Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кп/641/525/2020 Справа № 641/2775/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,
за участі сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6 ,
представника потерпілої ОСОБА_7
потерпілої ОСОБА_8 ,
перекладача ОСОБА_9 ,
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002640 від 16.11.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_10 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, -
ВСТАНОВИЛА:
На розгляді Комінтернівського районного суду м. Харкова перебуває кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України щодо ОСОБА_10 .
До обвинуваченого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
У судове засідання з`явились прокурор, захисник, представник потерпілої, потерпіла, перекладач, обвинуваченого доставлено конвоєм.
В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_10 .
В обґрунтування клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , посилалася на те, що ухвала Комінтернівського районного суду від 23.07.2020 року про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_10 припиняє свою дію 20 вересня 2020 року, але не перестала існувати обґрунтована підозра обвинуваченого у вчиненні інкримінованого особливо тяжкого кримінального правопорушення, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, а також обвинувачений не має офіційного місця роботи та доходу, а тому вважає, що існують ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, які стали підставою для обрання відносно обвинуваченого запобіжного заходу, та продовжують існувати і наразі їх вагомість не зменшилась, а саме, переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконний вплив на потерпілих та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Обвинувачений ОСОБА_10 проти продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував, клопотав про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави.
Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_6 проти продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував , підтримав клопотання обвинуваченого .
Представник потерпілої та потерпіла підтримали клопотання прокурора, просили його задовольнити, проти клопотання обвинуваченого заперечували.
Колегія суддів, вислухавши думку учасників судового засідання, прийшла до наступного висновку.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до ч. 1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
При вирішенні питання про доцільність продовження запобіжного заходу, колегія суддів враховує вимоги статті 29 Конституції України, статті 9 Загальної Декларації прав людини, статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і статті 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.
У рішенні по справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що розумність строку тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно, вона має оцінюватись в кожному конкретному випадку залежно від особливостей конкретної справи.
Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Європейський суд з прав людини у справі в справах «Летельє проти Франції», «І. А. проти Франції», зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Так, вирішуючи питання про доцільність продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого ОСОБА_10 , колегія суддів враховує дані про особу обвинуваченого, конкретні обставини справи та на суспільну небезпечність діяння, а також тяжкість покарання за особливо тяжкий злочин, у вчиненні якого обвинувачується останній та обставини вчинення кримінального правопорушення, що інкриміновано, колегія суддів прийшла до висновку, що наразі не перестали існувати ризики, які стали підставою для обрання відносно ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме, визначені пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України: можливість переховування від суду, можливість незаконного впливу на потерпілих і свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення.
Виходячи з викладеного, враховуючи характер та фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому злочину, що в сукупності вказує про підвищену суспільну небезпеку як самого діяння, так і особи яка обвинувачується у його вчиненні, а також те, що вчинене ОСОБА_10 кримінальне правопорушення віднесено згідно статті 12 КК України до особливо тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 15 років, виходячи з положень статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та вимог частини першої статті 197 КПК України, обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід відповідає характеру і тяжкості діяння, яке йому інкримінується, а разом з іншим, допомагає уникнути виникненню ризиків, існування яких доведено, тому колегія суддів приходить до висновку про доцільність продовження строку тримання під вартою обвинуваченому строком на 60 днів.
Продовжуючи такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, судова колегія виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених статтею 177 КПК України, із ступеня тяжкості інкримінованого злочину, а також приймає до уваги ті обставини, що підстави, за яких судом було обрано обвинуваченим запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на теперішній час не відпали, не втратили своєї вагомості і під загрозою можливого застосування покарання, передбаченого санкціями статей, які інкриміноване обвинуваченому, останній може переховуватись від суду, впливати на свідків, потерпілу, вчинити інше кримінальне правопорушення. Будь-яких нових обставин, які мають значення при вирішенні питання щодо запобіжного заходу обвинуваченому та які не існували і не розглядались на час обрання та продовження запобіжного заходу обвинуваченому у вигляді тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
Судом вирішувалося питання про можливість вжиття до обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави, але наявність вказаних вище ризиків та обставин виключає, на думку колегії суддів, застосування такого.
Крім того , суд враховуючи положення ч. 4 ст. 183 КПК України , відповідно до якої суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, щодо злочину, який спричинив загибель людини.
Між тим, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, що виправдовує подальше тримання обвинуваченого під вартою.
Керуючись ст.ст. 131, 132, 177, 183, 376 КПК України.

УХВАЛИЛА:
В задоволенні клопотання обвинуваченого про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави відмовити.
Клопотання прокурора Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_5 про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_10 задовольнити.
Продовжити ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строк тримання під вартою в державній установі «Харківській слідчий ізолятор (№27)» строком на шістдесят днів, тобто до 06 листопада 2020 року.
Ухвала в частині продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 7 днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя- ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3