Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 1-кп/490/10/2020 У Х В А Л А
23 грудня 2020 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,
перекладача ОСОБА_6 ,
ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Миколаєві, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,
Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду міста Миколаєва від 24 липня 2018 року відносно ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Згідно ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 27.10.2020р. строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 продовжено до 25.12.2020р. включно.
В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 . В обґрунтування вказала, що ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, наявність яких була встановлена судом при обранні та продовженні такого запобіжного заходу, на даний момент не зникли та не зменшились.
Обвинувачений у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, оскільки жоден із вказаних прокурором ризиків є недоведеним. На їх підтвердження прокурором не надано жодних доказів.
Захисник у судовому засіданні також просив відмовити у задоволенні клопотання, вказавши що він здійснює захист обвинуваченого з липня 2020 року та за цей час судом не було проведено жодної процесуальної дії, а лише продовжувався строк тримання під вартою.
Вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного.
Відповідно ч. 1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Дане питання розглянуто суддею зі складу колегії суддів одноособово, відповідно до п. 20-5 "Перехідних положень" КПК України, згідно яких, тимчасово, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), встановлено, що клопотання про продовження строку тримання особи під вартою у разі, якщо справа розглядається колегією суддів, може бути розглянуте, зокрема, іншим суддею зі складу колегії суддів, за відсутності головуючого у справі.
Так, продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про продовження (зміну) запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений ст. 177 КПК України, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам зазначених прокурором.
При продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 згідно ухвали від 27.10.2020р. судом встановлено існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду та вчинення нового злочину.
На даний час наведені ризики не зникли, не зменшились та їх наявність підтверджується наступним.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину проти життя людини, за який передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі до 15 років. Враховуючи суворість покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі доведення його винуватості, а також беручи до уваги те, що останній раніше неодноразово судимий за вчинення умисних тяжких злочинів, пов`язаних із посяганням на особу, наразі обвинувачується у вчиненні злочину на підґрунті зловживання алкогольними напоями, що свідчить про його схильність до систематичної злочинної діяльності, а також зважаючи на процесуальну поведінку обвинуваченого під час судових засідань, направлену на затягування судового розгляду справи, суд приходить до висновку щодо наявності ризиків того, що обвинувачений, перебуваючи на волі, може переховуватись від суду та вчинити новий злочин.
Таким чином суд приходить до переконання, що подальше тримання обвинуваченого під вартою є виправданим.
Посилання про тривалість перебування ОСОБА_4 під вартою в цьому випадку не свідчать про зменшення встановлених ризиків та не можуть бути покладеними у підґрунтя судового рішення, адже така тривалість наразі зумовлена поведінкою самого обвинуваченого.
Оцінюючи твердження обвинуваченого про те, що прокурором мають бути надані докази фактичного існування ризиків, визначених ст. 177 КПК України, суд виходить з того, що законодавцем покладено на сторону обвинувачення обов`язок надання доказів, які дають суду обґрунтовані підстави вважати, щодо існування таких ризиків. Такими доказами прокурором були надані: твердження щодо існування обвинувачення у скоєнні особливо тяжкого насильницького злочину; наявність попередніх судимостей обвинуваченого.
Твердження захисника щодо того, що з липня 2020 року судом не проводилося жодної процесуальної дії, спрямованої на з`ясування обставин вчиненого кримінального правопорушення та перевірку його доказами - не відповідає дійсності.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 183, 197, 199, 331, п. 20-5 Перехідних положень КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання прокурора - задовольнити.
Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити до 21.02.2021р. включно
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 7 днів.

Суддя ОСОБА_1