлення цієї особи без позбавлення або обмеження волі можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень. У разі якщо суд дійде висновку про можливість звільнення правопорушника від відбування покарання з випробуванням, орган пробації вважає доцільним покладання на правопорушника обов`язків, крім обов`язкових, відповідно до ч.3 ст.76 КК України - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Обставиною, що пом`якшує покарання згідно вимог ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, беручи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєних ОСОБА_3 кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, наявність пом`якшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд приходить до висновку, що обвинуваченому необхідно призначити покарання у вигляді обмеження волі в межах санкції ст.190 ч.1 та ч.2 КК України.

Однак, оскільки перевиховання і виправлення ОСОБА_3 цілком можливе без ізоляції від суспільства, то його допустимо звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши випробувальний термін, та зобов`язати щомісячно з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Вказаний вид покарання, за глибоким переконанням суду є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 та відповідатиме цілям покарання.

Арешт на майно обвинуваченого під час досудового розслідування у кримінальному провадженні не накладався.

Процесуальні витрати відсутні.

У зв`язку з тим, що відносно обвинуваченого ОСОБА_3 під час досудового розслідування запобіжний захід не застосовувався та в судовому засіданні клопотання прокурором про це не заявлялося, суд також не вбачає підстав для застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу.

Питання про речові докази, необхідно вирішити в порядку ст.100 КПК України.

Потерпілими ОСОБА_5 та ОСОБА_6 цивільних позовів не заявлено, однак за ними зберігається право на звернення до суду за відшкодування матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 100, 349, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винним за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.190 КК України та у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, і призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.190 КК України у виді 1 (одного) року обмеження волі;
- за ч.2 ст.190 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів призначити ОСОБА_3 покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим та остаточно призначити покарання у виді 2 (двох) років обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробувальним терміном на 1 (один) рік, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.1, 2, ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України, зобов`язати ОСОБА_3 : періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не обирати.

Речові докази:

- мобільний телефон марки «SAMSUNG SM-M105GZBGSEK» кольору «Ocean Blue» імей1: НОМЕР_1 , імей2: НОМЕР_2 , який згідно розписки переданий потерпілому ОСОБА_5 після набрання вироком законної сили, залишити у останнього за належністю.

Матеріали кримінальних проваджень №0001371 та №0000371 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням у справі №210/5655/19, провадження №1-кп/210/415/20.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом 30 днів з моменту його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1