Справа № 182/5769/20
Провадження № 1-кс/0182/1180/2020
У Х В А Л А
Іменем України

12.10.2020 року м. Нікополь

Слідчий суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника - Же ОСОБА_3 розглянувши у судовому засіданні скаргу ОСОБА_4 на рішення слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП України у Дніпропетровській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження N 0001606 відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.06.2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулась до суду із скаргою на постанову слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП України у Дніпропетровській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження N 0001606 відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.06.2019 року, постановлену 24.03.2020 р. В скарзі зазначає, що слідчим було закрито кримінальне провадження 24.03.2020 року, однак до сьогоднішнього дня вона постанову не отримала. Про закриття кримінального провадження, вона дізналась з відповіді СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області. Однак зміст постанови їй не відомий, а з відповіді вбачається, що провадження закрито на підставі ст. 284 КПК України, яка містить багато різних підстав для закриття кримінального провадження. Зазначає, що за час розслідування слідчим не було розглянуто жодного її клопотання, жодного разу слідчий її не викликав, жодних слідчих дій не проводив.

В судовому засіданні ОСОБА_4 скаргу підтримала та просила задовольнити.

Слідчий та прокурор в судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце судового засідання належним чином, причини неявки суду не відомі.

Ухвалою суду про відкриття провадження, було витребувано копію постанови слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП України у Дніпропетровській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження N 0001606 відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.06.2019 року, постановлену 24.03.2020 р., а також матеріали кримінального провадження. Однак слідчим вимоги слідчого судді виконані не були.

Неявка слідчого та прокурора в судове засідання не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши заявницю, дослыдивши матеріали скарги, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

В ч. 1 ст. 303 КПК України визначено рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та право на оскарження.

Так, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Як вбачається з листа Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 27.08.2020 року постановою слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП України у Дніпропетровській області ОСОБА_5 від 24.03.2020 року було закрите кримінальне провадження N 0001606 відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.06.2019 року.

Підстави для закриття провадження ані заявнику, ані суду на день розгляду скарги не відомі, у зв`язку з ненаданням її копії навіть на ухвалу слідчого судді про її витребування.

У ст. 284 КПК України чітко визначені підстави до закриття кримінального провадження.

За загальнимправилом, визначеним вч. 1ст. 92КПК України, збирання доказів, передбачених ст. 91КПК України, здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Згідно п. 111 рішення Європейського суду з прав людини від 22 лютого 2005 року у справі "Новоселецький проти України" суд вказав, що прокуратура є державним органом правової держави, діяльність якого сприяє здійсненню правосуддя і у випадку недотримання зобов`язань, покладених на цей орган, права, гарантовані Конвенцією, були б позбавлені їх "конкретного та ефективного" сенсу. Одне з таких зобов`язань передбачає те, що сторона, яка постраждала, може сподіватись на уважний та ретельний розгляд її скарг.

Відповідно до п. 42 рішення Європейського Суду з прав людини від 13.01.2011 р.у справі "Михалкова та інші проти України" розтлумачено, що за статтею 1Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана "гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції", що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покаранні. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів, експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Згідно ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Частиною 3 ст. 307 КПК України передбачено, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора не може бути оскаржена, окрім ухвали про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження, скарги на відмову слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, визначених пунктом 9-1частини першої статті 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру та відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру.

Враховуючи те, що слідчий не спростовує обставини викладені в скарзі, тому суд приходить до висновку, що викладені у скарзі обставини, на які посилається заявник, є доведеними у судовому засіданні. Тому, слідчий суддя приходить до висновку, що на теперішній час постанова слідчого від 24.03.2020 про закриття кримінального провадження є необґрунтованою, а тому скаргу слід задовольнити, скасувати постанову про закриття кримінального провадження від 24.03. 2020 року.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303-307, 369, 370, 371, 372КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:
Скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Скасувати постанову слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП України у Дніпропетровській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження N 0001606 відомості про яке були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.06.2019 року, постановлену 24.03.2020 р.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1