ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 635/4835/20 Головуючий 1ї інстанції ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 11сс/818/1614/20 Доповідач ОСОБА_2
Категорія : тримання пд. вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря - ОСОБА_5 ,
захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові матеріали за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 07 серпня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Люботинського ВП ГУ НП в Харківській області ОСОБА_8 , погодженого з прокурором Харківської місцевої прокуратури №6 ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000425 від 04.08.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

07.08.2020 року слідчий звернувся до суду із клопотанням, яке погоджено із прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на те, що в провадженні СВ Люботинського відділу поліції ГУ Національної поліції в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000425 від 04.08.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України. Під час проведення досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , будучи засудженим 5 травня 2007 року Апеляційним судом Донецької області за ч.2 ст.15 п.п. 1,4,6,12 ч.2 ст.115, п.п.п. 4,6,12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 185, ч.3 ст. 357 КК України до 14 років позбавлення волі, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та вчинив повторно злочин проти власності за наступних обставин:

Посилався на те, що для досягнення цілей, визначених ст.177 КПК України стосовно ОСОБА_7 має бути обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки жоден з більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.
Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 07 серпня 2020 року задоволено клопотання слідчого.

Застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Харківська установа виконання покарань» (№ 27) до 04.10.2020 року включно та визначено заставу у розмірі 168 160 грн, при внесенні якої, ОСОБА_7 вирішено звільнити з-під варти і покласти на нього обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за першою вимогою; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора та/або суд про зміну свого місця проживання.
В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_6 просить скасувати зазначену ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого та обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною і такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених в ухвалі, фактичним обставинам справи. Вважає, що судом було проігноровано той факт, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, а прокурором в судовому засіданні не було доведено реальну можливість настання ризиків передбачених ч.1 ст. 177 КПК України.
Вказує, що слідчим суддею не надано належної оцінки тому, що підозрюваний ОСОБА_7 має зареєстроване місце проживання, має на утриманні малолітню дитину та перебуває у зареєстрованому шлюбі та яка наразі вагітна на 6-му місяці.

ОСОБА_7 також подав апеляційну скаргу, в якій просить зменшити суму застави до двадцяти прожиткових мінімумів.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_7 зазначає, що він вважає визначену суму застави несправедливою, оскільки ця сума занадто велика для нього та його близьких.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просив розглянути апеляційну скаргу з його участю.

З метою всебічності та повноти дослідження всіх обставин справи суддею доповідачем до початку апеляційного розгляду направлялись відповідний запит через адміністрацію слідчого ізолятора, в якому тримається підозрюваний, для з`ясування процесуальної позиції підозрюваного щодо його бажання брати участь у судовому засіданні за клопотанням захисника в режимі відеоконференції, але він відмовився, ігноруючи введені в Україні карантинні заходи, які спрямовані на запобігання розповсюдженняCOVID-19.

Інших заяв від підозрюваного до канцелярії апеляційного суду не надходило, що надає можливість проведення апеляційного розгляду без участі ОСОБА_7 , що відповідає вимогам ст.401 КПК України, оскільки його апеляційна скарга та апеляційна скарга захисника не стосуються погіршення становища підозрюваного.

Прокурор в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просив розглянути справу без його участі та залишити ухвалу без змін, оскільки 25.09.2020 року у кримінальному провадженні №0000425 від 04.08.2020 затверджено обвинувальний акт стосовно підозрюваних ОСОБА_7 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 за ч.3 ст.185 КК України, який спрямований до Люботинського міського районного суду Харківської області для розгляду по суті.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 , який підтримав вимоги апеляційних скарг, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
З матеріалів справи вбачається, що в провадженні СВ Люботинського ВП Харківського ВП ГУНП в Харківський області знаходяться матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000425 від 04 серпня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

06 серпня 2020 року ОСОБА_7 затриманий в порядку ст. 208 КПК України та 06 серпня 2020 року йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України.

Відповідно до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно зі ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним засобом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Згідно п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 3561/06 від 13.11.2007 р. Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності ст. 5, 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення ні в момент арешту, ні під час перебування заявника від вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, в кінцевому рахунку, пред`явленні обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".(рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, № 182 та Мюррей проти Сполученого Королівства" від 28 жовтня 1994 року, п.55, Series A, № 300-A).
Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).
Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства, а саме відомостями, які містяться у: протоколі огляду місця події від 06 серпня 2020 року; протоколі допиту потерпілої від 06 серпня 2020 року; протоколах допиту свідків, протоколі обшуку автомобілю «TOYOTA AVENSIS», від 06 серпня 2020 року.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та відомості про особу підозрюваного.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_7 раніше притягався до кримінальної відповідальності,у тому числі за вчинення злочинів проти власності, що свідчить про системність вчинення таких злочинів, після відбуття покарання на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив, не має доходу, що обґрунтовано свідчить про наявність ризиків вчинення підозрюваним іншого злочину.

Згідно наданих стороною обвинувачення даних, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та на час розгляду апеляційних скарг обвинувальний акт спрямований до суду для розгляду по суті.
Вище наведені відомості об`єктивно свідчать про наявність ризиків того, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілих, свідків, оскільки існує певна ймовірність того, що підозрюваний з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчим суддею було взято до уваги особу підозрюваного та колегія суддів приймає до уваги, що підозрюваний та його захисник посилаються на те, що у ОСОБА_7 на утриманні перебуває вагітна дружина та дитина, проте зазначені обставини не зменшують існування вищезазначених ризиків, оскільки вони існували і на час вчинення протиправних дій, а тому вони не утворюють жодних моральних запобіжників, які унеможливлюють при обранні підозрюваним моделі поведінки, а відтак не здатні перешкодити вчинити йому дії, передбачені ч.1 ст.177 КК України.
Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може незаконно впливати на потерпілого, свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення;переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків досудового слідства, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

На думку колегії суддів вказані обставини свідчать про те, що застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та не зможе запобігти ризикам, визначеним статтею 177 КПК України.

Отже необґрунтованими є доводи апеляційної скарги про те, що у клопотанні відсутні будь-які обґрунтування того, що більш м`які запобіжні заходи не забезпечать належної поведінки підозрюваного.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 про визначення слідчим суддею занадто великого розміру застави не свідчать про прийняття необґрунтованого рішення. Слідчим суддею враховані всі підстави та обставини, передбачені ст. 178 КПК України, дані про особу та наявні докази, про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим та обставини, передбачені ст.ст. 177, 178 КПК, згідно яких суд вправі визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

Зазначене вказує на неможливість в даному конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу.

Таким чином на підставі викладеного, ухвала судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, та обрання підозрюваному іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів - не вбачає.

Керуючись ст. ст. 376, 392, 393, 404, 405, ст.407 ч.3 п.1, ст.ст. 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційні скарги підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника - адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 07 серпня 2020 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді