Справа № 589/2125/19
Провадження № 1-кс/589/978/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2020 року Слідчий суддя Шосткинського міськрайонного суду Сумської області ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
підозрюваного ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

розглянувши клопотання старшого слідчого Шосткинського ВП ГУ ПН в Сумській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Шосткинської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

06.06.2020 року до провадження слідчого судді надійшло клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст.185, ч. 1 ст. 263 КК України.
В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюються у вчиненні вищезазначених злочинів та в межах даного кримінального провадження вбачається наявність ризиків неналежної процесуальної поведінки з боку підозрюваного, яким не зможе запобігти більш м`який запобіжний захід.
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та просив його задовольнити.
Захисник та підозрюваний заперечували проти задоволення клопотання з мотивів необґрунтованості підозри та недоведеності ризиків у кримінальному провадженні.
Заслухавши прокурора, захисника, підозрюваного, вивчивши матеріали за клопотанням слідчого, перевіривши його доводи, суд приходить до наступного висновку.
В провадженні Шосткинського ВП ГУНП в Сумській області перебувають матеріали об`єднаного кримінального провадження № 0000678 за ознаками злочинів, передбаченого ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 345 КК України.
В межах зазначеного кримінального провадження 04.06.2020 ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України, та 05.06.2020 року повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України.
06.06.2020 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотання про застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Вирішуючи питання про наявність правових підстав та доцільність застосування щодо ОСОБА_4 найсуворішого запобіжного заходу, слідчий суддя бере до уваги наступне.
Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (ст.5) втілює основоположне право людини на захист від свавільного втручання держави у її право на свободу. Тому, у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
З цього правила випливають два природних наслідки: тягар доведення обставин, що свідчать на користь утримання під вартою, завжди несе сторона обвинувачення, а будь-які обставини, щодо доведеності яких або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою або звільнення, залишається сумнів, мають тлумачитися на користь звільнення особи.
Роль суду при оцінці вказаних обставин полягає в перевірці істинних намірів та цілей, що стоять за позбавленням особи свободи, відповідності цих цілей та намірів вимогам закону, та, у випадку встановлення відсутності законних підстав для тримання особи під вартою, - прийняття рішення про звільнення особи з-під варти.
Така перевірка відбувається за правилами національного законодавства, які міститься в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Так, виходячи з вищенаведених норм закону, насамперед слідчий суддя, вирішуючи питання про законність тримання особи під вартою, має вирішити питання, чи існують підстави для "розумної підозри" щодо причетності підозрюваного до вчинення злочину.
Як було вище зазначено, ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 263 КК України, а саме за фактом двох епізодів таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, за попередньою змовою групою осіб, та за фактом зберігання та придбання боєприпасів без передбаченого законом дозволу.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаних злочинів підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколами огляду місця події, допиту потерпілих, свідків, протоколами пред`явлення осіб до впізнання тощо. Сукупність вказаних доказів на даному етапі досудового розслідування є достатньою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, оскільки підтверджує причетність підозрюваного до вчинення злочинів.
Крім того, обов`язковими, передбаченими ст. 177, 183, КПК України, підставами застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність ризиків неналежної процесуальної поведінки, яким не може запобігти більш м`який запобіжний захід.
Виходячи зі змісту вказаних норм закону, а також практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.
Висновки слідчого та прокурора у клопотанні щодо наявності ризиків мають бути належно обґрунтовані, зроблені за результатами сукупного аналізу характеру злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців, стану здоров`я, матеріального стану), поведінки під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), способу життя взагалі, способу самозабезпечення.
Обґрунтування неможливості запобігти ризикам, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, також повинна бути обумовлена достатніми даними. Достатні дані при цьому повинні бути не уявними або ж припустимими, а конкретними, визначеними, необхідними, підтвердженими відповідними доказами.
Проте, вказані вимоги закону залишилися поза увагою слідчого та прокурора.
Як зазначив прокурор у судовому засіданні, а слідчий у клопотанні, у даному кримінальному провадженні наявні ризики того, що підозрюваний може: вчинити інший злочин; незаконно впливати на свідків, потерпілих; ухилятися від органу досудового розслідування та суду, і цим ризикам, на переконання слідчого і прокурора, не зможуть запобігти більш м`які запобіжні заходи.
Разом з тим, такі висновки залишись належним чином не обґрунтовані, а тому слідчий суддя не може у повному обсязі з ними погодитися.
Так, наявність ризику, що підозрюваний може впливати на потерпілих, свідків у кримінальному провадженні завжди повинна бути підтверджена даними, що чітко вказують на психологічний чи то фізичний тиск і джерело такого доказу повинно бути безумовним.
Це випливає з висновку, який міститься у рішенні «Москаленко проти України», в якому Європейський суд з прав людини вказав, що ризик того, що заявник примушуватиме свідків, потерпілих давати неправдиві показання, має вимірюватися наявністю достатніх підтверджуючих даних.
Твердження ж у клопотанні щодо можливого впливу підозрюваного на потерпілих, інших осіб у даному кримінальному провадженні жодним чином не вмотивовані.
Не є мотивованими посилання слідчого і прокурора на те, що у кримінальному провадженні існує ризик можливого ухилення підозрюваного від слідства та суду, якому не зможе запобігти жодний запобіжний захід, крім як тримання під вартою.
При цьому слідчий суддя бере до уваги те, що ознаками наявності такого ризику можуть бути: неявка за викликами до органів досудового розслідування; відсутність постійного місця проживання; підбурювання співучасників до втечі; висловлювання самого підозрюваного про намір втечі; факти втечі від органів досудового розслідування та суду в минулому у справах про раніше вчинені злочини тощо.
В свою чергу під час судового засідання прокурором не було наведено даних, які б свідчили про існування таких обставин.
Крім того, при оцінці критеріїв ризику втечі, суд бере до уваги дані про особу підозрюваного, які встановлені матеріалами справи, а саме те, що підозрюваний має постійне місце проживання, має родину, одружений, даних про негативну характеристику не має.
Таким чином, ризик ухилення підозрюваного від слідства та суду є недоведеним.
Тяжкість злочину, на яку посилається слідчий та прокурор, не є достатньою підставою, яка б свідчила про наміри підозрюваного ухилитися від слідства та суду і давала б підстави вважати наявними виключні підстави для обмеження свободи підозрюваного, оскільки ступінь ризиків має оцінюватися в сукупності з іншими конкретними, необхідними, підтвердженими даними про спроби підозрюваного вчиняти дії, спрямовані на протидію досудовому розслідуванню.
Таких даних у судовому засіданні не встановлено, прокурором не наведено.
Наявний в матеріалах справи протокол допиту свідка ОСОБА_7 , в якому останній зазначив, що ОСОБА_4 мав намір виїхати за кордон, слідчий суддя до уваги не приймає з огляду на те, що свідок не повідомив, коли мав місце факт спілкування на відповідну тему, за яких обставин та чим підтверджуються ці наміри.
Слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення (слідчого та прокурора), що у кримінальному провадженні існує ризик можливого вчинення підозрюваним нового злочину, зважаючи на те, що останній не працює та даних про те, що він займався суспільно-корисною працею в матеріалах клопотання немає, підозрюється у вчиненні трьох епідозів злочинної діяльності, однак такий ризик не є значно високим і йому дієво зможе запобігти інший більш м`який запобіжний захід, який не є виключним за своєю суворістю.
На переконання суду адекватним та ефективним механізмом у цій справі буде запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на певних період доби із покладенням певних обов`язків.
Відповідно, виходячи з вищезазначеного, клопотання слідчого підлягає задоволенню частково: у застосуванні щодо підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слід відмовити та застосувати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Що стосується повідомлення підозрюваного, його захисника про застосування щодо нього насильства з боку працівників поліції під час затримання та незаконного затримання, то з приводу даних обставин слідчий суддя рішення в порядку, передбаченому ст. 206 КПК України, не приймає, оскільки слідчим суддею не застосовується щодо особи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і ще до прийняття рішення підозрюваний був звільнений з-під варти, отримав медичну допомогу. Більш того, в судовому засіданні встановлено, що дані факти вже є предметом досудового розслідування компетентними органами.
Керуючись ст. 176-178, 183, 181,376 КПК України слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити частково.
Відмовити в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 .
Застосувати до ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце проживання, а саме: АДРЕСА_1 на період доби з 22.00 по 07.00 год.
Зобов`язати підозрюваного з`являтися за кожною вимогою слідчого, прокурора, слідчого судді, суду протягом дії запобіжного заходу.
На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1) утримуватись від спілкування зі свідками, підозрюваними у даному кримінальному провадженні;
2) здати на зберігання до суду свій паспорт для виїзду за кордон (за наявності);
3) носити електронний засіб контролю.
4) не виїжджати за межі м. Шостка без дозволу слідчого.
Строк дії ухвали визначити до 4 серпня 2020 року.
Ухвала може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду протягом 5 днів з дня оголошення.

Слідчий суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1