Справа № 175/3166/19
Провадження № 1-кп/175/152/19
Вирок

Іменем України

10 липня 2020 року

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретареві ОСОБА_2 ,
за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Слобожанське кримінальне провадження № 0000032 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Підгородне Дніпропетровського району Дніпропетровської області, громадянина України, ІПН НОМЕР_1 , з середньою спеціальною освітою, вдівця, пенсіонера, офіційно непрацюючого, проживаючого за місцем реєстрації по АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 01.11.2013 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.28, ч.1 ст.249 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 1700 грн., який ухвалою того ж суду від 25.01.2016 року замінено на 100 годин громадських робіт. Знятий з обліку 26.11.2016 року по відбуттю покарання;

- 03.05.2018 року тим же судом за ч.2 ст.249 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 3400 грн.;

- 20.08.2018 року тим же судом за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт. Знятий з обліку 31.05.2019 року по відбуттю покарання,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.249 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за умисний злочин проти довкілля, маючи незняту і непогашену судимість, належних висновків для себе не зробив і знову вчинив аналогічний злочин при наступних обставинах.

Так, 29 травня 2019 року приблизно о 22.00 годині він, маючи умисел, спрямований на незаконне зайняття рибним добувним промислом за допомогою забороненого знаряддя лову, взяв дві жилкові риболовні сітки та саморобний дерев`яний човен із двома веслами і прибув на берег р. Самара (водойми загального користування) поблизу м. Підгородне Дніпровського району Дніпропетровської області.
Реалізуючи свій злочинний умисел, діючи в порушення Наказу Управління Державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області від 05.03.2019 року № 31 «Про встановлення весняно-літньої заборони лову риби у рибогосподарських водних об`єктах, підконтрольних Управлінню Державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області», а також в порушення вимог ст.3.15 Правил любительського і спортивного рибальства у внутрішніх водоймах України, затверджених наказом Державного Комітету Рибного господарства України» від 15 лютого 1999 року № 19, в яких визначено: «Забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням промислових та інших знарядь лову, виготовлених з сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань…», не маючи належного, законного дозволу на зайняття рибним добувним промислом, виданого компетентним органом, у період весняно-літньої заборони лову риби, у той же день та час на саморобному дерев`яному човні відплив від берега р. Самара (водойми загального користування) поблизу м. Підгородне і на відстані 10 метрів незаконно встановив зазначені дві жилкові риболовні сітки, після чого повернувся на берег і пішов додому.
30 травня 2019 року близько о 03.30 годині ОСОБА_5 повернувся на вищевказане місце, знову на тому ж човні відплив від берега р. Самара та зняв раніше встановлені ним дві жилкові риболовні сітки, в яких знаходились водні живі біоресурси, а саме 151 карась, 9 линів і 13 пліток.
Таким чином, відповідно додатка № 1 до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 року № 1209, та розрахунку суми збитків, що підтверджений висновком судово-економічної експертизи № 23/11.2/131 від 27.06.2019 року, державі в особі Управління Державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області своїми умисними діями ОСОБА_5 заподіяв істотну шкоду у розмірі 4743 грн.
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину визнав повністю та пояснив, що за обставин, викладених у обвинувальному акті, в ніч з 29 на 30 травня 2019 року він займався ловом риби за допомогою двох жилкових риболовних сіток і був затриманий поліцейськими, які вилучили човен, сітки та виловлену рибу. У вчиненому злочині щиросердно кається і просить суворо не карати, позов визнає.

Його провина у вчиненні вказаного судом діяння підтверджується доказами, дослідженими у порядку, визначеному ч.3 ст.349 КПК України, оскільки фактичні обставини вчинення злочину не оспорюються сторонами.

Переконавшись у правильному розумінні обвинуваченим змісту обставин інкримінованого йому діяння та добровільності його позиції, суд дійшов висновку, що за обставин, викладених у обвинувальному акті від 15 липня 2019 року було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується ОСОБА_5 , і це кримінальне правопорушення вчинено саме ним, і його умисні дії кваліфікує за ч.2 ст.249 КК України як незаконне зайняття рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду державі, вчинене особою, раніше судимою за злочин, передбачений ст.249 КК України.

При визначенні виду й міри покарання, суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного злочину, обставини справи та особу ОСОБА_6 , - тричі притягався до кримінальної відповідальності, на час вчинення інкримінованого злочину мав три незняті та непогашені судимості, позитивно характеризується за місцем проживання, зі слів - фактично працює, на обліку у лікарів нарколога і психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує його покарання, суд визнає щиросердне каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочинів, оскільки на момент вчинення кримінального правопорушення судимість за ч.1 ст.185 КК України не була знята чи погашена.

Відповідно до ч.4 ст.67 КК України та п.19 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 04 червня 2010 року «Про практику застосування судами кримінального законодавства про повторність, сукупність і рецидив злочинів і їх правові наслідки», якщо рецидив злочинів утворює одночасно й їх повторність, яка передбачена у статті чи частині статті Особливої частини КК як ознака злочину, що впливає на його кваліфікацію, то за змістом частини 4 статті 67 КК України, як повторність, так і рецидив злочинів, суд не може ще раз враховувати при призначенні покарання як обставину, що його обтяжує.

З огляду на ці положення законодавства та враховуючи кваліфікацію дій ОСОБА_6 за ознакою вчинення інкримінованого злочину особою, раніше судимою за злочин, передбачений ст.249 КК України, яка передбачена ч.2 ст.249 КК України, суд не визнає повторність як обставину, що обтяжує покарання, як про це зазначено у обвинувальному акті.

Згідно з ч.1 і ч.2 ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з цих вимог закону і положень ст.ст.65-67 КК України, з урахуванням обставин справи і даних про особу обвинуваченого, його ставлення до наслідків злочину, віднесеного ст.12 КК України (в редакції Закону № 2617-VIII) до категорії нетяжких, а також з урахуванням думки прокурора щодо виду і міри покарання, суд вважає можливим призначити покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із застосуванням ст.75 КК України, вважаючи, що таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів як ним, так і іншими особами.

Частиною 1 статті 71 КК України передбачено, що якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Враховуючи, що відповідно до квитанції від 08 липня 2020 року ОСОБА_5 сплатив штраф, призначений йому за вироком Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 03 травня 2018 року, принцип призначення покарань, передбачений ст.71 КК України не підлягає застосуванню.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Цивільний позов представника Управління державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області, визнаний обвинуваченим, підлягає задоволенню на підставі ст.1166 ЦК України, оскільки судом установлено, що злочинними діями ОСОБА_6 державі завдана шкода у зазначеному в позові розмірі.

Відповідно до ст.ст.122, 124 КПК України з обвинуваченого підлягають стягненню на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта для проведення експертизи № 23/11.2/131 від 27.06.2019 року, які складають 942,06 грн.

Речові докази знаряддя злочину та виловлені водні живі біоресурси, підлягають спеціальній конфіскації у відповідності до вимог ст.ст.96-1, 96-2 КК України.

Керуючись ст.ст.369, 374, 376 КПК України, суд -

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.249 КК України та піддати кримінальному покаранню у виді позбавлення волі строком 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання за умови, що на протязі одного року іспитового строку він не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі пунктів 1, 2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У рахунок відшкодування завданої навколишньому природному середовищу шкоди стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 ) 4743 (чотири тисячі сімсот сорок три) гривні на користь держави в особі Управління державного агентства рибного господарства у Дніпропетровській області (отримувач коштів УК у Дніпр-му р/смт Підгородне/24062100, код отримувача , розрахункових рахунок 4080, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), МФО 899998, код класифікації бюджету - 24062100).

У рахунок відшкодування витрат на залучення експерта стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 (ІПН НОМЕР_1 ) 942,06 грн. на користь держави (одержувач платежу УК у Чечелівському районі м. Дніпра/Чечел. р/24060300, код ЄДРПОУ 37989253, найменування установи банку Казначейство України (ел. адм. подат.), номер рахунку (IBAN) UA0004008, код бюджетної класифікації 24060300, найменування коду бюджетної класифікації доходу інші надходження, наявність відомчої ознаки «00» без деталізації за відомчою ознакою, призначення платежу за проведення експертизи № 23/11.2/131 від 27 червня 2019 року).

Дерев`яний саморобний човен із двома саморобними веслами, передані на відповідальне зберігання ОСОБА_4 по розписці від 30 травня 2019 року, - після набрання вироком законної сили безоплатно вилучити у власність держави на підставі ст.ст.96-1, 96-2 КК України (спеціальна конфіскація).

Дві жилкові сітки, які знаходяться на зберіганні у камері схову речових доказів Дніпровського РВП ДВП ГУНП у Дніпропетровській області на підставі постанови заступника ВП - начальника СВ ВП в річковому порту Амур-Гавань ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 від 30 травня 2019 року по квитанції під порядковим номером 15/19, - після набрання вироком законної сили безоплатно вилучити у власність держави на підставі ст.ст.96-1, 96-2 КК України (спеціальна конфіскація).

Водні живі біоресурси, а саме рибу: 151 карась, 9 линів і 13 пліток, - передану на відповідальне зберігання до рибоприймального пункту фізичній особі-підприємцю ОСОБА_8 по накладній № 1/30/05/19 від 30 травня 2019 року на підставі постанови заступника ВП - начальника СВ ВП в річковому порту Амур-Гавань ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_7 від 30 травня 2019 року, - після набрання вироком законної сили безоплатно вилучити у власність держави на підставі ст.ст.96-1, 96-2 КК України (спеціальна конфіскація).

Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

На вирок сторонами може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду через Дніпропетровський районний суд протягом 30 діб з моменту його проголошення.

Суддя ОСОБА_1