ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2185/21
провадження № 1-кп/753/1038/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2021 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі:
головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР) № 0000157, за обвинуваченням

ОСОБА_4 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований

та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 Кримінального кодексу України (далі КК України),

встановив:

Обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні стосовно ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, надійшов до Дарницького районного суду м. Києва 01 лютого 2021 року.

Відповідно до висунутого обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

Так, ОСОБА_4 29 серпня 2020 року приблизно о 00 год. 50 хв., перебуваючи за місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив стосовно ОСОБА_5 психологічне насильство, що виразилось у нецензурній лайці в присутності малолітніх дітей, внаслідок чого завдав психологічних страждань потерпілій, що призвело до погіршення якості її життя.

Крім того, 15 вересня 2020 року приблизно о 16 год. 40 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив стосовно дружини ОСОБА_5 психологічне насильство, що виразилось у словесних образах потерпілої нецензурними словами, після чого потерпіла під психологічним тиском була змушена піти з дому без верхнього одягу, внаслідок чого отримала психологічні страждання, що призвели до погіршення якості її життя.

Крім того, 09 жовтня 2020 року приблизно о 14 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив стосовно дружини ОСОБА_5 психологічне насильство, що виразилось у словесних образах потерпілої нецензурною лайкою, після чого забрав документи ОСОБА_5 та порвав їх на шматки, внаслідок чого завдав психологічних страждань потерпілій, що призвело до погіршення якості її життя.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, домашнього насильства, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо дружини, з якою перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань, розладів здоров`я та погіршення якості життя потерпілої, тобто у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 винним себе за ст. 126-1 КК України визнав повністю та показав, що дійсно вчинив психологічне насильство щодо дружини, з якою перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань, розладів здоров`я та погіршення якості життя потерпілої.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Положення ч. 3 ст. 349 КПК України роз`яснено судом у судовому засіданні учасникам кримінального провадження.

Крім того, такий порядок судового розгляду повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яких суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Також відповідно до п. 6 розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Стосовно спрощення кримінального правосуддя» рекомендується, що оскільки при процедурі «заява підсудного про визнання вини» від обвинуваченого вимагається явка до суду на ранній стадії провадження, щоб заявити в суді публічно чи приймає він чи спростовує обвинувачення проти себе, то суд в таких випадках має вирішувати, обійтися без всього процесу розслідування або його частини чи негайно перейти до розгляду особи правопорушника, ухвалення вироку та, по можливості, вирішення питання щодо компенсації.

Отже, за згодою учасників судового провадження, які не оспорюють фактичні обставини кримінального провадження, кваліфікацію кримінального правопорушення, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст його обставин, відсутні сумніви в добровільності їх позиції, суд, у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, а саме: матеріалів, що характеризують обвинуваченого, та матеріалів щодо залучення експертів й витрат на їх проведення.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю підтверджується його показаннями, в яких він не оспорював вчинення злочину за викладених у обвинувальному акті обставин, щирим каяттям у вчиненому тощо.

Щодо кримінально-правової кваліфікації дій, то суд виходить з такого.

Незважаючи на неоспорювання обвинуваченим своєї винуватості, обов`язок відносно правильної кримінально-правової кваліфікації його дій покладається на суд.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні домашнього насильства, передбаченого ст. 126-1 КК України.

З огляду на те, що диспозиція вказаної статті є бланкетною, необхідним є звернення до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Відповідно до п. 3 ч. 1 вказаного Закону домашнім насильством визнається діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

У судовому засіданні з пояснень ОСОБА_4 встановлено, що він проживає у шлюбі зі своєю дружиною, а тому є суб`єктом вчиненого кримінального правопорушення.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним вчиненому і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення нових злочинів.

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії нетяжкого злочину, конкретні обставини кримінального провадження, його ставлення до вчиненого (щиро розкаявся, вину визнав у повному обсязі, вчинив кримінальне правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин після смерті батька та рідної сестри, безробіття), особу обвинуваченого, а саме: на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не судимий, із середньою освітою, одружений, має на утриманні чотирьох малолітніх дітей та одну неповнолітню дитину, офіційно працює у транспортній компанії.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі ст. 66 КК України суд визнає обставинами, які пом`якшують покарання, щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому, вчинення кримінального правопорушення внаслідок збігу тяжких особистих обставин.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи ОСОБА_4 , наявності обставин, які пом`якшують покарання, та відсутності обставин, які обтяжують покарання, конкретних обставин кримінального провадження, суд щодо призначення основного покарання не знаходить підстав для застосування положень статей 69, 75 КК України, тому вважає за необхідне призначити йому міру покарання у виді громадських робіт, що є мінімальним основним покарання за вказаною санкцією частини статті та є домірним вчиненому.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Про речові докази у провадженні під час засідання не заявлено.

Керуючись ч. 3 ст. 349, статтями 100, 368371, 373, 374 КПК України, суд

засудив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, призначити покарання у виді громадських робіт на строк двісті сорок годин.

Запобіжний захід ОСОБА_4 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у цьому кримінальному провадженні відсутні.

Про речові докази у провадженні під час засідання не заявлено.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей, передбачених ч. 2 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1