УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/17085/20

Провадження № 1-кс/638/2811/20

11.12.2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова
в складі слідчого судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 , про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003826 від 05.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 296 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

09.12.2020 року до Дзержинського районного суду м. Харкова надійшло клопотання слідчого СВ Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 , про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003826 від 05.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 296 Кримінального кодексу України, згідно якого слідчий просить суд накласти арешт на: 1) ключі з брелком сигналізації на автомобіль марки «Маzda 3», з р.н. НОМЕР_1 ; 2) файл з документами, а саме: посвідчення водія на автомобіль марки «Маzda 3», серії НОМЕР_2 ; свідоцтво про страхування; довіреність від 03.10.2019 на 2 арк.; документ: «покриття медичних витрат на території України» # 01-107790 від 04.11.2020 року; «повідомлення про ДТП та Інструкція щодо заповнення повідомлення про ДТП на 3-ох арк.»; «Таможенная декларация на имя SALEM ALAA»; поліс № ЕР. 159713588 з чеком; 3) автомобіль марки «Маzda 3», синього кольору, VIN-код НОМЕР_3 , з р.н. НОМЕР_4 .

Своє клопотання слідчий обґрунтовує тим, що у провадженні СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003826 від 05.12.2020 року, за ознаками складу кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 296 Кримінального кодексу України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.12.2020 приблизно о 18 год. 00 хв. невстановлені особи, перебуваючи на ділянці місцевості, що розташована на перехресті вулиці Клочківська, 104-А та спуску Пасіонарії у м. Харкові вчинили хуліганські дії відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим спричинили останньому шкоду.
05.12.2020 року у період часу з 20 год. 10 хв. до 21 год. 15 хв., під час огляду місця події на ділянці місцевості, яка розташована на відстані близько 15 метрів від буд. №9 по вул. Чичибабіна у м. Харкові слідчим СВ Шевченківського ВП ГУНП в Харківській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 у гр-на. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було виявлено та вилучено: 1) ключі з брелком сигналізації на автомобіль марки «Маzda 3», з р.н. НОМЕР_1 ; 2) файл з документами, а саме: посвідчення водія на автомобіль марки «Маzda 3», серії НОМЕР_2 ; свідоцтво про страхування; довіреність від 03.10.2019 на 2 арк.; документ: «покриття медичних витрат на території України» # 01-107790 від 04.11.2020 року; «повідомлення про ДТП та Інструкція щодо заповнення повідомлення про ДТП на 3-ох арк.»; «Таможенная декларация на имя SALEM ALAA»; поліс № ЕР. 159713588 з чеком; 3) автомобіль марки «Маzda 3», синього кольору, VIN-код НОМЕР_3 , з р.н. НОМЕР_4 .
Автомобіль марки «Маzda 3», синього кольору, VIN-код НОМЕР_3 , з р.н. НОМЕР_4 , за довіреністю від 03 жовтня 2019 року належить г-ну ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
На час звернення з клопотанням є підстави вважати, що вилучені речі під час огляду місця події, є речовими доказами в кримінальному провадженні та зберегли на собі сліди кримінального правопорушення.
Слідчий СВ Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву з проханням проводити судовий розгляд за її відсутністю, клопотання підтримує у повному обсязі.
Слідчий суддя, дослідивши клопотання, а також матеріали, додані в його обґрунтування, приходить до наступного.
Відповідно до частини 1 статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна у розумінні частини 2 статті 170 КПК України є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а метою арешту майна є забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки, згідно статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Зокрема, у кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає, щоб вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, але вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.
Згідно з пунктом 7 частини 2 статті 131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
У відповідності до пункту 1 частини 3 статті 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Однак, зазначених вимог закону слідчий, який вніс клопотання про арешт майна, та прокурор, що погодив дане клопотання, не дотрималися.
Так, слідчий, обґрунтовуючи своє клопотання, в розумінні вимог статті 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин, на які послався у клопотанні, та у відповідності до статті 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.
З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань вбачається, що 04.12.2020 приблизно о 18 год. 00 хв. невстановлені особи, перебуваючи на ділянці місцевості, що розташована на перехресті вулиці Клочківська, 104-А та спуску Пасіонарії у м. Харкові вчинили хуліганські дії відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , чим спричинили останньому шкоду.
Згідно протоколу огляду місця події від 05.12.2020 року, проведеного слідчим СВ Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_3 вбачається, що під час огляду вилучено ключі з брелком сигналізації на автомобіль марки «Маzda 3», з р.н. НОМЕР_1 ; файл з документами, а саме: посвідчення водія на автомобіль марки «Маzda 3», серії НОМЕР_2 ; свідоцтво про страхування; довіреність від 03.10.2019 на 2 арк.; документ: «покриття медичних витрат на території України» # 01-107790 від 04.11.2020 року; «повідомлення про ДТП та Інструкція щодо заповнення повідомлення про ДТП на 3-ох арк.»; «Таможенная декларация на имя SALEM ALAA»; поліс № ЕР. 159713588 з чеком, а також автомобіль марки «Маzda 3», синього кольору, VIN-код НОМЕР_3 , з р.н. НОМЕР_4 .

Слідчий наголошує, що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, проте стороною кримінального провадження жодним чином не доведено таких ризиків, а тому суд вважає їх сумнівними, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011 року.

Органом досудового розслідування не доведено, що матеріальні об`єкти, про арешт яких ставиться питання, мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, а також що вони підпадають під критерії, визначені статтею 98 КПК України, зокрема: не обґрунтовано в достатній мірі, що вони є знаряддям/засобом вчинення кримінального правопорушення, які саме сліди кримінального правопорушення вони на собі зберегли, які інші відомості можна отримати за їх допомогою, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а твердження слідчого про те, що «вилучене майно є предметами злочину та речовими доказами», є голоснівними та жодним чином не підтвердженими.

Також слідчий наголошує, що вилучене майно є речовим доказом у кримінальному провадженні та метою арешту майна є його збереження, проте у матеріалах, доданих до клопотання відсутня постанова про визнання вилученого майна речовим доказом у кримінальному провадженні.

Окрім того, слідчим зазначено про те, що незастосування арешту майна зумовить труднощі в частині встановлення істини, адже майно може бути приховане, відчужене, пошкоджене чи знищене, однак дане формулювання є неконкретизованим, абстрактним та формальним, а отже свідчить про те, що підстави, мета та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна у клопотанні відсутні.

Як вбачається із клопотання та доданих матеріалів, відомості про вчинення кримінального правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.12.2020 року за №0003826 за ознаками складу кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 296 Кримінального кодексу України, тобто хуліганство, вчинене групою осіб, проте органом досудового розслідування не доведено, що матеріальні об`єкти, про арешт яких ставиться питання, мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, порушеному саме за вказаною статтею, а твердження про те, що на вилучених речах є сліди кримінального правопорушення не обґрунтоване.

З урахуванням викладеного, суд відмовляє у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Керуючись ст. 170-173 КПК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Шевченківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 , про арешт майна по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003826 від 05.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення-злочину, передбаченого частиною 2 статті 296 Кримінального кодексу України відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: