№566/1275/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 грудня 2020року смт. Млинів Рівненської області
Млинівський районний суд Рівненської області
в складі: слідчого судді - ОСОБА_1
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
старшого слідчого СВ Млинівського ВП Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділення Млинівського відділення поліції Дубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні №0000241 від 22 липня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , не працюючого, на утриманні неповнолітніх дітей, непрацездатних осіб та осіб похилого віку не має, не депутата, не військовозобов`язаного, раніше неодноразово судимого, востаннє вироком Острозького районного суду Рівненської області від 23 квітня 2019 року за ч.2 ст.309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст.75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки,-

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий слідчого відділення Млинівського відділення поліції Дубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітан поліції ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором, звернувся до Млинівського районного суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .
Обґрунтовуючи клопотання посилається на те, що існує обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, а також ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні старший слідчий та прокурор клопотання про обрання запобіжного заходу вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 підтримали та просили його задоволити з підстав вказаних у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 заперечили проти задоволення вказаного клопотання, просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали, якими слідчий та прокурор обґрунтовують необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , прийшов до наступних висновків.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи особою, яка раніше вчинила одне із кримінальних правопорушень, передбачених статтями 308-310, 312, 314, 315, 317 КК України, діючи всупереч ст.ст. 6, 12, Закону України від 15 лютого 1995 року «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», переслідуючи корисливі мотиви, маючи умисел на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу канабісу, який згідно «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого Постановою Kабінету Міністрів України від 6.05.2000 №770, є особливо небезпечним наркотичним засобом, 11 вересня 2020 року, в денну пору доби (точний час досудовим розслідуванням невстановлений), перебуваючи в с. Оженин Острозького району Рівненської області, шляхом здійснення поштового відправлення у відділенні №1 «Нова пошта», що розташоване по вул. Мирній, 21 в с. Оженин Острозького району Рівненської області, незаконно збув канабіс масою нетто 6,885 г та 25,866 г (в перерахунку на висушені речовини), який згідно висновку експерта №2.1-1179/20 від 05 жовтня 2020 року є особливо небезпечним наркотичним засобом, обіг якого заборонено, за грошові кошти в сумі 900 гривень ОСОБА_8 , який діяв у відповідності до ст.5 Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів та зловживання ними» від 15 лютого 1995 року.

07 грудня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду грошей від 09 вересня 2020 року; протоколом огляду ОСОБА_8 від 09 вересня 2020 року; протоколом огляду речей від 09 вересня 2020 року виданої ОСОБА_8 квитанції; протоколом огляду речей від 14 вересня 2020 року виданого ОСОБА_8 поштового пакунку; протоколом про результати проведення контролю за вчиненням злочину від 14 вересня 2020 року; висновком експерта від 05 жовтня 2020 року №2.1-1179/20 за результатами судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів; речовим доказом канабісом масою нетто 6,885г та 25,866г (в перерахунку на висушені речовини); показаннями свідка ОСОБА_8 ; показаннями свідка ОСОБА_9 , протоколом про результати зняття інформації з транспортних телекомунікаційних мереж від 11 листопада 2020 року.

Як свідчить практика Європейського Суду з прав людини, «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину", про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин (рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України").

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, прийшов до висновку, що є достатні підстави вважати, що існує ризик, зазначений у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Зазначене обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 раніше судимий:

- вироком Острозького районного суду Рівненської області від 06 травня 2008 року за ч. 2 ст.122 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з встановленням іспитового строку 3 роки;

- вироком Острозького районного суду Рівненської області від 18 липня 2008 року за ч. 1 ст.115, ч. 1 ст. 129 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 11 років;

- вироком Острозького районного суду Рівненської області від 04 грудня 2008 року за ч. 3 ст.185, ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки;

27 квітня 2016 року умовно-достроково звільнений з місця відбування покарання на підставі ухвали Володимирецького районного суду Рівненської області від 19 квітня 2016 року, з невідбутим строком 2 роки, 7 місяців, 22 дні;

- вироком Острозького районного суду Рівненської області від 23 квітня 2019 року за ч. 2 ст. 309 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

Відповідно до вимог ст.ст. 88-91 КК України судимість не знята та не погашена у визначеному законом порядку.

ОСОБА_5 на шлях виправлення не став, висновків для себе не зробив, у той час, коли відповідно до вимог ст.ст. 88-91 КК України судимості не були погашені або зняті у визначеному законом порядку, зокрема, і за злочини у сфері обігу наркотичних засобів та в період іспитового строку, призначеного за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, вчинив новий умисний, тяжкий злочин у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів.

Зазначені обставини вказують на те, що ОСОБА_5 є особою суспільно небезпечною та схильною до вчинення злочинів і дають достатні підстави вважати, що останній може вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто встановлена наявність ризику, зазначеного п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
У відповідності до ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

В ході судового засідання захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 просив застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту, у зв`язку з тим, що останній хворіє на остеохондроз грудного відділу хребта та періодично лікується амбулаторно.

Даний факт підтверджується довідкою КЗ «Острозький районний центр первинної медичної (медико-санітарної допомоги)» Острозької районної ради Рівненської області від 08 грудня 2020 року.

Крім того, як вбачається з довідки № 33 поліклінічного відділення Острозької лікарні ОСОБА_5 перебуває на "Д" облку в психіатричному кабінеті з діагнозом: Легка розумова відсталість обтяжена вживанням алкоголю.

(а.к.6)
Відповідно до ст. 183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

В судовому засіданні стороною обвинувачення не спростовані доводи сторони захисту щодо обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, як і не надано стороною обвинувачення доказів того, що відносно ОСОБА_5 може бути обраний запобіжний захід тільки у виді тримання під вартою, а не інший, більш м`який запобіжний захід.

Як вбачається з рішення Європейського суду з прав людини у справі „Корнійчук проти України від 30 січня 2018 року наголошено, що обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, наскільки воно коротке, має бути переконливо продемонстроване органами влади; обов`язок посадової особи, яка відправляє правосуддя, надавати відповідні та достатні підстави затримання на додаток до наявності обґрунтованої підозри (§ 57).

У рішенні у справі „Харченко проти України від 10 лютого 2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (§ 80). У рішенні у справі „Хайредінов проти України від 14 жовтня 2010 року вказаний суд, зокрема, дійшов висновку, що національні суди порушили пункт 1 статті 5 Конвенції, оскільки при ухваленні рішень не було розглянуто можливості застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою (§ 29, § 31).

Конституційний Суд України неодноразово вказував на те, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які визначені в законі (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011). Обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканність має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини і громадянина.

Обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права (абзац третій підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016).

На підставі наведеного, оцінюючи в сукупності всі обставини, керуючись наявністю ризику та враховуючи стан здоров`я підозрюваного, а також те,що суворість покарання передбаченого санкцією статті не є визначальним елементом при обранні запобіжного заходу, суд приходить до висновку про те, що підозрюваному ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Згідно з вимогами ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передається для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного, обвинуваченого.
Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.
Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
На підставі наведеного,
керуючись ст. 177-179, 194 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого відділення Млинівського відділення поліції Дубенського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000241 від 22 липня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України відмовити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці.

Заборонити обвинуваченому ОСОБА_10 цілодобово покидати місце його постійного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_7 такі обов`язки:
- носити електронний засіб контролю;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон;
- прибувати за кожною вимогою слідчого, прокурора, або суду.

Визначити строк дії ухвали до 16 години 30 хвилин, 10 лютого 2021 року.

Зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_7 невідкладно прибути до місця його проживання, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_10 , що порушення умов домашнього арешту має наслідком застосування грошового стягнення чи застосування більш суворішого запобіжного заходу, зокрема, тримання під вартою.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_10 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України працівники поліції, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання в Острозького ВП ГУНП в Рівненській області, для виконання.

Зобов`язати Острозький ВП ГУНП в Рівненській області повідомити Млинівський районний суд Рівненської області про виконання ухвали від 10 грудня 2020 року.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Млинівського райсуду ОСОБА_1