ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №:638/6381/20 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/2992/20 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія : ч.5 ст.72 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , без участі всіх учасників по справі, належним чином повідомлених про розгляд справи, від яких надійшли заяви в порядку ст..406 КПК України, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційною скаргою засудженого на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 06 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції.
Вказаною ухвалою відмовлено у задоволенні заяви засудженого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання, відповідно до ЗУ «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 11 2015 року.

Таке рішення мотивовано тим, що засуджений ОСОБА_6 був переведений до Київського слідчого ізолятора, в межах відбування покарання, а тому відсутні підстави для зарахування у строк попереднього ув`язнення час перебування у Київському слідчому ізоляторі.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, засуджений подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову, якою задовольнити його клопотання.

В обґрунтування таких вимог зазначив, що у відповідності до Закону № 838-VIII, оскільки він вчинив злочин до 20 06 2017 року, то до всього періоду, протягом якого він перебував під вартою, потрібно застосувати положення ч.5 ст.72 КК України, в тому числі період, протягом якого справа переглядалася Верховним Судом, упродовж якого він знаходився під вартою в Київському слідчому ізоляторі (а.с.36-38).

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Положеннями ч.1 ст.406 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції має право ухвалити судове рішення за результатами письмового провадження, якщо всі учасники судового провадження заявили клопотання про здійснення провадження за їх відсутності.

Оскільки від засудженого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та прокурора надійшли клопотання про здійснення провадження за їх відсутності, судова колегія вважає за можливе ухвалити дане судове рішення за результатами письмового провадження.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу засудженого слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.5 ст.72 КК (із змінами внесеними Законом України від 26 11 2015 № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання») зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 663/537/17, провадження № 13-31 кс18, від 29 08 2018 року, де Верховним Судом у п.105 рішення зазначено таке: «Якщо особа вчинила злочин до 20 06 2017 року включно, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 838-VIII в силу як прямої, так і зворотної, дії кримінального закону в часі».

Відповідно до положень ч.6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02 06 2016 року № 1402-VIII, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Попереднім ув`язненням у розумінні ст.1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення» є запобіжний захід, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

Колегія суддів вбачає, що зазначених вище вимог закону місцевий суд дотримався.

Як вбачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_6 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення до строку відбування покарання відповідно до вимог ст.72 КК України.

При дослідженні матеріалів особової справи судом встановлено, що ОСОБА_6 засуджений вироком Лебединського районного суду Сумської області від 26 12 2017 року до покарання у виді 10 років позбавлення волі. При цьому, в резолютивній частині вироку вказано, що на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції, яка діяла до 21 06 2017 року), слід зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 з 28 09 2016 року по день вступу вироку в законну силу в строк покарання за даним вироком з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі (арк.ос.спр.24-27).

15 08 2018 року ухвалою Апеляційного суду Сумської області вирок Лебединського районного суду Сумської області від 26 12 2017 року щодо ОСОБА_6 залишено без змін (арк.ос.спр.29-32).

Отже, вирок Лебединського районного суду Сумської області від 26 12 2017 року набрав законної сили 15 08 2018 року, що підтверджується розпорядженням про виконання вироку, що набрав законної сили (арк.ос.спр.33), та узгоджується з нормами ч.2 ст.532 КПК України .

Як зазначалося вище, попереднє ув`язнення відповідно до положень ст.1 ЗУ «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Ухвалою Верховного Суду від 14 01 2019 року засудженого ОСОБА_6 переведено з ДУ «Олексіївська виправна колонія (№25)» до Київського слідчого ізолятора, для розгляду касаційної скарги за його участі (арк.ос.спр.40).

Виходячи із даних обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_6 стосовно періоду з 17 10 2018 року по 23 05 2019 року, оскільки, як вірно вказав суд першої інстанції, цей період стосується часу перебування засудженого в умовах СІЗО в період касаційного перегляду його справи та не може розглядатися як попереднє ув`язнення, й, відповідно, не може перераховуватися за вказаним вище пільговим принципом.

Доводи апеляційної скарги засудженого висновків суду першої інстанції не спростовують.

Зважаючи на всі вказані обставини в їх сукупності, а також те, що істотних порушень вимог кримінального процесуального закону під час апеляційного розгляду не встановлено, ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, у зв`язку з чим, апеляційна скарга засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, ч.1 ст.407, 418, 419, 423,424-426 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 15 06 2020 року про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк відбуття покарання, - залишити без змін.

Апеляційну скаргу засудженого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ________________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4