ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження №11-кп/818/1985/20 Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
з секретарем - ОСОБА_5 ,
за участю: прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника адвоката ОСОБА_7 на вирок Московського районного суду м.Харкова від 07 лютого 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цим вироком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Харкова, громадянин України, с повною середньою освітою, не працюючий, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
29.01.2010 року за ч.1 ст.186, ч.2 ст.190 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 2 роки, згідно ст.ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;
06.12.2010 року за ч.2 ст.186, ст.71 КК України до позбавлення волі строком на 4 роки 1 місяць, 05.07.2013 звільнений з Холодногірської виправної колонії № 18 умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 2 місяці 20 днів,
визнаний винним та засуджений:
за ч.2 ст. 185 КК України - 3 років позбавлення волі,
за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185 КК України - 2 років позбавлення волі,
за ч.2 ст. 186 КК України - 4 років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначено покарання ОСОБА_8 у виді 4 років позбавлення волі.
Згідно вироку, ОСОБА_8 визнано винним у тому, що він 10.05.2018 року близько 23-00 год., знаходячись біля будинку № 9-А по вул. Амосова в м. Харкові, на паркувальному майданчику біля під`їзду № 2 побачив автомобіль Lexus RX 330, д.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_9 , в цей момент, у нього виник злочинний намір на таємне викрадення чужого майна з даного автомобіля. Після чого, озирнувшись навколо, ОСОБА_8 побачив на землі керамічну свічу запалювання від автомобіля, яку він підняв та направився до вищезазначеного автомобіля.
Так, реалізуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_8 діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи діяти саме таким чином, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, за допомогою знайденої керамічної свічі запалювання розбив заднє скло автомобіля Lexus RX 330, д.н. НОМЕР_1 та зняв з задньої частини салону автомобіля шторку багажника (полку), вартість якої складає 4243 гривні 20 копійок.
Після цього, ОСОБА_8 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим заподіяв потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на суму 4243 гривні 20 копійок.
Крім того, 09.10.2018 приблизно о 14-10 год., ОСОБА_8 , знаходячись поблизу будинку № 57/106 по пр. Ювілейному в м. Харкові, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, підійшов до малознайомого йому ОСОБА_10 , та достовірно знаючи, що у останнього є мобільний телефон, діючи повторно, з корисливих мотивів, за раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на відкрите викрадення чужого майна, з метою отримання доступу до мобільного телефону ОСОБА_10 , сповістив останньому неправдиві дані про необхідність отримання мобільного телефону, що належить потерпілому, для здійснення дзвінка. Потерпілий ОСОБА_10 , не підозрюючи про злочинний задум ОСОБА_8 , передав останньому свій мобільний телефон ТМ «Ulefone S7» вартістю 1764,00 грн. з встановленою у ньому сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Київстар», що не становить для потерпілого матеріальної цінності. Після чого ОСОБА_8 взявши до рук вказаний мобільний телефон, реалізовуючи свій злочинний умисел, спитав у потерпілого чи впевнений він, що це його мобільний телефон та відмовився повертати потерпілому вказаний мобільний телефон, не зважаючи на вимоги законного власника. В подальшому, потерпілий ОСОБА_11 намагався вихопити з рук ОСОБА_8 власний телефон, на що ОСОБА_8 , доводячи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, бажаючи подавити волю потерпілого до супротиву, штовхнув правою рукою потерпілого ОСОБА_10 у ділянку грудної клітини, в результаті чого потерпілий, не втримавшись на ногах, впав на бетонну поверхню, чим завдав потерпілому фізичного болю та моральних страждань, тобто застосував до потерпілого ОСОБА_10 насильство, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого. Після цього, ОСОБА_8 , діючи відкрито для ОСОБА_10 та проти його волі, утримуючи викрадений мобільний телефон ТМ «Ulefone S7» при собі, з місця скоєння кримінального правопорушення зник, звернувши викрадене майно на власну користь та розпорядившись ним за власним розсудом, чим спричинив матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_10 на загальну суму 1764,00 грн.
Крім того, 18.01.2019 приблизно о 19-20 год., ОСОБА_8 , знаходячись в супермаркеті «Сільпо», що розташований за адресою: м. Харків, пр. Тракторобудівників, 108, діючи повторно, умисно, за раптово виниклим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи при цьому корисливу мету, усвідомлюючи протиправність своєї поведінки та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, шляхом вільного доступу, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно викрав з вітрини вищевказаного магазину молочний шоколад «Кіндер Кантрі» у кількості 9 штук, вагою 100 г кожний, вартістю 45,99 грн., загальною вартістю 413,91 грн., поклавши викрадене майно під верхній одяг.
Після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Таким чином, заподіявши матеріальну шкоду ТОВ «СІЛЬПО-ФУД» на загальну суму 413,91 грн.
Крім того, 23.01.2019 приблизно о 10-00 год., ОСОБА_8 , знаходячись у торгівельному залі супермаркету «АТБ», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Гарібальді, 5-А, діючи з корисливого мотиву, повторно, за раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно переклав із продуктової корзини до лівої кишені куртки одягненої на ньому, дві банки ікри Рибпродукт лососевої Зернистої червоної вагою 120г кожна, вартістю 180,48 грн., загальною вартістю 360,96 грн.
Після цього ОСОБА_8 , намагаючись завершити свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, пройшов касову зону торгівельної зали супермаркету, при цьому не розрахувавшись за вказаний товар.
Таким чином, ОСОБА_8 вчинив усі дії, які вважав необхідними для реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення чужого майна, однак не довів свій злочинний намір до кінця та не обернув викрадене на свою користь з причин, які не залежали від його волі, так як пройшовши касову зону супермаркету « АТБ» по вул. Гарібальді, 5-А, в м. Харкові, на виході із супермаркету був зупинений співробітниками охорони супермаркету, які в подальшому викликали працівників поліції.
В результаті злочинних дій ОСОБА_8 , намагався спричинити ТОВ «АТБ-маркет» матеріальну шкоду у розмірі 360,96 гривень.
Крім того, 17.02.2019 приблизно о 04-20 год., ОСОБА_8 знаходився в торгівельній залі супермаркету «Сільпо», який розташований за адресою: м. Харків, пр. Тракторобудівників, 59/56. Перебуваючи біля прилавку із кондитерськими виробами вказаного супермаркету, ОСОБА_8 , діючи за раптово виниклим злочинним умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, повторно, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, взяв 15 плиток шоколаду «Roshen Extra Dark Chocolate 70», вартістю 344,85 гривень та поклав зазначені товари під куртку. Після цього ОСОБА_8 пройшов касову зону, не розрахувавшись при цьому за вищезазначений товар, та почав рухатись до виходу, однак був зупинений працівниками охорони магазину. Таким чином, ОСОБА_8 вчинив усі дії, які вважав необхідними для реалізації свого злочинного умислу, направленого на таємне викрадення товару, однак не довів свій злочинний умисел до кінця та не обернув викрадене майно на свою користь, з причин, які не залежали від його волі, так як при спробі зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим товаром, його дії були помічені та зупинені працівниками охорони магазину, які викликали співробітників поліції. Таким чином, ОСОБА_8 намагався заволодіти майном ТОВ «Сільпо Фуд» на загальну суму 344,85 гривень.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить оскаржуваний вирок щодо нього скасувати, оскільки призначене судом покарання є надмірне суворим та призначити йому більш м`яке покарання із застосуванням ст.ст.69, 75 КК України. В обґрунтування посилається на те, що він вину визнав, справу розглянуто у спрощеному порядку, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, частково відшкодував завданих збитків, позитивно характеризується за місцем мешкання, має на утриманні батьків 2-ї групи інвалідності. При цьому вказує, що він не перебував в стані алкогольного сп`яніння, оскільки він був тверезий. Водночас просить застосувати до нього Закон України про амністію 2019 року. Також, обвинувачений подав клопотання про зарахування йому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі, тобто на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року).
В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить оскаржуваний вирок стосовно ОСОБА_8 змінити та призначити йому покарання із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком на 3 роки. В обґрунтування посилається на те, що суд при призначенні покарання не в повній мірі врахував те, що обвинувачений розкаявся у скоєному, активно сприяв розкритті злочину, добровільно частково відшкодував завдані збитки, потерпілі претензій не мають, тяжких наслідків від даного кримінального правопорушення не наступило. Також просить врахувати обставини, які пом`якшують покарання: молодий вік обвинуваченого, вчинення злочину внаслідок збігу тяжких сімейних обставин, оскільки батьки його є інвалідами та потребували додаткової допомоги.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційних скарг, думку прокурора, який вважав вирок законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів дійшла наступного.
Висновки суду відносно фактичних обставин справи, які в суді першої інстанції не заперечувались і відносно яких відповідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України докази не досліджувались, колегія суддів на підставі ч.2 ст.394 та ч.1 ст.404 КПК України, не перевіряє.
Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_8 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до норм ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні ОСОБА_8 покарання суд діяв з дотриманням вимог ст.ст.50, 65 КК України, а саме.

Врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів та дані про особу обвинуваченого, який не одружений, не працює, на обліках у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, за місцем мешкання характеризується посередньо, має захворювання, у зв`язку з чим проходив курс амбулаторного лікування, має непрацездатних батьків батька ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який є інвалідом 2 групи; мати ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка є інвалідом 2 групи, раніше неодноразово бувсудимий за умисні, корисливі злочини, на шлях виправлення не став та знов вчинив ряд умисних злочинів.

Відповідно до ст.ст.66, 67 КК України судом враховано обставини, що пом`якшують покарання щире каяття у скоєнні злочину, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне часткове відшкодування завданого збитку; та наявність обставини, що обтяжує покарання скоєння злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Надаючи оцінку доводам апеляційних скарг, щодо суворості призначеного покарання, колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 скоїв нетяжкі злочини та тяжкий, за який законом передбачено покарання до 6 років позбавлення волі; неодноразово був засуджений, що свідчить про стійку антисоціальну направленість його особи та установку на особисте збагачення шляхом скоєння злочинів.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_8 , а також попередження вчинення ним нових злочинів не можливе без його ізоляції від суспільства, тобто лише при позбавленні волі, а призначення більш м`якого виду покарання - не стане ефективним та дієвим для досягнення мети виправлення.

Такий вид і міра покарання, на думку колегії суддів, буде достатньою для виправлення обвинуваченої та запобігання вчиненню нових злочинів.

Отже, апеляційні вимоги обвинуваченого та його захисника про можливість призначення йому більш м`якого покарання із застосування ст.ст.69, 75 КК України є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Щодо доводу обвинуваченого про застосування до нього Закону України «Про амністію 2019 року», то він є необґрунтованим.

Також, обвинувачений подав клопотання про зарахування йому у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі, тобто на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року).

Як вбачається з формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив злочини, передбачені ч.2 ст. 185, за ч.2 ст. 15 ч.2 ст. 185, ч.2 ст.186 КК України,після 21 червня 2017 року.

Відповідно до правового висновку, що міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року по справі №663/537/17, якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII.

З огляду на викладене, клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 про зарахування йому попереднього ув`язнення у строк відбування покарання із співвідношення один день тримання під вартою відповідає двом дням позбавлення волі, на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України № 838-VІІІ від 26.11.2015 року), належить залишити без задоволення.

Що ж стосується доводів апеляційної скарги обвинуваченого про те, що він за епізодом від 09.10.2018 року не перебував в стані алкогольного сп`яніння, то, виходячи з вимог ч.3 ст.404 КПК України, колегія суддів позбавлена можливості їх перевірити шляхом дослідження доказів, які не досліджувалися судом першої інстанції відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України, оскільки про ці обставини учасники судового провадження не заявляли під час розгляду в суді першої інстанції.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного вироку, не вбачається.

Керуючись ст.ст.405,407 КПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Вирок Московського районного суду м.Харкова від 07 лютого 2020 рокуу відношенні ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий

Судді: