ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року м. Володимир-Волинський
Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
з участю секретаря ОСОБА_2 ,
та сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Володимир-Волинський кримінальне провадження № 0000096, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 вересня 2020 року по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Луцьк, громадянина України, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , неодруженого, з вищою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку ст.89 КК України раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Судом визнано доведеним, що близько 11 години 03 червня 2020 року ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за контрактом військової частини НОМЕР_1 , яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , під час прибирання у приміщенні казарми, а саме у кімнаті зберігання речей військової частини НОМЕР_1 , віднайшов мобільний телефон «Xiaomi Redmi 8» (ІМЕІ 1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_3 ), котрий завідомо для останнього належить військовослужбовцю ОСОБА_5 , в подальшому діючи умисно, з метою власного збагачення, не повернувши його власнику, здійснив викрадення вказаного телефону та того ж дня взяв кредит під його заставу у ломбарді м. Володимир-Волинський. Через деякий час ОСОБА_4 сплатив кредит, отримав телефон з-під застави та продовжив зберігати його за місцем свого проживання до моменту видачі працівникам правоохоронних органів в ході досудового розслідування, а саме до 01 вересня 2020 року, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 2633, 33 гривень
Таким чином своїми діями ОСОБА_4 вчинив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), відповідальність за яку передбачена ч.1 ст.185 Кримінального кодексу України.
Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні свою вину визнав повністю. Надав ґрунтовні показання по суті пред`явленого обвинувачення, не заперечивши також жодних встановлених фактичних обставин справи. Заявив про щире каяття.
Потерпілий ОСОБА_5 до суду не з`явився, подав заяву за змістом якої просив провести судовий розгляд справи без його участі. Вказав на відсутність претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого, просив обрати йому покарання у виді штрафу.
За згодою сторін розгляд справи відбувся без участі потерпілого на підставі ст.325 КПК України.

Оскільки зібрані на досудовому розслідуванні документи, інші матеріали, які є доказами у кримінальному провадженні, визнані обвинуваченим ОСОБА_4 у повному обсязі і ним не заперечувалися та не оспорювалися, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, вони з ініціативи прокурора і згоди обвинуваченого, яким попередньо були роз`яснені положення ч.3 ст.349 КПК України, у судовому засіданні не досліджувались.

При цьому встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, а тому в суду немає сумнівів у добровільності та істинності їх позицій.

Також судом учасникам судового провадження роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують його особу, дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжки) доведена повністю, а його дії кваліфіковані вірно за ч.1 ст.185 КК України.

Доведеність вини і така кваліфікація дій обвинуваченого в суду не викликає сумнівів.

При призначенні покарання обвинуваченому суду слід суворо дотримуватись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, маючи на увазі, що мета покарання засудженого є його виправлення, перевиховання та соціальна реабілітація, запобігання вчиненню нових злочинів.

Обираючи вид та розмір покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а саме, що даний злочин відноситься до кримінальних проступків у відповідності до ст.12 КК України.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку та усунення заподіяної шкоди.
Окрім того, вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що він є молодого віку, не одружений, дітей на утриманні не має. Проходить військову службу. За місцем проходження служби характеризується посередньо. На обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічного правопорушення, проте покарання відбув, судимість погашена.

Враховуючи наведене та конкретні обставини вчиненого кримінального правопорушення, думку публічного обвинувачення та потерпілого, дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, стан сім`ї, відношення до вчиненого, тяжкість кримінального правопорушення, а також те, що заподіяний потерпілому збиток відшкодований, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст.185 КК України. Обране обвинуваченому таке покарання, за переконанням суду, є необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових правопорушень, буде відповідати цілям покарання.
Зважаючи на те, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_4 до 01 липня 2020 року, суд застосовує закон про кримінальну відповідальність в редакції діючій на момент вчинення кримінального правопорушення у відповідності до положень ч.2 ст.4 та ст.5 Кримінального кодексу України.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались, запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався.
Процесуальні витрати у провадженні слід стягнути з обвинуваченого.
Цивільний позов не заявлявся.
Речові докази по справі слід вирішити в порядку ст.100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.349, 370-374 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судової товарознавчої експертизи в розмірі 653 (шістсот п`ятдесят три) гривень 80 копійок.
Речові докази:
- мобільний телефон «Xiaomi Redmi 8» (ІМЕІ 1: НОМЕР_2 ; ІМЕІ 2: НОМЕР_3 ) та коробку з-під нього, які передані на відповідальне зберігання до кімнати зберігання речових доказів СВ Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області, повернути потерпілому ОСОБА_5 .
Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Володимир-Волинський міський суд Волинської області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.
Засудженому та прокурору копію вироку вручити негайно після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий: (підпис).

Згідно з оригіналом.
Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1