Справа № 384/135/19
Провадження № 1-кп/390/287/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" вересня 2020 р. Колегія суддів Кіровоградського районного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ? ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,
потерпілих - ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
представника потерпілих адвоката ОСОБА_8 ,
обвинуваченого - ОСОБА_9 ,
захисника - адвоката ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000176 від 25.09.2018, стосовно:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Добрянка Вільшанського району Кіровоградської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:
В провадженні Кіровоградського районного суду Кіровоградської області перебувають матеріали кримінального провадження стосовно ОСОБА_9 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 187, п.6 ч.2 ст.115 КК України.

В судовому засіданні представник потерпілих адвокат ОСОБА_8 заявив відвід колегії суддів в даному кримінальному провадженні, про що подав письмову заяву.

В обґрунтування поданої заяви зазначив, що під час проведення підготовчого судового засідання захисник обвинуваченого заявив клопотання про долучення до матеріалів справи пояснень громадянки, які були отримані (сталі відомі) стороною захисту вже після завершення досудового слідства, та які містять відомості, які сторона захисту має намір в подальшому використовувати як доказ. Всупереч цьому процесуальний прокурор не заперечував щодо долучення до матеріалів справи даних пояснень, які йому не відкривалися як доказ захисту та були отримані у невстановлений процесуальний спосіб та приховані від потерпілих та їх представника. Таким чином, прокурор вчинив дії, які в наступному судовому засіданні ( після долучення даних пояснень до матеріалів справи) стали підставою для заявлення захисником обвинуваченого невстановленої особи (з пояснень) в якості свідка захисту, яке також необґрунтовано було розглянуто та задоволено судом. В подальшому процесуальний прокурор запропонував порядок судового розгляду, яким допит обвинуваченого залишив в останню чергу, з яким потерпілі та їх представник не погодились. Отже, зазначеними діями процесуальний прокурор та суд діяли на користь та в інтересах обвинуваченого та його захисника, всупереч інтересам потерпілих у справі. В зв`язку з чим виникли сумніви у неупередженості та об`єктивності суду в даному кримінальному провадженні, вчинення ним дій на користь та в інтересах обвинуваченого.

Потерпілі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , кожен окремо, підтримали позицію свого представника.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_11 заперечував щодо задоволення заявленого відводу, вважає, що колегія суддів під час судового розгляду не відступила від норм кримінально - процесуального законодавства та підстав для відводу не вбачає.

Обвинувачений підтримав позицію свого захисника.

Прокурор ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення заяви представника потерпілих адвоката ОСОБА_8 , вважаючи, що доводи, викладені в заяві не є підставою для задоволення заяви про відвід та зазначив, що представник потерпілих зловживає своїми процесуальними правами.

Колегія суддів, заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши обґрунтування заявленого відводу, приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Частини 1, 2 ст. 80 КПК України передбачають, що за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Статтею 75 КПК України закріплено підстави для відводу судді, ці підстави є вичерпними.

До вказаних підстав не входять ті обставини, на які посилається представник потерпілих у заяві про відвід колегії суддів. Разом з цим, адвокатом ОСОБА_8 не доведено, що колегія суддів Кіровоградського районного суду Кіровоградської області у складі суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 особисто заінтересовані в розгляді справи та їх дії направлені на користь та в інтересах обвинуваченого. Сумніви щодо неупередженості колегії суддів не ґрунтуються на конкретних доказах, а сформовані лише на суб`єктивній оцінці прийнятих процесуальних рішень щодо задоволення клопотань сторони захисту та встановленого порядку дослідження доказів по справі, який був запропонований прокурором.

Колегія суддів зазначає, що сама собою незгода представника потерпілих та потерпілих з конкретними рішеннями колегії суддів під час судового провадження не може свідчити про упередженість та необ`єктивність суддів та бути підставою для їх відводу.

Вказаний висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, висловленою в ухвалі від 18.12.2018 року по справі № 910/2968/18, в якій Верховний Суд вважає відвід завідомо безпідставним, якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення.

Окрім того, визначаючись щодо наявності підстав для відводу, колегія суддів враховує, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності має визначатись, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості: 1) суб`єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; 2) об`єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справах «П`єрсак проти Бельгії», «Кіпріану проти Кіпру», «Грівз проти Сполученого Королівства»).

Суб`єктивний критерій полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб`єктивному критерію особиста безсторонність головуючого судді презюмується.

Щодо об`єктивного критерію оцінки неупередженості, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що цих вимог не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об`єктивно виправданим (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клейн та інші проти Нідерландів»).

Таким чином, не може бути підставою для відводу колегії суддів заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10.05.2018 року у справі №800/592/17, та від 01.10. 2018 року у справі № 9901/673/18.

Крім цього, згідно з роз`ясненнями, які містяться в пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Враховуючи зазначене, будь-які порушення КПК України, які могли б свідчити про особисту заінтересованість в результатах кримінального провадження на користь обвинуваченого, або інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості колегії суддів Кіровоградського районного суду Кіровоградської області під час розгляду кримінального провадження, заявою про відвід представника потерпілих - адвоката ОСОБА_8 , не встановлені.

Заява обґрунтована незгодою потерпілою стороною з прийнятими процесуальними рішеннями, однак заявником суду не надано жодних доказів в упередженості колегії суддів, чи їх особистої заінтересованості в результатах розгляду на користь обвинуваченого, а тому заявлений відвід задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 75, 80, 81, 372, 376 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
В задоволенні відводу колегії суддів, заявленого представником потерпілих адвокатом ОСОБА_8 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текс ухвали складений 18 вересня 2020 року.

Судді: ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3