У Х В А Л А

24 листопада 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

в ході судового розгляду у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Біла Церква обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0002559 внесеному до ЄРДР 02 серпня 2015 року відносно ОСОБА_5 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 186 КК України,

за участі сторони обвинувачення:

прокурора ОСОБА_6 ,

сторони захисту:

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

УСТАНОВИВ:

Білоцерківським міськрайонним судом Київської області здійснюється судовий розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні № 0002559 внесеному до ЄРДР 02 серпня 2015 року відносно ОСОБА_5 за ознаками кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 4 ст. 187, п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115, п.п. 6, 12, 13 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 186 КК України.

Відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2020 року, продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_5 до 26 листопада 2020 року, включно.

Згідно ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор вважав, що зважаючи на те, що ОСОБА_5 раніше судимий, судимість в установленому законом порядку не знята та не погашена, на шлях виправлення не став та знову вчинив ряд злочинів, серед яких особливо тяжкі, за які передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років або довічне позбавлення волі, після вчинених злочинів з місця подій зникав, що є підставами вважати, що ОСОБА_5 може переховуватись від суду та продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення, враховуючи те, що в ході судового розгляду не допитані усі свідки, ОСОБА_5 вину не визнає, продовжують існувати ризики передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, тому підстав для зміни застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу немає і строк його тримання під вартою належить продовжити на шістдесят днів.

Обвинувачений просив змінити застосований до нього запобіжний захід на більш м`який, з огляду на тривалість судового розгляду та відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Захисник підтримав позицію обвинуваченого, зазначав, що ризик, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України прокурором не обґрунтовані та не підтверджуються доказами.

Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Частиною першою статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини.

Згідно ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Суд зазначає, що такими обставинами згідно ч. 3 ст. 199 КПК України є обставини: які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою та інші обставини, які визначені у ст. 184 КПК України.

Відповідно до ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 вересня 2020 року, продовжений строк тримання під вартою ОСОБА_5 до 26 листопада 2020 року, включно.

Судовий розгляд до 26 листопада 2020 року закінчити не вбачається за можливе, адже не досліджені усі докази у справі.

Суд зазначає, що зважаючи на те, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, які згідно ст. 12 КК України є особливо тяжкими та тяжкими злочинами, санкція за вчинення яких передбачає покарання у виді позбавлення волі або довічного позбавлення волі, відсутність у нього, до затримання, місця роботи, суд вважає, що є достатньо підстав стверджувати, що ОСОБА_5 може легко змінити місце проживання, в зв`язку із чим продовжує існувати ризик передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Суд вважає, що з огляду на насильницький характер кримінальних правопорушень у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , який обізнаний про місце проживання потерпілих, свідків, продовжує існувати ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, тобто незаконного впливу на потерпілих, свідків, з метою зміни ними показів, задля уникнення кримінальної відповідальності.

Суд зазначає, що з огляду на корисливий мотив кримінальних правопорушень у яких обвинувачується ОСОБА_5 , відсутність у нього, до затримання, постійного джерела доходів, є підстави вважати, що ОСОБА_5 може вчиняти нові корисливі кримінальні правопорушення, відтак, продовжує існувати ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За викладених обставин, суд вважає, що запобігти більш м`якими запобіжними заходами, аніж тримання під вартою, установленим судом ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України не вбачається за можливе.

Оскільки, судом встановлені ризики передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, яким запобігти можливо лише запобіжним заходом у вигляді тримання під варто, суд відхиляє доводи захисту.

Водночас, суд не вбачає ризику, який передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, адже прокурором не обґрунтовано, яким іншим чином ОСОБА_5 може перешкоджати здійсненню судового розгляду.

Отже, тримання під вартою ОСОБА_5 необхідно продовжити на шістдесят днів, до 22 січня 2021 року, включно.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 183 КПК України, суд вважає за можливе не визначати розмір застави.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 184, 199, 331, 392 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

продовжити строк дії запобіжного заходу застосованого до ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів до 22 січня 2021 року, включно.

Копію ухвали вручити негайно прокурору та обвинуваченому.

Ухвала може бути оскаржена стороною захисту до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали прошолошений 27 листопада 2020 року о 12:50 год.

Головуючий - суддя

Білоцерківського міськрайонного суду І.Д. Дубановська

Київської області

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_2

Київської області

Суддя

Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_3

Київської області