Справа № 305/831/19
Провадження № 1-кп/307/794/20
УХВАЛА

про призначення судового розгляду

25 вересня 2020 року м.Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі колегії:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
запасного судді ОСОБА_4
при секретарі судового засідання ОСОБА_5
за участю прокурора ОСОБА_6
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10
представника потерпілих ОСОБА_11
захисника ОСОБА_12
обвинуваченого ОСОБА_13
розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду міста Тячів, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР 16.11.2018 року за №0001010 про обвинувачення ОСОБА_13 , у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.348 КК України,-
ВСТАНОВИЛА:

27 серпня 2020 року до Тячівського районного суду Закарпатської області згідно ухвали Закарпатського апеляційного суду від 17 серпня 2020 року надійшли матеріали кримінального провадження №0001010 про обвинувачення ОСОБА_13 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.348 КК України.
Ухвалою колегії суддів від 31 серпня 2020 року призначено підготовче судове засідання на 09:30 годину, 25 вересня 2020 року.

23 вересня 2020 до суду надійшло клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обраного раніше стосовно обвинуваченого ОСОБА_13 .

В підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити кримінальне провадження до судового розгляду, вважає, що обвинувальний акт складений з дотриманням вимог ст.291 КПК України, а також змінив раніше подане ним письмове клопотання про продовження строку тримання під вартою та просить обрати відносно ОСОБА_13 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Клопотання мотивує тим, що наявні ризики, що обвинувачений ОСОБА_13 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст.348 КК України - вбивство працівника правоохоронного органу, у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, і за який ОСОБА_13 може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 15 років або довічне позбавлення волі. Поряд з цим, не втратили своєї актуальності ризики передбачені п.п. 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_14 та їх представник ОСОБА_11 не заперечували щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду та підтримали клопотання прокурора про обрання ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_12 не заперечував щодо призначення кримінального провадження до судового розгляду, в задоволенні клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_13 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою просив відмовити, та обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_13 погоджується з позицією захисника ОСОБА_12 .

Обвинувачений ОСОБА_13 після роз`яснення права на суд присяжних просив здійснювати судовий розгляд колегією суддів у складі трьох суддів.
Вислухавши думку учасників судового провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучений до нього реєстр матеріалів досудового розслідування, з`ясувавши обставини заявленого клопотання, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Кримінальне провадження відповідно до ст.ст. 32-34 КПК України, враховуючи ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 17 серпня 2020 року, підсудне Тячівському районному суду Закарпатської області, обвинувальний акт складено у відповідності до положень КПК України, підстав для прийняття рішень, передбачених п.1-4 ч.3 ст. 314 КПК України судом під час підготовчого судового засідання не встановлено, а тому суд приходить до висновку про необхідність призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_13 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.348 КК України.
Судовий розгляд відповідно до положень ч.3 ст. 31 КПК України, з урахуванням відсутності клопотання обвинуваченого про розгляд кримінального провадження судом присяжних, необхідно здійснювати колегією суддів у складі трьох суддів.
Зазначене судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження необхідно проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч.2 ст.27 КПК України, відсутні.
Вирішуючи питання щодо доцільності обрання обвинуваченому ОСОБА_13 запобіжного заходу, про що клопоче сторона обвинувачення, суд виходить із наступного.
У відповідності до ч.3 статті 315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. За відсутністю зазначених клопотань сторін кримінального провадження застосування заходів забезпечення кримінального провадження, обраних під час досудового розслідування, вважається продовженим.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 18.11.2019 року, відносно обвинуваченого ОСОБА_13 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без можливості внесення застави на строк до 13 січня 2019 року. Вказаний запобіжний захід періодично продовжувався ухвалами слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області та колегією суддів Рахівського районного суду Закарпатської області. Востаннє, ухвалою колегії суддів Рахівського районного суду Закарпатської області від 31.07.2020 року строком на два місяці тобто по 28 вересня 2020 року включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі «Волосюк проти України» тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується; вік та стан здоров`я обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; його репутація; майновий стан обвинуваченого; наявність судимостей; розмір майнової шкоди, у завданні якої обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про, зокрема, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує прокурор.

Із матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_13 не має постійного місця роботи, являється розлученим. Суд не володіє жодними належними доказами на підтвердження міцності його соціальних зв`язків. Лікарських протипоказань проти утримання обвинуваченого під вартою суду не надано.

Натомість, ОСОБА_13 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 9 до 15 років або довічного позбавлення волі, що в свою чергу саме по собі може спричинити бажання обвинуваченого ухилитися від суду.

У межах зазначеного кримінального провадження судове слідство ще не розпочато, потерпілі та свідки не допитані. Таким чином, перебуваючи на волі, обвинувачений може ухилитися від суду, матиме змогу вплинути на потерпілих та свідків.
Перелік доказів зібраних під час досудового розслідування, що наведений у реєстрі матеріалів досудового розслідування є вагомим, більш детальну оцінку яким суд надасть в ході судового розгляду під час вивчення змісту цих доказів, однак на даній стадії судового провадження цього достатньо для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Також судом враховується міра покарання, яка може бути призначена обвинуваченому разі доведення його винуватості, а усвідомлення обвинуваченими цієї обставини, переконливо дає підстави вважати про існування наступних ризиків, а саме: можливість переховуватися від суду; незаконно впливати на потерпілих та свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити кримінальне правопорушення.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Водночас ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П.1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
На переконання колегії суддів, саме застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на час судового розгляду здатне забезпечити ненастання зазначених та інших ризиків.

На підставі викладеного, а також враховуючи дані про обвинуваченого, в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність прокурором у клопотанні ризиків передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України та недостатність застосування відносно обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою для запобігання вказаним ризикам, а тому вважає необхідним обрати відносно обвинуваченого ОСОБА_13 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 314,315 КПК України,-

ПОСТАНОВИЛА:

Призначити кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 348 КК України до судового розгляду колегією у складі трьох суддів у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів на 15 год. 30 хв. 02 жовтня 2020 року.
Викликати для участі у судовому засіданні прокурора, потерпілих, представника потерпілих, захисника, обвинуваченого.
Клопотання прокурора Військової прокуратури Ужгородського гарнізону ОСОБА_6 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів - задоволити.
Обрати ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю та жителю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, з повною середньою освітою, розлученому, непрацюючому, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24 год.00 хв. 23 листопада 2020 року.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, захиснику, прокурору, направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Ухвала в частині обрання запобіжного заходу може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою, в той же строк з моменту вручення копії ухвали. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.
Головуючий суддя: ОСОБА_1
Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3