Провадження №1-кс/369/2403/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2020 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участі прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Вишнівського ВП Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000711 від 09.07.2020, за ознаками злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , -

ВСТАНОВИВ:
Досудовим розслідуванням встановлено, що 09.07.2020 близько 11:00 год. (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_4 , діючи спільно та за попередньою змовою відповідно до узгодженого плану дій разом із ОСОБА_8 , перебуваючи поблизу квартири АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, корисливий мотив та мету незаконного збагачення, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, скориставшись відсутністю власника та інших осіб поблизу себе, шляхом підбору ключа проникли у середину вище вказаної квартири, звідки таємно викрали належне потерпілій ОСОБА_9 майно, а саме: грошові кошти у сумі 31500 долларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 09.07.2020 року становить 848 925 гривень, грошові кошти у сумі 1800 євро, що відповідно до курсу НБУ станом на 09.07.2020 року становить 54 756 гривень, жіночу каблучку із рубіном по середині із жовтого золота 585 проби вагою близько 11 г., сережки з жовтого золота 585 проби вагою 2,5 г., хрестик з білого золота 750 проби вагою 5 г., ланцюжок із білого золота 750 проби довжиною 20 см. вагою 3 гр., каблучку жіночу з діамантом із жовтого золота 585 проби вагою 5 гр., хрестик із жовтого золота 585 проби вагою 8 гр., ланцюжок із жовтого золота 585 проби довжиною 21 см. вагою 4 гр., кулон з діамантом із білого золота 750 проби вагою 10 гр., наперсток із білого золота 750 проби вагою 2,5 гр.

Після цього ОСОБА_4 разом з ОСОБА_8 , утримуючи при собі викрадене майно, з місця вчинення злочину зникли, викраденим майном розпорядилися на власний розсуд, чим заподіяли потерпілій ОСОБА_9 матеріального збитку.

Відомості за даним фактом 09.07.2020 слідчим СВ Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області внесено до ЄРДР за № 0000711 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

За вчинення вказаного злочину ОСОБА_4 , слідчим СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області за погодженням із прокурором Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 185 КК України.
Крім того, досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 причетний до низки злочинів вчинених на території Києво-Святошинського району Київської області та йому повідомлено про підозри у вчиненні інших кримінальних правопорушень.
Таким чином, у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Єгорівка Семенівського району Полтавської області, українець, громадянин України, із середньою освітою, не працюючий, не одружений, проживаючий та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , зі слів раніше не судимий.

Підставами підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні даного злочину є зібрані у кримінальному провадженні докази, а саме: протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, протокол допиту потерпілого, протоколи огляду місця події, протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколи допиту свідків, та іншими доказами в своїй сукупності.

Згідно п. «с» ч. 1 ст. 5 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Камбел і Харлі проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_4 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
В даному випадку ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину санкція статті якої передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_4 є забезпечення виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду,

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення,

- незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, у цьому ж кримінальному провадженні,

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином,

- чинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Аналізуючи ризик переховування в контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Panchenkov. Russia (Панченко проти Росії)). Ризик втечі може оцінюватись у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання/реєстрації, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Beccievv. Moldova (Бекчиев проти Молдови)).

Оцінюючи ризик переховування обвинуваченого з позиції практики Європейського суду із захисту прав людини, слід зазначити наступне:

- підозрюваний зареєстрований за межами Київської області;

- підозрюваний не має постійного місця роботи та постійного джерела доходів;

- підозрюваний не має на утриманні малолітніх та/або неповнолітніх дітей, батьків похилого віку, тобто не має стійких соціальних зв`язків, які б втримали його від зміни місця проживання з метою переховування;

- ОСОБА_4 є підозрюваним за вчинення інших злочинів проти власності у кримінальних провадженнях, досудове розслідування в яких здійснюється СВ Києво-Святошинського ВП ГУНП в Київській області.

Враховуючи ці обставини і тяжкість вчиненого ним злочину, існує реальний ризик залишення ним місця проживання в будь-який час задля уникнення кримінальної відповідальності.

Оцінюючи ризик, передбачений п. 2 ч.1 ст.177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, необхідно зазначити, що досудовим розслідуванням, на даний час не встановлено місцезнаходження викрадених речей та всіх обставин вчинення кримінального правопорушення, знаряддя вчинення злочину, тощо.

Реальним є і ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків у цьому кримінальному провадженні, оскільки на даний час з останніми проведені не всі необхідні слідчі дії у даному кримінальному провадженні, а підозрюваному в ході розслідування стали відомі анкетні дані та місце проживання потерпілих та свідків, тому він буде впливати на них з метою зміни ними своїх показань, або неявки в подальшому у судові засідання.

Щодо наявності ризику, передбаченого п. 5 ч.1 ст.177 КПК України, згідно з яким ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення, необхідно зазначити,що він немає постійного джерела доходів, місця проживання та реєстрації на території Києво-Святошинського району Київської області, а також міцних соціальних зв`язків.

Підставою застосування щодо нього запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочину та наявність ризиків, які дають підстави слідчому судді вважати, що ОСОБА_4 може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, під час досудового розслідування встановлено реальні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_4 у разі застосування до нього запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може переховуватися від органу досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні; чинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_4 необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який дієво забезпечить виконання підозрюваним передбачених кримінальним процесуальним кодексом України обов`язків.

Лише обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти усім вищевказаним ризикам.

Застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, таких як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, будуть недостатніми для запобігання зазначеним ризикам, так як виходячи зі змісту ст.ст. 179-182 КПК України, вони не позбавляють у повній мірі підозрюваного можливості вільно пересуватися, вчиняти протиправні дії.

Застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту стосовно підозрюваного ОСОБА_4 не суперечитиме п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України та правовій позиції ЄСПЛ, що викладена у рішеннях «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 та «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008, оскільки саме такий запобіжний захід дасть можливість уникнути настання перелічених вище ризиків та забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Також, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тому, слідчий просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Єгорівка Семенівського району Полтавської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, зі слів раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у арештному домі державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 днів.

В судовому засіданні прокурор вимоги клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Захисник та підозрювана заперечували щодо задоволення клопотання, просили відмовити в задоволенні клопотання та заявили скаргу на незаконне затримання.
Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши думку осіб які брали участь у розгляді справи, суд приходить до висновку що клопотання не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим тримання під вартою.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Слідчий суддя, вирішуючи питання стосовно клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно яких обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою, при цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
В своєму клопотанні слідчий, а також прокурор в судовому засіданні не довели, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Також слідчим та прокурором належним чином не обґрунтовано жодного ризику які б давали достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1,3,5 статті 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Крім того, слідчий суддя не вбачає підстав для реалізації ст. 206 КПК України щодо зобов`язання звільнити позбавлену свободи особу, оскільки існують передбачені законом підстави для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду. В даному випадку підозрюваний був затриманий 23.09.2020 р. в порядку ст. 208 КПК. А тому відповідна скарга захисників підозрюваного не підлягає задоволенню.

Ураховуючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, даних про його особу, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 та зареєстрованого АДРЕСА_3 , слідчий суддя вважає за необхідне застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_4 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.
Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 179, 181, 183, 194 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
У клопотанні старшого слідчого СВ Вишнівського ВП Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_7 за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000711 від 09.07.2020, за ознаками злочину (кримінального правопорушення), передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 - відмовити.
У задоволенні скарги захисників ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відмовити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Єгорівка Семенівського району Полтавської області, українця, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 та зареєстрованого АДРЕСА_3 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_3 , в межах строків досудового розслідування, а саме до 21 листопада 2020 року, включно.
Заборонити підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .
Зобов`язати підозрюваного:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора чи суду, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього;
- не відлучатись без дозволу слідчого, прокурора чи суду з місця реєстрації, а саме: АДРЕСА_3 .;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, котрі будуть здійснювати розслідування чи розгляд по суті кримінального провадження щодо нього, про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими, підозрюваними у даному кримінальному провадженні.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Строк дії ухвали про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у виді домашнього арешту та покладення обов`язків відповідно до ч. 5 ст. 194 КК України визначити строком до 21 листопада 2020 року, включно в межах строків досудового розслідування.
Ухвала може бути оскаржена до Київського Апеляційного суду на протязі 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1