ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/5433/18 Головуючий І-ої інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/367/21 Доповідач: ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

з секретарем - ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора - ОСОБА_6

обвинувачених - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 27 січня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з середньою спеціальною освітою, раніше судимого: 25.04.2008 Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 296 КК України, до 1 року 8 місяців позбавлення волі, без місця реєстрації, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у скоєні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 296, ч. 2 ст.345, ч. 2 ст. 342 КК України, по яким призначено покарання:
-за ч. 1 ст. 296 КК України у вигляді позбавлення волі на строк два роки,
-за ч. 2 ст. 342 КК України у вигляді позбавлення волі на строк два роки три місяці;
-за ч. 2 ст. 345 КК України у вигляді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк три роки.
Строк відбуття покарання, призначеного ОСОБА_7 , обчислюється з моменту приведення вироку до виконання.
Цивільний позов КП «Салтівське трамвайне депо» задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь КП «Салтівське трамвайне депо» матеріальну шкоду у розмірі 2807,76 грн. (дві тисячі вісімсот сім грн. 76 коп.)
Цивільний позов ОСОБА_10 задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 моральну шкоду у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.
Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення товарознавчої експертизи № 196 від 26.04.2018 року у розмірі 429,00 (чотириста двадцять дев`ять) грн. 00 коп.
Запобіжний захід у ході судового слідства відносно ОСОБА_7 не обирався.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Суми, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з незакінченою вищою освітою, раніше судимого: 07.05.2013 Зарічним районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 186 КК України до 4 років 4 місяців позбавлення волі, звільнений 05.05.2016 умовно-достроково, що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_3
визнано винуватим у скоєні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 345, ч. 2 ст. 342 КК України, по яким призначено покарання з урахуванням ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 25.02.2020 року про виправлення описки:
-за ч. 2 ст. 342 КК України у вигляді позбавлення волі на строк два роки три місяці;
-за ч. 2 ст. 345 КК України у вигляді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк три роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки.
Іспитовий строк відраховується з моменту оголошення вироку.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України зобов`язано ОСОБА_8 періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти вказаний орган про зміну місця проживання, роботи та навчання; не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Зазначено, про скасування запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 - застави, після набрання вироком законної сили.
Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 25.02.2020 року виправлено описку в мірі покарання призначену ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 296 КК України з «позбавлення волі строком на два роки», як неправильно зазначено у вироку, на правильну «обмеження волі строком на два роки», за ч. 2 ст. 342 КК України з «позбавлення волі строком на два роки три місяці», як неправильно зазначено у вироку, на правильну «обмеження волі строком на два роки три місяці». Виправлено описку у вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 27 січня 2020 року, а саме в мірі покарання призначену ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 342 КК України з «позбавлення волі строком на два роки три місяці», як неправильно зазначено у вироку, на правильну «обмеження волі строком на два роки три місяці». В іншій частині вирок залишено без змін.
Згідно вироку, 14.04.2018 близько 10 год. 00 хв. ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в трамваї маршрутом слідування Салтівська-Новожаново у м. Харкові, діючи з умислом, спрямованим на вчинення хуліганських дій, з мотивів явної неповаги до суспільства, грубо порушуючи громадський порядок, виявляючи своє зневажливе ставлення до існуючих в суспільстві загальноприйнятих правил поведінки, діючи з особливою зухвалістю, використовуючи ненормативну лексику та надуманий привід, почав висловлювати зауваження водію трамваю, а саме: потерпілій ОСОБА_10 . Не реагуючи на зауваження останньої, на зупинці «Ак. Павлова» ОСОБА_7 підійшов до кабіни водія та, продовжуючи виражатися на її адресу нецензурною лайкою, намагався залізти до кабіни водія, після чого завдав близько п`яти ударів долонею в праве плече ОСОБА_10 , тим самим спричинивши останній фізичний біль.
Продовжуючи свої хуліганські дії, не реагуючи на зауваження пасажирів та водія, на зупинці «Вул. Пешкова» ОСОБА_7 знову намагався залізти до кабіни водія, супроводжуючи свої дії нецензурною лайкою та образливими викриками на адресу ОСОБА_10 .
Після чого, вийшовши з трамваю та ставши перед ним, перешкоджаючи проїзду трамваю, почав стукати кулаком в лобове скло, продовжуючи нецензурно лаятись в бік ОСОБА_10 . Далі, ОСОБА_7 підійшов до вікна зі сторони водійського місця та намагався влізти до кабіни водія через відкрите вікно, після чого ударом кулака розбив ліве дзеркало заднього виду трамваю, чим завдав матеріальну шкоду КП «Галіївське трамвайне депо», згідно висновку експерта ХНДЕКЦ №1965 від 26.04.2018 року у розмірі 10 грн. 14 коп. В подальшому, ОСОБА_7 взяв щебінь з дороги та почав кидати у вікна трамваю. У зв`язку з чим водій ОСОБА_10 вийшла до ОСОБА_7 та почала робити останньому зауваження - припинити хуліганські дії та не перешкоджати руху транспорту, на що ОСОБА_7 штовхнув ОСОБА_10 в праве плече, лівою рукою схопив за волосся на потилиці та наніс два удари лівою ногою в область правого бедра, завдавши останній фізичного болю.
ОСОБА_7 тривало і наполегливо не припиняв свої хуліганські дії, що супроводжувались нецензурною лайкою та особливою зухвалістю.
В результаті вчинення хуліганських дій ОСОБА_7 відбулося тривале порушення руху транспорту, що підтверджуються довідкою, наданої КП «Салтівське трамвайне депо» від 14.03.2018 року, а саме: затримка транспорту у період часу з 19 год. 00 хв. по 19 год. 54 хв., що в результаті призвело до спричинення матеріальної шкоди КП «Салтівське трамвайне депо» у сумі 2675, 37грн.
Так, хуліганські дії ОСОБА_11 супроводжувались особливою зухвалістю, що виражаються в тривалому та завзятому порушенні громадського порядку, завданні фізичного болю ОСОБА_10 та тимчасовому припиненні нормальної дія діяльності руху транспорту, що призвело до спричинення матеріальної шкоди та пошкодження майна КП «Салтівське трамвайне депо» і в подальшому було припинено лише після втручання пасажирів трамваю, які і зупинили протиправні дії ОСОБА_7 .
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 1 ст. 296 КК України - хуліганство, порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.
Крім того, 15.08.2018 близько 16 години 30 хвилин ОСОБА_7 та ОСОБА_8 навпроти будинку № 9/2 по вул. Беркоса в м. Харкові проходили у невстановленому місці залізничну колію у напрямку вул. Великої Панасівської.
Дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що містили в собі ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 109 Кодексу України про адміністративні правопорушення, були помічені працівниками Національної поліції - ОСОБА_12 , інспектором Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції у Харківській області (спеціальний жетон 0003587, спеціальне звання - лейтенант поліції), ОСОБА_13 , інспектором Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції у Харківській області (спеціальний жетон 0003771, спеціальне звання - лейтенант поліції), ОСОБА_14 , інспектором Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції у Харківській області (спеціальний жетон 0005961, спеціальне звання - лейтенант поліції), одягненими у формений одяг, які рухались на службовому автомобілі з реєстраційними номерами «3632» по вул. Беркоса з боку вул. Новий Побут, перебуваючи при цьому при виконанні своїх службових обов`язків.
Працівники поліції ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 підійшли до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 і, діючи з метою виконання завдань поліції, передбачених ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-УІІІ від 02.07.2015, зробили їм зауваження з приводу їх протиправної поведінки, при цьому пересвідчились в тому, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 знаходяться у стані алкогольного сп`яніння, висунули законну вимогу припинити протиправні дії. Однак ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , не реагуючи на законні вимоги працівників поліції, усвідомлюючи, що перед ними знаходяться працівники правоохоронного органу, які перебували при виконанні своїх службових обов`язків та висунули їм законну вимогу щодо припинення протиправної поведінки, почали висловлюватись на адресу працівників поліції нецензурною брутальною лайкою, при цьому ігнорували законні вимоги припинити протиправну поведінку, виражаючи її у зухвалій формі, що містила явну зневагу до працівників поліції.
ОСОБА_8 після неодноразових та наполегливих законних вимог працівників поліції, бажаючи продовження своїх протиправних дій, діючи з раптово виниклим злочинним умислом, направленим на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу побоїв, легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, висловлюючись при цьому нецензурною брутальною лайкою на адресу працівників поліції, схопив працівника поліції ОСОБА_13 за формений одяг, пошкодивши його при цьому, та кулаком заподіяв удар по голові. Внаслідок чого, ОСОБА_13 та ОСОБА_8 впали, а ОСОБА_8 , не реагуючи на законні вимоги припинити злочинні дії, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу побоїв, легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, продовжив заподіяння ударів кулаками по обличчю та голові ОСОБА_13 , при цьому чинив опір співробітникам поліції.
ОСОБА_7 , знаходячись поряд, також висловлювався брутальною нецензурною лайкою на адресу працівників поліції, і, коли ОСОБА_13 та ОСОБА_15 впали на землю, у нього раптово виник спільний з ОСОБА_8 злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу побоїв, легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, і він декілька разів кулаками вдарив по обличчю та голові ОСОБА_13 . Внаслідок дій ОСОБА_15 та ОСОБА_7 згідно висновку судово - медичної експертизи №09-2849/2018 від 18.09.2018 потерпілому ОСОБА_13 спричинено наступні тілесні ушкодження: садна на голові та руках, садна на тілі синця на слизовій оболонці нижньої губи, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Після чого, ОСОБА_12 підійшла ззаду до ОСОБА_7 , намагаючись припинити його противоправні дії, схопила останнього за тулуб обома руками, а ОСОБА_7 почав чинити їй опір та правою рукою схопив її через голову за праве плече, після чого вони в такому положенні впали на землю на щебінь, внаслідок чого ОСОБА_7 зафіксував праву руку ОСОБА_12 , яка при падінні вдарилась правим ліктьовим суглобом та згідно висновку судово - медичної експертизи № 09-2850/2018 від 23.08.2018 отримала наступні тілесні ушкодження: садна на задній поверхні правого плеча у нижній третині та у ділянці проекції правого ліктьового суглобу по його задній поверхні, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Працівники поліції ОСОБА_12 , ОСОБА_14 намагались припинити злочинні дії ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , в той час як останні активно фізично протидіяли їх законним вимогам, перешкоджаючи виконанню працівникам поліції ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 своїх службових обов`язків.
Злочинні дії ОСОБА_7 , ОСОБА_8 мали триваючий та наполегливий характер, продовжувались всупереч наполегливим та неодноразовим законним вимогам працівників поліції і були припинені лише після прибуття додаткових сил Національної поліції.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скоїли кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 2 ст. 342 КК України, - опір працівнику правоохоронного органу під час виконання ним службових обов`язків.
Крім того, 15.08.2018 близько 16 години 30 хвилин ОСОБА_7 та ОСОБА_8 навпроти будинку № 9/2 по вул. Беркоса в м. Харкові проходили у невстановленому місці залізничну колію у напрямку вул. Великої Панасівської.
Дії ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , що містили в собі ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 109 Кодексу України про адміністративні правопорушення, були помічені працівниками Національної поліції - ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , інспектором Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції у Харківській області (спеціальний жетон 0003587, спеціальне звання-лейтенант поліції), ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , інспектором Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції у Харківській області (спеціальний жетон 0003771, спеціальне звання - лейтенант поліції), ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , інспектором Управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції у Харківській області (спеціальний жетон 0005961, спеціальне звання - лейтенант поліції), одягненими у формений одяг, які рухались на службовому автомобілі з реєстраційними номерами «3632» по вул. Беркоса з боку вул. Новий Побут, перебуваючи при цьому при виконанні своїх службових обов`язків.
Працівники поліції ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 підійшли до ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , і, діючи з метою виконання завдань поліції, передбачених ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VIII від 02.07.2015, зробили їм зауваження з приводу їх протиправної поведінки, при цьому пересвідчились в тому, що ОСОБА_7 , ОСОБА_8 знаходяться у стані алкогольного сп`яніння та висунули законну вимогу припинити протиправні дії. Однак ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , не реагуючи на законні вимоги працівників поліції, усвідомлюючи, що перед ними знаходяться працівники правоохоронного органу, які перебували при виконанні своїх службових обов`язків, та висунули їм законну вимогу щодо припинення протиправної поведінки почали висловлюватись на адресу працівників поліції нецензурною брутальною лайкою, при цьому ігнорували законні вимоги припинити протиправну поведінку, виражаючи її у зухвалій формі, що містила явну зневагу до працівників поліції.
ОСОБА_8 після неодноразових та наполегливих законних вимог працівників поліції, бажаючи продовження своїх протиправних дій, діючи з раптово виниклим злочинним умислом, направленим на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу побоїв, легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, суб`єктивно усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, висловлюючись при цьому нецензурною брутальною лайкою на адресу працівників поліції, схопив рукою працівника поліції ОСОБА_13 за формений одяг, пошкодивши його при цьому, а кулаком іншої руки заподіяв удар по голові. Внаслідок чого, ОСОБА_13 та ОСОБА_8 впали, а ОСОБА_8 , не реагуючи на законні вимоги припинити злочинні дії, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу побоїв, легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, продовжив заподіяння ударів кулаками по обличчю та голові ОСОБА_17 , при цьому чинив опір співробітникам поліції.
ОСОБА_7 , знаходячись поряд, також висловлювався брутальною нецензурною лайкою на адресу працівників поліції, і, коли ОСОБА_13 та ОСОБА_15 впали на землю, у нього раптово виник спільний з ОСОБА_8 злочинний умисел, направлений на умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу побоїв, легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, і він декілька разів кулаками вдарив по обличчю та голові ОСОБА_13 . Внаслідок дій ОСОБА_15 та ОСОБА_7 згідно висновку судово - медичної експертизи № 09-2849/2018 від 18.09.2018 потерпілому ОСОБА_13 спричинено наступні тілесні ушкодження: садна на голові та руках, садна на тлі синця на слизовій оболонці нижньої губи, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Після чого, ОСОБА_12 підійшла ззаду до ОСОБА_7 , намагаючись припинити його противоправні дії, при цьому схопила останнього за тулуб обома руками, а ОСОБА_7 почав їй чинити опір та правою рукою схопив її через голову за праве плече, після чого вони в такому положенні впали на землю на щебінь, внаслідок чого ОСОБА_7 зафіксував праву руку ОСОБА_12 , яка при падінні вдарилась правим ліктьовим суглобом та згідно висновку судово - медичної експертизи № 09-2850/2018 від 23.08.2018 отримала наступні тілесні ушкодження: садна на задній поверхні правого плеча у нижній третині та у ділянці проекції правого ліктьового суглобу по його задній поверхні, які за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень.
Працівники поліції ОСОБА_12 , ОСОБА_14 намагались припинити злочинні дії ОСОБА_8 , ОСОБА_16 , а ті активно фізично протидіяли їх законним вимогам, перешкоджаючи виконанню працівникам поліції ОСОБА_12 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 своїх службових обов`язків.
Злочинні дії ОСОБА_7 , ОСОБА_8 мали триваючий та наполегливий характер, продовжувались всупереч наполегливим та неодноразовим законним вимогам працівників поліції і були припинені лише після прибуття додаткових сил Національної поліції.
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скоїли кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 2 ст. 345 КК України, - умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу побоїв, легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
На вирок суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 27.01.2020 року у відношенні ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особам обвинувачених в наслідок м`якості та в наслідок неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 засудити за ч. 2 ст. 345 КК України - до 4 -х років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 342 КК України до 2-х років позбавлення волі, за ч.1 ст. 296 КК України - до 2 -х років обмеження волі, на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців, а також ОСОБА_8 засудити за ч. 2 ст. 345 КК України - до 4 -х років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 342 КК України до 2-х років позбавлення волі, на підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань остаточно призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки. Прокурор посилається на те, що призначаючи засудженим покарання, суд в порушення ст.ст. 35, 65 КК України повною мірою не врахував характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_7 та ОСОБА_8 злочинів, дані, що характеризують їх особу та обставини, що обтяжують покарання. Суд лише формально вказав, що враховує тяжкість злочинів та осіб обвинувачених, не надав оцінки низці обставин, не врахувавши зазначеного, суд безпідставно призначив їм покарання, яке явно є несправедливим, внаслідок м`якості, та не сприяє запобіганню вчинення ними нових злочинів та їх виправленню. Звертає увагу що ОСОБА_8 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень - злочинів, проти авторитету органів Державної влади, скоїв їх у стані алкогольного сп`яніння, при цьому будучі раніше судимим за тяжкий злочин, діяв умисно та за наявності достатніх доказів вини ОСОБА_8 у скоєні вказаних кримінальних правопорушення, останній вину свою не визнав, що свідчить про стійку анти-суспільну направленість поведінки обвинуваченого та його небажання стати на шлях виправлення. Суд звільнив від кримінальної відповідальності з іспитовим строком, за відсутності на те підстав, що свідчить про порушення п. 2 ст. 413 КПК України, а саме застосування закону України про кримінальну відповідальність, який не підлягає застосуванню.
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку обвинувачених, які заперечували проти апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.

Висновки суду відносно фактичних обставин справи, винності обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень та правильності кваліфікації їх дій в апеляційній скарзі прокурора не заперечуються.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Призначаючи обвинуваченим покарання суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, оскільки санкція ч. 1 ст. 296 КК України не передбачає такого виду покарання як позбавлення волі, а санкцією ч. 2 ст. 342 КК України максимальний строк позбавлення волі становить 2 роки, тоді як суд призначив кожному із обвинувачених покарання за ч. 2 ст. 342 КК України, що перевищує вказаний строк. З матеріалів справи вбачається, що ухвалою суду від 25.02.2020 року до оскаржуваного вироку були внесені виправлення, а саме в частині призначеної обвинуваченим міри покарання за кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 296 та ч. 2 ст. 342 КК України. Проте постановлення такої ухвали не ґрунтується на законі, оскільки виправлення допущених у вироку описок допускається, якщо це не стосується зміни суті судового рішення. Натомість вирішення питання щодо допущених судом порушень при призначенні покарання не є опискою, яка може бути виправлена судом самостійно. Зазначене призводить до порушення гарантії правової визначеності, «незмінності судового рішення» та є істотним порушенням.
Відповідності до вимог ч.4 ст.374 КПК України та роз`яснень, що містяться в п.29постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання`в резолютивній частині обвинувального вироку покарання має бути визначене таким чином, щоб під час його виконання не виникло ніяких сумнівів щодо виду і розміру покарання, призначеного судом.

Крім того, колегія суддів погоджується з апеляційними доводами прокурора щодо безпідставного застосування ст. 75 КК України до ОСОБА_8 . Висновок суду в цій частині є невмотивованим, оскільки обставин, які б свідчили про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання, суд не навів.
Законодавець надав дискреційні повноваження судам у визначенні можливості звільнення від покарання з випробуванням. Однак така дискреція дана лише в межах установлених законом. Отже, суд, реалізуючи свої повноваження має навести правові підстави та переконливі мотиви, які є достатніми для постановлення рішення. Відповідно до статті 75 КК України, обов`язковим є врахування відомостей, які характеризують особу винного, при вирішенні питання, чи є можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання, а тому під час ухвалення рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд має навести переконливі аргументи, що ґрунтуються на конкретних обставинах справи. Цих вимог закону суд першої інстанції належно не виконав.
Вважаючи, що виправлення ОСОБА_8 можливе без ізоляції від суспільства, суд посилався на ступінь тяжкості вчинених злочинів, дані про особу винного, раніше притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність обставин, що пом`якшують покарання, факт вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, рецидив, наявність постійного місця проживання та неофіційної роботи, суб`єктивне ставлення до скоєного.
Проте у вироку зазначено, що ОСОБА_8 як і ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 342, ч. 2 ст. 345 КК України, не визнав, пояснив, що працівники поліції самі почали провокувати їх на конфлікт, першими почали бійку, а обвинувачені лише захищалися. ОСОБА_8 відповідно до матеріалів 05.05.2016 року був умовно-достроково звільнений, згідно досудової доповіді ризик вчинення повторного кримінального правопорушення та небезпеки для суспільства оцінюється як високий.

В даному випадку суд формально послався на можливість виправлення обвинуваченого без застосування до нього покарання, пов`язаного з ізоляцією від суспільства, що свідчить про необґрунтованість та невмотивованість такого висновку суду. Судом недостатньо враховано, що вчинені кримінальні правопорушення є умисними, спрямовані проти авторитету органів державної влади, вчинені в стані алкогольного сп`яніння.
Крім того, покладаючи на ОСОБА_8 обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, суд безпідставно застосував п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України та вказав про обов`язок не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, який відсутній в чинній редакції статті.
Наведені порушення свідчать про те, що вирок суду ухвалено без дотримання вимог ст.370 КПК України, стосовно обґрунтованості та вмотивованості судового рішення. Крім того, призначення покарання, що не узгоджується із санкціями статей КК України належить вважати істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, оскільки це впливає на правильність призначення покарання. Порушення судом першої інстанції вказаних вимог не відноситься до передбаченого в ч.1 ст. 415 КПК України переліку підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції. Проте, відповідно до вимог ч.6 ст.9 КПК України, у випадках, коли положення КПК України не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч.1 ст.7 КПК України.
Внаслідок скасування вироку та призначення нового судового розгляду з наведених вище підстав колегія суддів позбавлена процесуальної можливості надати оцінку апеляційним вимогам апелянта в частині м`якості виду та розміру призначених покарань обвинуваченим та постановити новий вирок, що обумовлює часткове задоволення поданої апеляційної скарги.
Керуючись ст.ст.405,407, 409, 418 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково.

Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 27 січня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_7 , ОСОБА_8 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді: