Справа №487/7491/19
Провадження №1-кс/487/4895/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2020 Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0002295 від 02.10.2019 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кіровоград, українця, громадянина України, не одруженого, оперуповноваженого Управління захисту економіки в Кіровоградській області Департаменту захисту економіки Національної поліції України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 0002295 від 02.10.2019 року звернувся із клопотанням, погодженим із заступником начальника відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях управління прокуратури Миколаївської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 строком на два місяця, без визначення розміру застави. У випадку визначення та внесення застави підозрюваним ОСОБА_5 , покласти на нього наступні обов`язки: 1)прибувати до слідчого ОСОБА_4 кожного понеділка о 10 годині 00 хвилин до кабінету № 214 за адресою: м. Миколаїв, вул. Спаська, 18; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3)повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні; 5) здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, а також посвідчення водія.

Підставою для внесення клопотання стало те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1,2,3,4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, посилаючись на неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якої міри запобіжного заходу ніж тримання під вартою, просив про задоволення клопотання.

Захисники підозрюваного ОСОБА_5 у судовому засіданні категорично заперечували проти задоволення клопотання. Посилались на необґрунтованість підозри для застосування будь-якого запобіжного заходу, відсутність доказів на підтвердження заявлених прокурором ризиків.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання вважаючи його необґрунтованим. Зазначав, про відсутність ризиків, на які посилається прокурор. Стверджував, що за час досудового слідства на свідків не впливав, ніяких доказів не спотворював, наміру переховуватися від органів слідства та суду не має.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, заслухавши думки сторін кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із матеріалів клопотання встановлено, що в провадженні Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві перебувають матеріали кримінального провадження за № 0002295 від 02.10.2019 за підозрою ОСОБА_5 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 02.10.2019 о 21:25 годині водій ОСОБА_5 грубо порушив пункти: 1.5.; 2.3. б); 2.9. а), д); 11.2.; 11.3.; 13.3. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001.

Так, в зазначений день та час водій ОСОБА_5 , будучи особою, яка у встановленому законодавством порядку набула спеціального права керування транспортним засобом та отримала посвідчення водія НОМЕР_1 від 01.08.2017, працюючи на посаді оперуповноваженого управління захисту економіки в Кіровоградській області, у позаслужбовий час, керуючи технічно справним автомобілем марки «Mercedes Benz S 600», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухався в умовах необмеженої видимості по частково асфальтованому та частково вимощеному бруківкою, сухому дорожньому покриттю вулиці Івана Зайця в м. Олександрія Кіровоградської області в напрямку вул. Трудових Резервів.

Рухаючись по прямій, похилій ділянці дороги, де організований двосторонній рух і проїзна частина має по одній смузі руху у протилежних напрямках, водій ОСОБА_5 проявив неуважність на ділянці проїзної частини, яка потребувала від нього особливої уваги, через відсутність розмітки, в темний час доби, виїхавши на зустрічну смугу, своїми діями свідомо створював небезпеку для інших учасників дорожнього руху, чим виявив злочинну самовпевненість, тобто передбачаючи настання суспільно- небезпечних наслідків легковажно розраховував на їх відвернення.

Отримуючи об`єктивні ознаки зміни дорожньої обстановки, що виразилися у появі попереду на проїзній частині небезпеки у русі, у вигляді велосипедиста ОСОБА_9 , який рухався у протилежному напрямку руху автомобіля марки «MercedesBenzS 600», реєстраційний номер НОМЕР_2 , водій ОСОБА_5 невірно оцінив дорожню обстановку, що склалася, хоча завчасно виявив велосипедиста на дорозі, та заходів, що виключають виникнення і розвиток аварійної ситуації, не вжив, при відсутності будь-яких перешкод технічного або іншого характеру своєчасно не зменшив швидкість руху керованого транспортного засобу щоб уникнути зіткнення.

Водій ОСОБА_5 , рухаючись назустріч велосипедисту повинен був рухатись як найближче до правого краю проїжджої частини, а при виїзді на зустрічну смугу, надати перевагу велосипедисту, тобто діяти відповідно до вимог п.1.5., п.2.3. (підпункт «д»), п.11.2., п.11.3., п.13.3. Правил дорожнього руху України.

Проте, ОСОБА_5 , на думку органу досудового слідства, грубо порушуючи вимоги Правил дорожнього руху та нехтуючи безпекою інших учасників дорожнього руху допустив наїзд передньою лівою частиною керованого ним автомобіля на велосипедиста ОСОБА_9 , який керував велосипедом марки «Десна», рухаючись в протилежному напрямку.

У результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, перелому основи та склепіння черепа, закритої травми органів грудної клітини, набряку головного мозку від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 помер у лікарні.

Відповідно до висновку транспортно-трасологічної експертизи № 30683 від 24.06.2020 з технічної точки зору, оскільки висновком транспортно- трасологічної експертизи №3069 встановлено, що місце зіткнення вказаних транспортних засобів, сталось на смузі руху велосипедиста, який рухався в зустрічному напрямку відносно автомобіля «MercedesBenzS 600», то в даному випадку дії водія автомобіля «MercedesBenzS 600», реєстраційний номер НОМЕР_2 не відповідали вимогам п.1.5., п.2.3. (підпункт «д»), п.11.2., п.11.3., п.13.3. Правил дорожнього руху України і знаходились в причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

29.07.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України підтверджують досліджені матеріали кримінального провадження: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 02.10.2019 за адресою: Кіровоградська область, м. Олександрія, вулиця Джерельна, у результаті якого зафіксовані обставини ДТП та вилучені транспортний засіб («Mercedes Benz S 600», реєстраційний номер НОМЕР_2 з механічними пошкодженнями та велосипед марки «Десна»);протоколом допиту потерпілої ОСОБА_10 , яка повідомила, що її чоловік ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у лікарні з отриманими травмами в результаті дорожньо-транспортної пригоди;протоколами допитів свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , які підтвердили факт перебування за кермом ОСОБА_5 під час наїзду автомобіля «Mercedes Benz S 600» на велосипед;висновком автотехнічної експертизи№19-6531/6532/6533/6534/6535/6536/7636 від 14.11.2019;висновком експерта № 19-6529/6530 від 09.12.2019 судової транспортно- трасологічної експертизи по дослідженню обставин зіткнення автомобіля марки «Mercedes Benz S 600» та велосипеда «Десна»;протоколом огляду відеозапису проведення допиту ОСОБА_12 та стенограмою до нього;висновком транспортно-трасологічної експертизи № 30683 від 24.06.2020;висновком експерта № 127 від 22.04.2020;висновком експерта за результатами проведення транспортно- храсологічної експертизи від 05.06.2020 за № 3069;іншими матеріалами досудового розслідування.

Слідчий суддя критично оцінює доводи підозрюваного та його захисників про необґрунтованість підозри, оскільки оцінка достатності доказів на обґрунтування підозри особи у вчиненні злочину на стадії досудового розслідування має менший стандарт доведеності у порівнянні з доведеністю винуватості особи у вчиненні злочину поза розумним сумнівом за результатами судового розгляду, з урахуванням практики рішенні Європейського суду з прав людини у рішеннях «Мюррей проти Сполученого Королівства» 14310/88, 28 жовтня 1994 р., «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» 12244/86; 12245/86; 12383/86, 30 серпня 1990 р.

Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, сукупність тих даних, які долучені до клопотання слідчого та даних досліджених в судовому засіданні, підтверджує собою факт існування обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі й обставини, зазначені уст.178 КПК України.
Відповідно до положень статті 183КПКУкраїни тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Метою застосування запобіжного заходу є не карна функція, а забезпечувальна, тобто до обвинуваченого бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").
Вирішуючи питання про обрання підозрюваному запобіжного заходу, суд також враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, відповідно яким обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Так, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, наслідком якого є тяжкі наслідки у вигляді смерті людини, покарання за який передбачає позбавлення волі до 8 років, неодноразово змінював позицію стосовно пред`явленої підозри, тому з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від органів досудового розслідування, тому існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Слідчий суддя також вважає, що існують ризики, передбачені п. 3 та п. 4 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_5 , без встановлення відповідних обмежень, може незаконно впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Ризики, передбачені п. 2,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилався слідчий у клопотанні і прокурор у судовому засіданні, слідчий суддя вважає недоведеним.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу відповідно до положень ст. 178 КПК України суддя враховує встановлені обставини та вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються, а саме: ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення; в разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні йому загрожує покарання до восьми років позбавлення волі; особу підозрюваного, який раніше не судимий, не одружений, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання та негативно відповідно до службової характеристики.

Крім того слідчий суддя враховує, що досудове слідство триває з жовтня 2019 року та майже завершено, проведено ряд експертиз, зібрані характеризуючи матеріали.
Згідно ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини 1 ст. 194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3частини першої ст.194КПК України цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою ст. 194 КПК України, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Слідчий суддя вважає, що ні в клопотанні, а ні в судовому засіданні не було доведено недостатність застосування більш мяких запобіжних заходів для запобігання ризикам вказаних вище,а тому, згідно з положеннями ч.2 ст.194КПК України, вважає необхідним відмовити в застосуванні до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Враховуючи те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими ст. 177 цього кодексу, слідчий суддя вважає, що наявні на даний час обставини та факти свідчать про те, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту підозрюваного з покладенням на нього додаткових обов`язків передбачених ст.. 194 КПК України, достатньою мірою забезпечить необхідний баланс між правами та інтересами підозрюваного та інтересами досудового розслідування.
Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194-197, 309, 392-395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0002295 від 02.10.2019 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.
Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, запобіжний захід у виді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 строком до 29.09.2020 року наступні обов`язки:

1) прибувати за першим викликом до прокурора, слідчого, суду;
2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
4) утримуватися від спілкування зі свідками у вказаному кримінальному провадженні;
5) здати на зберігання свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
Запобіжний захід - цілодобовий домашній арешт встановлюється до 29.09.2020 року.

Попередити ОСОБА_5 про наслідки невиконання обов`язків, передбачених ст.194 КПК України, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Обов`язки по контролю за поведінкою підозрюваного ОСОБА_5 покласти на Олександрійський ВП ГУНП в Кіровоградській області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1