Справа № 211/2764/16-к
Провадження № 1-кп/211/420/20
У Х В А Л А
іменем України

17 серпня 2020 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3
обвинуваченої ОСОБА_4 , її захисника адвоката ОСОБА_5 ,
розглядаючиу відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000268 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, -
В С Т А Н О В И В:
Прокурор в судовому засіданні 17 08 2020 року звернувся до суду з письмовим клопотанням в якому просить продовжити щодо обвинуваченої ОСОБА_4 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 2 міс. оскільки такий запобіжний захід відносно обвинуваченої закінчується. Підставами для продовження дію запобіжного заходу зазначає, що ОСОБА_4 може переховуватися від суду , знищити, сховати або спотворити будь- яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановленя обставин кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення, вона позбавлена батьківських прав відносно двох дітей, не має міцьних соціальних зв`язків, вчинила тяжкий злочин.
Обвинувачена та її захисник заперечували проти задоволення клопотання прокурора та заявили клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченій на нічний домашній арешт та вирішення питання про повернення дитини ОСОБА_6 24 10 2018 року матері, мотивуючи , що ризики зазначені в ухвалі суду про обрання запобіжного заходу на даний час відсутні. У зв`язку зі зміною складу суду розгляд справи розпочинається заново, а ОСОБА_4 перебуває під вартою загалом 26 місяців, при тому, що вони не погоджуються з кваліфікацією злочину. Підстав вважати, що вона буде чинити вплив на свідків не має і не підтверджувався раніше, вона перебувала у розшуку, однак не знала про існування такої ухвали суду , перебувала у лікарні та вдома з дитиною . Має сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою задоволенню не підлягає , підлягає задоволенню клопотання обвинуваченої та її захисника про зміну запобіжного заходу виходячи із наступного.
Статтею 29 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку , встановленому законом.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини-обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
В той же час суд враховує, що п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Згідно ч.1 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Згідно ст. 201 КПК України підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно з положенням ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена даною статтею.

Враховуючи правову позицію, викладену в п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд розглядає можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Вирішуючи питання про зміну запобіжного заходу на домашній арешт, суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі; у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.
Європейський суд з прав людини, зокрема у викладених рішеннях по справах «Калашников проти Росії», «Томазі проти Франції» та інших, роз`яснив, що сама по собі тяжкість злочину згідно повідомлення особі про підозру, не може бути підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У відповідності до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою обрання та продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою стало тяжкість кримінального правопорушення у вчинені якого вона обвинувачується , вона офіційно не працює, не навчається, під час перебування під цілодобовим домашнім арештом систематично його порушувала, а тому є підстави вважати , що вона може ухилитися від явки до суду . Потерпіла, свідки по справі не допитані, оскільки суд розпочинає розгляд справи спочатку через зміну складу суду, тому маються ризики впливу обвинуваченої на них.
Оцінюючи можливість зміни запобіжного заходу обвинуваченій, суд виходить з вимог кримінального процесуального закону.
Суд погоджується з позицією сторони захисту, що ризики передбачені ст. 177 КПК України, які були встановлені на момент обрання запобіжного заходу, продовження строку його дії щодо ОСОБА_4 на момент розгляду цього клопотання зменшились, оскільки потерпіла допитана.
Суд вважає, що застосування виняткового запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні не є необхідним, оскільки зі спливом часу, зменшились ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, суд бере до уваги доводи , якими захисник обґрунтовує клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченій, а саме що вона тривалий час перебуває під вартою ( березень 2018 лютий 2019 та червень 2019- серпень 2020 ) , через зміну складу суду розгляд справи розпочато заново, потерпіла допитана, обвинувачена має зареєстроване місце мешкання, має на утримані неповнолітню дитину ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого на даний час було відібрано органом опіки через перебування її під вартою, підтвердження того , що вона буде впливати на свідків суду не надано, свідки в судове засідання неодноразово не з`являються і це не з вини обвинуваченої. Суд враховує, що ОСОБА_4 перебувала у розшуку, однак суд враховує при цьому її тривале перебування під вартою. Вона не працювала оскільки перебувала у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років.
На підставі вище наведених норм та встановлених обставин, приходжу до висновку, що на даному етапі судового розгляду кримінального провадження є доцільною зміна запобіжного заходу із тримання під вартою обвинуваченій на домашній арешт в нічний час, оскільки вона має неповнолітню дитину відносно якої не позбавлена батьківських прав, в суді розглядається цивільна справа про позбавлення її батьківських прав, і вона має право бути присутньою при розгляді даної справи, надавати докази, документи, які необхідно збирати у відповідних установах , вирішувати соціальні та побутові питання .
Такий запобіжний захід є співмірним з існуючими ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України , відповідає особі обвинуваченої, може забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків та унеможливить вчинення нових злочинів, а тому клопотання захисника підлягає до задоволення , однак частково. При розгляді даного кримінального провадження суд не уповноважений вирішувати питання про повернення обвинуваченій дитини, тому в цій частині клопотання не підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Окрім цього, застосовуючи, щодо обвинуваченого запобіжний захід у виді домашнього арешту, суд вважає за необхідне покласти на неї обов`язки передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись статтями 176, 177, 178, 181, 183, 193, 194, 196, 197, 201, 206, 331, 372, 392 395 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою - відмовити.
Клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту стосовно обвинуваченої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - задовольнити частково.
Змінити запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 60 днів , починаючи з 17 серпня 2020 року по 15 жовтня 2020 року включно, звільнивши останню з-під варти в залі суду негайно .
Заборонити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , покидати житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 22 -00 год. до 24-00 год. та з 00-00 год. до 07 -00 год. кожного дня до 15 жовтня 2020 року.
Покласти на ОСОБА_4 обов`язок: прибувати до суду у визначений час, не покидати житло за вищевказаною адресою у визначений час без дозволу суду.
Копію ухвали передати для виконання до Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області за місцем проживання обвинуваченої.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.
Роз`яснити обвинуваченій , що працівники Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області з метою контролю за її поведінкою мають право з`являтись в її житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення по питаннях, які пов`язані з виконанням покладених на неї обов`язків, використовувати електронні засоби контролю.
Клопотання захисника ОСОБА_5 про вирішення питання повернення обвинуваченій дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Довгинцівський районий суд м. Кривого Рогу протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1