Провадження № 1-кп/947/1042/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2020 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
законного представника ОСОБА_5 ,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000353 від 03.02.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Трудове Кілійського району Одеської області, громадянина України, українця, не одруженого, не працевлаштованого, вчиться на 4 курсі морехідного коледжу технічного Флоту, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України,
ВСТАНОВИВ:
Так, 20.01.2020 приблизно о 15.30 год. у обвинуваченого ОСОБА_6 , знаходячись в магазині «КРОПП» - ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП», що розташований у приміщені ТЦ «Сіті Центр» за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова 2-А, виник злочинний намір спрямований на таємне викрадення майна зазначеного магазину та у подальшому, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає і вони залишаться непоміченими, ОСОБА_6 підійшов до вітрини в торгівельному залі вказаного магазину, звідки таємно викрав: - чоловічу куртку темно-зеленого кольору, фірми «КРОПП», артикул XE855-91X-L, вартість якої становить 1259 гривень 80 копійок, чоловічу куртку фірми «КРОПП» чорного кольору з білим надписом, артикул XE856-91X-L, вартість якої становить 959 гривень 80 копійок, які належать ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП», спричинивши останньому, матеріальний збиток на загальну суму 2219 гривень 60 коп.
В подальшому обвинувачений ОСОБА_6 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд.
Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Крім того, повторно 03.02.2020 приблизно о 14.50 год., у обвинуваченого ОСОБА_6 , який знаходився в магазині «КРОПП» - ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП», що розташований у приміщені ТЦ «Сіті Центр» за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова 2-А, виник злочинний намір спрямований на таємне викрадення майна зазначеного магазину та у подальшому, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає і вони залишаться непоміченими, ОСОБА_6 підійшов до вітрини в торгівельному залі вказаного магазину, звідки таємно викрав: чоловічі спортивні штани фірми «КРОПП» чорно-червоного кольору, розміром «S», артикул YD502-99X-S, вартістю 559 гривень 80 копійок, які належать ДП «ЛПП Україна» АТ «ЛПП», спричинивши останньому, матеріальний збиток на вказану суму.
Однак, неповнолітній ОСОБА_6 виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, не зміг розпорядитися викраденим майном з причин, що не залежали від його волі, оскільки був зупинений охоронцями торгівельного центру.
Таким чином своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинено повторно.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України, визнав повністю, та пояснив, що він дійсно 20.01.2020 року перебуваючи в магазині «КРОПП» в ТЦ «Сіті Центрі», вчинив крадіжку чоловічих курток, з якими з місця вчинення злочину зник. Потім 03.02.2020 року він знову прийшов в магазин «КРОПП», що розташований у приміщені ТЦ «Сіті Центр» за адресою: м. Одеса, проспект Маршала Жукова 2-А, де таємно викрав чоловічі спортивні штани, але з місця вчинення крадіжки зникнути не встиг, оскільки був зупинений охоронцями торгівельного центру. У скоєному він щиро кається, та просив суворо його не карати, крадіжки вчинив для відчування адреналіну.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_6 та дослідженням матеріалів характеризуючи його особу.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії наступним чином.
- за ч.1 ст. ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками - таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
- за ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України, за кваліфікуючими ознаками закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання, суд керується положенням ст.65 КК України, а також ст.103 КК України, оскільки обвинувачений ОСОБА_6 на час вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень не досяг 18 річного віку, і враховує характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, умови його життя та виховання, вплив дорослих, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього.
Обставинами, що пом`якшують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному, вчинення злочину неповнолітнім.
Обставин, що обтяжують покарання неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_6 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд, враховує досудову доповідь складену сектором ювенальної пробації м. Одеси, згідно якої ОСОБА_6 , раніше не притягався до кримінальної відповідальності, розуміє серйозність вчиненого, має бажання виправлення, на обліку у нарколога та психіатра не перебуває, навчається добре, завжди дисциплінований та уважний, умови проживання в сім`ї є добрим, має родину, навчається у Морехідному коледжі технічного флоту НУ «Одеська морська академія». У юнака присутня мотивація до змін та самовдосконалення. Орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_6 можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк, за умови здійснення нагляду з боку уповноваженого органу з питань пробації.
З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , який раніше не судимий, на час вчинення злочину був неповнолітнім, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, навчається у Морехідному коледжі технічного флоту НУ «Одеська морська академія», позитивно характеризується за місцем мешкання та навчання, та враховуючи обставини які пом`якшують покарання обвинуваченого, а саме: визнання вини, щире каяття у скоєному, відсутність у потерпілих вимог матеріального характеру до обвинуваченого, та відсутність обставин які обтяжують покарання, та бере до уваги висновок пробації щодо можливості виправлення ОСОБА_6 , без позбавлення або обмеження волі на певний строк.
Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, та керуючись принципом справедливості та індивідуалізації призначення покарання, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_6 можливе в умовах без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75,104 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, бо вважає це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому.
Крім того, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 з застосуванням ст. 75,104 КК України, суд керується позиціями Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.06.2005), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
В судових дебатах захисник просила застосувати до обвинуваченого ОСОБА_6 вимоги ст. 105 КК України, а саме: звільнити від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру, та передати під нагляд батьків.
Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» від 15 травня 2006 року № 2, передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою.
З матеріалів справи вбачається, що батьки обвинуваченого ОСОБА_6 постійно мешкають в місті Ірпінь Київська область, які не зможуть забезпечити позитивний виховний влив та постійний контроль за поведінкою свого сина ОСОБА_6 , який постійно мешкає та вчиться в місті Одесі.
Питання щодо вирішення долі речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати по справі відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.1 ст.185 КК України у вигляді арешту строком на два місяця;
- за ч.2 ст.15, ч.2 ст.185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.
На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на один рік.
На підставі ст. 75,104 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання у вигляді позбавленні волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_6 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Речові докази, вважати повернутими за належністю потерпілому.

Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1