Справа № 741/1021/20 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/741/20
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Носівського відділу Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 4 вересня 2020 року щодо ОСОБА_8 та ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 8 вересня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 4 вересня 2020 року було задоволено подання начальника Носівського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_9 про вирішення питання про приведення вироку Бобровицького районного суду Чернігівської області від 17 червня 2020 року стосовно ОСОБА_8 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII.

Ухвалено вважати ОСОБА_8 засудженою до покарання за вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 17 червня 2020 року:

за ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік;

за ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням їй іспитового строку 1 рік.

В іншій частині вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 17 червня 2020 року щодо ОСОБА_8 залишено без змін.

В обґрунтування ухваленого рішення місцевим судом зазначено, що 1 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень», відповідно до якого внесені зміни до ч. 1 ст. 185 КК України та до частини 2 ст. 185 КК України, а згідно до ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, в даному провадженні ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 8 вересня 2020 року виправлено допущені в резолютивній частині ухвали Носівського районного суду Чернігівської області від 04 вересня 2020 року описки та викладено:

Абзац четвертий у такій редакції: «за ч. 2 ст. 185 КК України з призначенням їй покарання в виді позбавлення волі на строк 2 ( два) роки»;

Абзац п`ятий у такій редакції: «Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки»

Не погоджуючись з ухвалою суду прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувані рішення суду першої інстанції, та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні подання начальника Носівського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_9 про вирішення питання про приведення вироку Бобровицького районного суду Чернігівської області від 17 червня 2020 року стосовно ОСОБА_8 .

Викладені в апеляційній скарзі вимоги мотивує тим, що новим кримінальним законом пом`якшено покарання того злочину, за який призначено менш суворе покарання, тому ч. 3 ст. 74 КК України не застосовується, оскільки призначене засудженому остаточне покарання фактично не пом`якшується і не поліпшується становище такої особи. Апелянт вважає, що представник відділу пробації не довів, що набрання 1 липня 2020 року чинності Законом № 2617-VIII пом`якшує призначене остаточне покарання ОСОБА_8 , поліпшує її становище. Зазначає, що ОСОБА_8 фактично не відбуває призначене їх покарання, оскільки з підстав застосування судом ст.. 75 КК України вона звільнена від відбування покарання. Покарання за вироком було призначено за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим в межах санкції встановленої ч. 2 ст. 185 КК України, покарання за якою поглинуло покарання призначене за ч. 1 ст. 185 КК України. В зв`язку з чим прокурор переконаний про відсутність передбачених ст.. 74 КК України підстав для зниження призначеного покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону або пом`якшення призначеного покарання.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який частково підтримав подану апеляційну скаргу та просив скасувати оскаржувані ухвали суду у зв`язку з неправильним визначенням судом першої інстанції покарання засудженій за ч. 2 ст. 185 КК України у виді обмеження волі та задовольнити подання органу пробації, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

На думку колегії суддів, вказаним вимогам оскаржувана ухвала суду першої інстанції не відповідає, з огляду на наступне.

Вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 17 червня 2020 року ОСОБА_8 було визнано винною в скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та їй було призначено покарання:

за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік;

за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлено їй іспитовий строк 1 рік з покладенням на неї обов`язків відповідно до п. п. 1-2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

01 липня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року (далі Закон).

Зокрема, були внесені зміни до редакції ч. 1 ст. 185 КК України.

Вирішуючи питання про приведення вироку щодо ОСОБА_8 суд першої інстанції, крім іншого, ухвалив вважати ОСОБА_8 засудженою за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, і визначивши аналогічний вид покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, хоча згідно норм Закону відповідних змін до ч. 2 ст. 185 КК України не вносилося, а тому ухвала Носівського районного суду Чернігівської області від 4 вересня 2020 року підлягає скасуванню, оскільки таке рішення не може вважатися законним та обґрунтованим з постановленням нової ухвали.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.379 КПК України суд має право за власною ініціативою або за заявою учасника кримінального провадження чи іншої заінтересованої особи виправити допущені в судовому рішенні цього суду описки, очевидні арифметичні помилки незалежно від того, набрало судове рішення законної сили чи ні.

Зі змісту вказаної статті вбачається, що однією з гарантій забезпечення правової визначеності, елементом стабільності судового рішення та його законної сили є його незмінність. Суд, який ухвалив рішення, після його проголошення, не має права його змінити або скасувати. Допущені в судовому рішенні помилки, внаслідок яких воно стає незаконним і необґрунтованим, виступають підставою для зміни і скасування рішення в апеляційному і касаційному порядку та у зв`язку з нововиявленими обставинами. Вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні, суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи.

Опискою вважається помилка, що порушує правила граматики, синтаксису, пунктуації, нумерації, що мають вплив на зміст судового рішення та його виконання.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що судом першої інстанції 8 вересня 2020 рок в порядку ст. 379 КПК України винесено ухвалу про виправлення описки, якою було внесено зміни до резолютивної частини ухвали Носівського районного суду Чернігівської області від 4 вересня 2020 замість обмеження волі за ч. 2 ст. 185 КК України та остаточного покарання визначеного ОСОБА_8 на підставі ч.1 ст. 70 КК України у виді обмеження волі ухвалено вважати вірним покарання у виді позбавлення волі. Таке виправлення є неприпустимим і не може вважатися опискою, оскільки змінено вид призначеного покарання, що може бути вирішено тільки при постановлені вироку.

Враховуючи викладені обставини та наведені норми процесуального права, апеляційний суд вважає необхідним оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Розглянувши подання начальника Носівського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_9 про вирішення питання про приведення вироку Бобровицького районного суду Чернігівської області від 17 червня 2020 року стосовно ОСОБА_8 у відповідність до вимог Закону, дослідивши матеріали кримінального провадження та подання, колегія суддів приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 17 червня 2020 року ОСОБА_8 було визнано винною в скоєнні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України та їй було призначено покарання:

за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік;

за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням та встановлено їй іспитовий строк 1 рік з покладенням на неї обов`язків відповідно до п. п. 1-2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

01 липня 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року.

Зокрема, були внесені зміни до редакції ч. 1 ст. 185 КК України, відповідно до якої таємне викрадення чужого майна (крадіжка), - карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Тобто, на даний час санкція ч. 1 ст. 185 КК України не передбачає такий вид покарання, як позбавлення волі.

Відповідно до вимог ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч. 3 ст. 74 КК України, призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Як вбачається з положень ст. 72 КК України, перерахування відбутого засудженим покарання повинно відбуватись за правилом, де одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Таким чином, нова редакція ч. 1 ст. 185 КК України поліпшує становище засудженої ОСОБА_8 , оскільки вона виключає застосування позбавлення волі, як міри покарання, тому новий закон має зворотну дію у часі, що в свою чергу є підставою для приведення вироку Бобровицького районного суду Чернігівської області від 17 червня 2020 року у відповідність в частині призначеної засудженій міри покарання.

Враховуючи вищенаведене, призначене ОСОБА_8 позбавлення волі строком на 1 рік підлягає заміні на більш м`який вид максимального виду покарання, передбаченого новою редакцією ч. 1 ст. 185 КК України, тобто на обмеження волі, розмір якого, відповідно до правил перерахування, визначених ст. 72 КК України, становить 2 роки.

Разом з тим, з огляду на ч. 5 ст. 421 КПК України, що ухвала суду першої інстанції може бути скасована з метою погіршення становища особи, щодо якої вона постановлена, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник, враховуючи позицію прокурора при апеляційному розгляді, який просив задовольнити подання начальника Носівського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_9 , визначивши засудженій ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 185 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік, колегія суддів приходить до висновку про необхідність визначення засудженій покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у розмірі, на якому наполягав прокурор.

Згідно п.4 ч.1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право, крім іншого, скасувати ухвалу повністю чи частково та ухвалити нову ухвалу.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Носівського відділу Ніжинської місцевої прокуратури ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 4 вересня 2020 року щодо ОСОБА_8 та ухвалу Носівського районного суду Чернігівської області від 8 вересня 2020 року скасувати.

Ухвалити нову ухвалу якою подання начальника Носівського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» в Чернігівській області ОСОБА_9 про вирішення питання про приведення вироку Бобровицького районного суду Чернігівської області від 17 червня 2020 року стосовно ОСОБА_8 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII задовольнити.

Вважати ОСОБА_8 засудженою до покарання за вироком Бобровицького районного суду Чернігівської області від 17 червня 2020 року:

- за ч. 1 ст. 185 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 2(два) роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк 1 (один) рік.

В іншій частині вирок Бобровицького районного суду Чернігівської області від 17 червня 2020 року щодо ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4