Справа № 515/680/20
Провадження № 1-кп/492/120/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2020 року м. Арциз

Арцизький районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_4 ,
малолітнього потерпілого ОСОБА_5 ,
законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши в приміщені суду у відкритому судовому засіданні в м. Арциз Одеської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000158, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.06.2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кілія Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:
02.06.2019 року приблизно об 11 годині 30 хвилин, більш точного часу в ході судового слідства встановити не представилося можливим, ОСОБА_7 , керуючи технічно справним автомобілем «MITSUBISHI LANCER» з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , рульове керування, гальмова система та ходова частина та права блок-фара якого знаходились в працездатному стані і дозволяли водію вказаного автомобіля контролювати, змінювати напрямок та характер руху залежно від ситуації, що складається на дорозі, разом із пасажирами ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , неповнолітньою ОСОБА_9 , малолітнім ОСОБА_5 та неповнолітнім ОСОБА_10 , направився по автодорозі Т-16-28 «Спаське-Вилкове» в бік с. Вилкове Кілійського району Одеської області.

Під час руху водій ОСОБА_7 не був уважним, в порушення вимог п. 13.1 «Правил дорожнього руху України» затверджених Постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001 року та введених в дію з 01.01.2002 року, не обрав та не дотримався безпечної дистанції, відповідно не реагував на зміну дорожньої обстановки, внаслідок чого, здійснюючи на 12 км. +110 м поблизу с. Нерушай Татарбунарського району Одеської області обгін, не впорався із керуванням транспортного засобу, що призвело до з`їзду автомобіля з проїжджої частини дороги в кювет праворуч з його подальшим перекиданням.

Внаслідок вказаної події пасажир ОСОБА_4 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритого лінійного перелому нижніх гілок лобкової кістки, осколкові переломи сідничної кістки та бокових мас лівої половини крижів. Дані ушкодження не супроводжувались небезпечними для життя явищами, привели до тривалого розладу здоров`я, строком більше як 21 день, та згідно п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995 р.) відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Внаслідок вказаної події малолітній пасажир ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді двох саден правої половини тім`яної області голови та закритий перелом середньої третини правої ключиці. Закритий перелом правої ключиці приводить до тривалого розладу здоров`я, строком більше як 21 день, та згідно п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (наказ №6 МОЗ України від 17.01.1995 р.) відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Своїми діями ОСОБА_7 грубо порушив пункт 13.1. "Правил дорожнього руху України" затверджених Постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001 року та введених в дію з 01.01.2002 року, відповідно до якого «Водій залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, особливостей вантажу, що перевозиться, і стану транспортного засобу повинен дотримувати безпечної дистанції та безпечного інтервалу».

Допущені водієм ОСОБА_7 порушення вимог п. 13.1 «Правил дорожнього руху України», знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із виникненням дорожньо-транспортної події, внаслідок якої потерпілі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 отримали тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст.286 КК України визнав повністю. В ході судового розгляду він розповів про обставини кримінального правопорушення (злочину) та щиро розкаявся у його вчиненні, не піддавши сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті.

Потерпіла ОСОБА_4 , законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 , помірі призначення покарання обвинуваченим покладається на розсуд суду, цивільний позов в рамках кримінального провадження цивільний позов заявляти не будуть.

Приймаючи до уваги повне визнання обвинуваченим ОСОБА_7 своєї вини в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, а також те, що він не піддавав сумніву фактичні обставини справи, викладені в обвинувальному акті, правильно розумів зміст цих обставин, у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції обвинуваченого, а також у суду не виникає сумнівів в добровільності позиції інших учасників судового провадження у зв`язку з чим, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого,а також дослідженням доказів, що стосуються особи обвинуваченого. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному, касаційному порядку.

Вищенаведені умисні дії ОСОБА_7 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України за кваліфікуючими ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , суд у відповідності до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення (злочин), яке відноситься до нетяжких злочинів; за місцем проживання характеризується позитивно; на обліку у лікаря психіатра та на диспансерному обліку не перебуває; раніше не судимий.
До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_7 суд відносить щире каяття.
Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_7 судом не встановлено.
Згідно висновку досудової доповіді про ОСОБА_7 ризик вчинення повторного кримінального правопорушення низький, а також ризик небезпеки для суспільства оцінюється як низький, а тому перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 вважається можливим без позбавлення волі на певний строк. Орган пробації вважає, що виправлення особи та запобігання вчинення повторних кримінальних правопорушень можливе за умови здійснення нагляду та застосування соціально-виховних заходів.
При призначенні покарання, суд враховує практику Верховного Суду, (постанова № 634/609/15-к від 01.02.2018 щодо судової дискреції), де зазначено що саме суду належать повноваження, надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.
01 липня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», яким ст. 268 КК України викладено в іншій редакції.

Враховуючи положення ст. 58 Конституції України, яка передбачає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, ч. 2 ст. 5 КК України, відповідно до якої закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, суд дійшов висновку, що кримінальне провадження слід розглядати на підставі положень КК України в редакції, яка діяла на час вчинення кримінального правопорушення, оскільки покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, в редакції на момент розгляду справи, погіршує становище обвинуваченого.

З урахуванням вказаних обставин, суд, відповідно до вимог закону України про кримінальну відповідальність та передбачених цим законом санкцій вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і у суду є підстави застосувати до обвинуваченого покарання у вигляді штрафу, без позбавлення права керувати транспортними засобами.Підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 дії ст. 69 КК України суд не вбачає.

Суд вважає за можливе до набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_7 не обирати.
В силу ч. 2ст. 124 КПК України на користь держави підлягають стягненню з ОСОБА_7 процесуальні витрати на залучення експерта, у наявному кримінальному провадженні на суму 3479,76 грн.

Долю речових доказів у кримінальному провадженні належить вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 369-370, 373-374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_7 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 200 (двохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 3400 (три тисячі чотириста) гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили не обирати.
Стягнути з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 3479 (три тисячі чотириста сімдесят дев`ять) гривень 76 копійок.

Арешт, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Татарбунарського районного суду Одеської області від 03 червня 2019 року - скасувати.
Речовий доказ: легковий автомобіль марки ««MITSUBISHI LANCER» д/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_11 (мешканець АДРЕСА_2 ), проте фактично знаходиться в користуванні та розпорядженні ОСОБА_7 , на підставі відповідного доручення (довіреність від 27.06.2017 року, зареєстрована в реєстрі за №1174, строком на три роки, тобто до 27.06.2020 року, з правом передоручення повноважень третім особам), мешканця АДРЕСА_1 - повернути законному власнику ОСОБА_11 .

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Арцизький районний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Не пізніше наступного дня після ухвалення вироку надіслати його копію учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя
Арцизького районного суду ОСОБА_1