Справа № 446/971/16-к
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2020 м.Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участі секретарів судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000405 від 20 травня 2015 року за обвинуваченням:
- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Купичволя Жовківського району Львівської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, неодруженого, з повною вищою освітою, непрацюючого, згідно ст. 89 КК України раніше не судимого,
у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого 1. ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В травні 2015 року, точної дати судом не встановлено, ОСОБА_4 , маючи умисел на вчинення крадіжки чужого майна з корисливих мотивів, перебуваючи у приміщенні недіючої котельні №74 вивільненого військового містечка №1, яке розташоване по вул. Ярослава Мудрого у м. Кам`янка-Бузька Львівської області та належить Квартирно-експлуатаційному відділу м. Львова, шляхом вільного доступу, таємно викрав,а саме демонтував ,комплектуючі частини мережі теплопостачання- металеві труби вагою 3 тони,які в той же день продав ОСОБА_5 . Згідно довідки виданої ТзОВ "Вавіан" станом на 01 травня 2015 вартість одного кілограма брухту чорного металу становила 3 гривні 20 копійок, чим спричинив Квартирно-експлуатаційному відділу м. Львова, матеріальну шкоду на загальну суму 9600,00 грн.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні вказаного кримінального правопорушення не визнав та заперечив повністю. Пояснив суду, що з березня до грудня 2015 року він працював на посаді інженера будинкоуправління №4 (Липники) КЕВ м. Львова і в його обов`язки входило обслуговування об`єктів житлового фонду, які належать Міноборони України в містах Кам`янка-Бузька, Радехів та с. Новий Став. До нього звернулись мешканці будинку АДРЕСА_3 з приводу облаштування дитячого майданчика. З усного погодження керівництва, зокрема КЕВ м. Львова він зібрав металобрухт із території колишньої військової частини та використав його для облаштування дитячого майданчика. Крім цього частину металобрухту працівниками підприємства було розпиляно та в подальшому даний металобрухт відвези на пункт прийому металобрухту до ОСОБА_6 , та за зданий металобрухт отримали 5 тисяч гривень. Вищевказані кошти він також витратив на облаштування дитячого майданчика та загорожі біля будинків АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 . Обвинувачений зазначив, територія військової частини під охороною не перебувала, жодної крадіжки він не вчиняв. Крім цього жодних котів на території колишньої військової частини не було, а лише залишки труб, тому у його діях відсутній склад злочину передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, просив суд винести виправдувальний вирок. Обвинуваченим ОСОБА_4 подано клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, однак в судовому засіданні 02.06.2020 просив суд ухвалити виправдувальний вирок, відкликавши раніше подане клопотання. В подальшому ОСОБА_4 23.12.2020 подане ще одне клопотання про застосування строків давності та звільнення його від кримінальної відповідальності, яке він просив розглядати в ході винесення щодо нього вироку. Заперечив щодо поданого цивільного позову, просив суд відмовити у його задоволенні.
Не зважаючи на невизнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні інкримінованого йому злочину, його винність у скоєному злочині повністю стверджується зібраними на досудовому слідстві та перевіреними у судовому засіданні доказами.
Так, з показів представника потерпілого ОСОБА_7 встановлено, що у травні 2015 року стало відомо про крадіжку котлів із військового містечка по АДРЕСА_6 і він був безпосередньо залучений до внутрішнього розслідування як майстер. Викрадені котли були на балансі Міністерства і їх відновлення до робочого стану було можливим, хоч і відзначив, що такі були не в робочому стані. Востаннє він їх бачив особисто у липні 2014 року і такі були майже цілі. Вказав, що ОСОБА_4 ніхто дозволу на демонтаж котлів не давав, так як процедура отримання такого дозволу передбачає погодження у вищестоящих керівників та обов`язково у письмовому вигляді. Підтримав поданий цивільний позов в повному обсязі та просив його задовольнити.
Допитаний в суді свідок ОСОБА_8 суду повідомив, що саме він був заявником по даному кримінальному правопорушенні. Його син займається у військово-туристичному гуртку "Легіон" і саме він розповів про демонтаж котлів на території військової частини. Особисто те як вивозили труби він не бачив, однак йому відомо що це відбувалось під керівництвом ОСОБА_4 . Самого демонтажу він не бачив.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що він разом із ОСОБА_10 у травні 2015 року займалися з дітьми на території військової частини по АДРЕСА_6 . Він бачив як під`їхав ОСОБА_4 та повідомив, що він являється представником КЕВ та він буде проводити деякі роботи, на що у нього є дозвіл. Після цього приїхали ще двоє незнайомих йому чоловіків,які саме і виконували роботу по демонтажу. Що саме вони демонтували йому не відомо, однак він бачив що там були якісь труби.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_11 , суду пояснив, що працював у військовій частині з 1971 по 2004 роки. Зокрема повідомив суду, про те, що на території колишньої військової частини були встановлені два парових котли та насоси, які розташовували у приміщенні котельні. Чи були дані котли наявні в момент вчиненні крадіжки йому не відомо, оскільки він востаннє був на території військової частини у 2004 році.
Свідок ОСОБА_12 суду повідомив, що він працював на посаді слюсаря-сантехніка у КЕУ м. Львова і у нього з майстерні без його дозволу ОСОБА_13 забрав газовий балон та апарат, який в подальшому не повернули. Будь-що про крадіжку котлів йому не відомо.
Допитаний в судовому засідання свідок ОСОБА_14 пояснив суду, що близько 3-4 років тому на території військової частини за вказівкою ОСОБА_4 збирав металобрухт який завантажували на автомобіль. Що це саме був за металобрухт йому не відомо і чи були це частини котлів також. Також вказав, що йому не відомо куди саме відвезли мето брухт,він цим не цікавився а лише виконував свою роботу за дорученням ОСОБА_4 .
Свідок ОСОБА_5 суду повідомив, що до нього телефонував ОСОБА_4 і запропонував, придбати у нього металобрухт. На наступний ОСОБА_4 разом із двома незнайомими йому чоловіками привезли і здали металобрухт близько 2-3 тонн. Що саме це був за металобрухт йому не відомо, однак він складався із труб тонких та грубих, а також були залишки скловати.
Свідок ОСОБА_15 в суді пояснив, що коли саме не пригадує, ОСОБА_4 попросив його перевезти металобрухт. Погодившись на пропозицію ОСОБА_4 він поїхав на територію в/ч у м. Кам`янка-Бузька, де була розташована котельня і там якісь робітники йому завантажили на автомобіль металобрухт, який вже був підготовлений, а саме куски металевих труб. Вищевказаний металобрухт він відвіз до пункту прийому металобрухту у м. Кам`янка-Бузька.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 повідомив, що він був працівником КЕВ м. Львова і десь 2 роки тому він отримав вказівку від ОСОБА_4 ,який був його керівником та також працював у КЕВ, забезпечити двох працівників для того щоб зібрати металобрухт з території колишньої військової частини. ОСОБА_4 повідомив йому що має намір здати металобрухт та за отримані кошти облаштувати дитячий майданчик. Для цього він, свідок, привів двох працівників. Також вказав, що на території колишньої військової частини на момент демонтажу були два котли, які були розібрані.
Протоколом огляду місця події від 19.05.2015р. та фототаблицею до нього (а.с. 8-10 матеріалів кримінального провадження) стверджується, що місцем огляду є територія вивільненого військового містечка № НОМЕР_1 , яке розташовано в м. Кам`янка-Бузька по вул. Я. Мудрого. Вхід на територію здійснюється через недіюче КПП, а територія не охороняється. На території військової частини є приміщення котельні, двері в якому відсутні. При вході в це приміщення виявлено в хаотичному порядку на купі цеглу, яка розкидана по приміщенні. Прямо у стіні вмонтований вентиляційний отвір.
Висновком експерта №9/40 від 25.01.2016р. про те, що вартість котла стального парового марки "НИИСТУ-5" може бути визначена по цінах пунктів прийому чорних та кольорових металів, оскільки збігся розрахунковий термін служби та експлуатація заборонена (а.с. 60-61 матеріалів кримінального провадження).
Згідно довідки ТзОВ "Вавін" від 28.01.2016р. №2801/1 закупівельні ціни брухту чорних металів на умовах поставки на виробничу площадку в смт. Запитів станом на 01.05.2015р. становить 3,20 грн. за 1 кг. (а.с. 62 матеріалів кримінального провадження).
Протоколом проведення слідчого експерименту від 09.02.2016р. та фототаблицею до нього стверджується, що свідок ОСОБА_14 на території в/ч НОМЕР_2 , що розташована по АДРЕСА_6 , де знаходиться недіюча котельня показав місце, де знаходився котел, якого він порізав за допомогою газового різака на частини та якого в подальшому було вивезено автомобілем у невідомому напрямку. (а.с. 70-74 матеріалів кримінального провадження).
протоколом проведення слідчого експерименту від 04.03.2016р. та фототаблицею до нього стверджується, що свідок ОСОБА_13 при проведенні слідчого експерименту повідомив, що він із ОСОБА_4 , та трьома чоловіками знаходилися на території колишньої військової частини у АДРЕСА_1 біля приміщення схожого на котельню для демонтажу металевої труби "ко-хи", яка слугувала як вентиляційний отвір в стіні навпроти місця розпочинання слідчого експерименту та два котли, які між собою були з`єднані металевими трубами та розмежовані цегляною стінкою. (а.с. 75-77 матеріалів кримінального провадження).
Як видно з листа КЕВ м. Львова від 10.09.2015р. №4924 (а.с. 148 матеріалів кримінального провадження) котельня військового містечка № НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 перебуває на обліку у КЕВ м. Львова. Повідомлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 розпоряджень на проведення монтажних робіт теплообмінників котельні, яка розташована на території військового містечка № НОМЕР_1 в АДРЕСА_6 , не надавало.
Як видно з акту приймання (передавання) будинків,споруд,комунальних мереж і території в/м №1,в/м № НОМЕР_3 АДРЕСА_1 під охорону територіальній громаді м. Камянка-Бузька від 13.10.2004 з описом (а.с.152-154) командир в/ч НОМЕР_2 здав а територіальна громада м. Кам`янка-Бузька в особі міського голови ОСОБА_17 прийняла ,зокрема згідно п.26- приміщення котельні.
Згідно опису № 4 додатку №4 комунальних мереж і майна в/м №1, АДРЕСА_7 , які передаються від в/ч НОМЕР_2 під охорону територіальній громаді АДРЕСА_1 ,зокрема під. П.1 зокрема передаються мережі теплопостачання.
Згідно рішення Господарського суду Львівської області від 13.05.2008 за № 11/22 (а.с.157-159) визнано недійсним договір про охорону укладений між Військовою частиною НОМЕР_2 в особі командира ОСОБА_18 та Кам`янка -Бузькою міською радою. В подальшому постановою Львівського апеляційного суду Львівської області від 07.10.2008 (а.с.160-162) вищевказане рішення залишено без змін.
Згідно заяви ОСОБА_4 від 10.03.2015р. на ім`я начальника КЕВ м. Львова, він просив прийняти його на роботу з 11.03.2015р. (а.с. 172 матеріалів кримінального провадження), а відповідно до трудової угоди від 11.03.2015р. укладеної між Будинкоуправлінням №4 (Липники) КЕВ м. Львова та ОСОБА_4 працівник прийняв на себе зобов`язання з виконання обов`язків інженера (Кам`янка-Бузька). Пунктом 7 цієї угоди стверджується, що така припинена достроково 10.06.2015р. у зв`язку із невідповідністю займаній посаді (а.с. 171 матеріалів кримінального провадження).
Також, як стверджується листом КЕВ м. Львова від 15.01.2016р. №224 у котельні №74 вивільненого військового містечка № НОМЕР_1 ( АДРЕСА_6 ) було встановлено 2 (два) котли марки НІІСТУ-5 (а.с. 174 матеріалів кримінального провадження).
Також, як видно із зведеного кошторису розрахунку вартості будівництва (а.с. 179-190) вартість об`єкта будівництва складає 14935,00 грн.
Згідно довідки від 06.01.2016р. №82 про балансову (залишкову) вартість будівлі котельні в/м № НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) будівлі №74 станом на 01.01.2016р. складає 42 758,00 грн., а теплообмінники та котли окремо на балансі не перебувають, а обліковується котельня, як цілісний майновий комплекс (а.с. 186 матеріалів кримінального провадження).
Листом Західного територіального КЕУ від 02.07.2012р. на ім`я начальника КЕВ м. Львова повідомлено, що з метою запобігання викрадення обладнання котельні та підтримання в робочому стані діючих котелень КЕВ м. Львова Західне територіальне управління КЕУ не заперечує проти демонтажу 2-х котлів НІІСТУ-5 законсервованої котельні №74 військового містечка №1 ( АДРЕСА_1 ) (а.с. 175 матеріалів кримінального провадження).
Із листа КЕВ м. Львова від 08.06.2016р. адресованого адвокату ОСОБА_19 видно, що на балансі КЕВ м. Львова дитячий майданчик, що знаходиться у житловому кварталі за адресою: м. Кам`янка-Бузька, вул. Героїв Небесної Сотні, 46 не перебуває і на його облаштування фінансування не виділялося, а роботи працівниками КЕВ м. Львова не виконувалися та не обліковувалися.
А листом КЕВ м. Львова від 14.07.2016р. адресованого адвокату ОСОБА_19 повідомлено, що на балансі будинкоуправління АДРЕСА_8 , а також будинок АДРЕСА_5 .
Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов до висновку, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України доведена повністю, а його дії слід кваліфікувати, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
При судовому розгляді є повністю доведеним факт вчинення крадіжки ОСОБА_4 шляхом демонтажу,комплектуючих частин мережі теплопостачання-металевих труб вагою 3 тонн, із приміщення недіючої котельні №74 вивільненого військового містечка №1, яке розташоване по вул. Ярослава Мудрого у м. Кам`янка-Бузька Львівської області, які належали Квартирно-експлуатаційному відділу м. Львова.
Вищевказане доводиться зокрема і показами самого обвинуваченого ОСОБА_4 , який не заперечує, що за його вказівкою було здійснено демонтаж залишків частини комплектуючих частин і реалізовано на пункті прийому металобрухту, а також доводиться показами допитаних у суді свідків та письмовими доказами по справі.
За таких обставин, суд дійшов до переконання, що ОСОБА_4 є винним у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопаорушенні, а вина його повністю доводиться зібраними та дослідженими по справі доказами.
При призначенні покарання суд враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.
Досліджуючи дані які характеризують особу обвинуваченого суд бере до уваги, що ОСОБА_4 згідно ст. 89 КК України раніше не судимий, на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває.
Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, у відповідності до ст. 66 КК України судом не встановлено.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого у відповідності до ст. 67 КК України судом не встановлено.
При таких обставинах, суд вважає, що покарання обвинуваченого повинно бути пов`язано зі штрафом в межах санкції ч. 1 ст. 185 КК України, оскільки вважає, що саме таке покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
Крім цього, у кримінальних провадженнях № 463/5277/16-к, № 729/1480/13-к Верховний Суд зазначив, що для звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України необхідна згода обвинуваченого на це, а за відсутності такої згоди суд вправі звільнити лише від покарання на підставі ч. 5 ст. 74 КК України.
Отже враховуючи, що в судовому засіданні 02.06.2020 ОСОБА_4 просив суд не розглядати раніше подане ним клопотання від 01.06.2020 про звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків на підставі ст. 49 КК України, натомість вирішити це питання при винесенні вироку, слід звільнити обвинуваченого від призначеного йому покарання за це кримінальне правопорушення з підстав, встановлених у ч. 5 ст.74 КК України.
Вирішуючи цивільний позов КЕВ м. Львова до обвинуваченого (а.с. 35-36) суд виходив із наступних міркувань та положень закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Правові підстави стягнення матеріальної шкоди регламентовані Главою 82 ЦК України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Враховуючи встановлення судом протиправних дій цивільного відповідача та наявність письмових доказів, якими стверджується завдання шкоди потерпілому на суму 9600 грн., то суд вважає підставними такі вимоги цивільного позивача і їх задовольняє.
Запобіжний захід не обирався.
Речові докази по справі відсутні.
Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого згідно з ст. 124 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 366-368, 371, 374, 376 Кримінального процесуального кодексу України,
УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 (ста) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1700,00 грн. (одна тисяча сімсот гривень).
Звільнити ОСОБА_4 на підставі ч. 5 ст. 74, п. 2 ч.1 ст. 49 КК України від призначеного покарання за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.185 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Цивільний позов Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова до ОСОБА_4 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь Квартирно-експлуатаційного відділу м. Львова () 9600 грн. (дев`ять тисяч шістсот гривень ) як відшкодування завданої шкоди.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати в сумі 184,14 грн. (сто вісімдесят чотири гривні чотирнадцять копійок) за проведення товарознавчої експертизи.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на вирок може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
Суддя ОСОБА_1