Провадження № 1-кп/331/410/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«09» листопада 2020 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

захисників: ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000016 від 20.01.2020 року відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

29 квітня 2020 року до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з прокуратури Запорізької області надійшов затверджений прокурором обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

При проведенні підготовчого судового засідання прокурор просив постановити ухвалу про призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту, зазначивши, що під час досудового розслідування були дотримані всі вимоги КПК України і підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акту не вбачається.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 звернувся до суду з письмовим клопотанням про повернення обвинувального акту прокурору, як такого, що не відповідає вимогам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, посилаючись на те, що обвинувальний акт містить формулювання обвинувачення, яке вказує на вчинення обвинуваченими одного й того ж самого епізоду злочину в різних місцях, а саме, що 24.02.2020 року, приблизно о 15 годині 50 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи біля ДУ «Запорізький слідчий ізолятор № 10», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перша Ливарна, буд. 1, діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , одержав від ОСОБА_8 грошові кошти в розмірі 3800 доларів США у якості неправомірної вигоди для себе та ОСОБА_5 за укриття вчиненого кримінального правопорушення та не притягнення ОСОБА_9 та ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності, в той час, як ОСОБА_5 24.02.2020 року, приблизно о 15 годині 50 хвилин, знаходячись у приміщенні Приморського ВП Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області, за адресою: Запорізька область, м. Приморськ, вул. Центральна, 39, діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_4 , одержав від ОСОБА_8 грошові кошти в розмірі 3800 доларів США у якості неправомірної вигоди для себе та ОСОБА_4 за укриття вчиненого кримінального правопорушення та не притягнення ОСОБА_9 та ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності. Вказані обставини, на думку захисника, виключають можливість належним чином у відповідності до вимог ст. 32 КПК України визначити територіальну підсудність розгляду вказаного кримінального провадження. З огляду на викладене, вважає, що формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , яке викладене в обвинувальному акті, в частині, що стосується вказівки на місце вчинення злочину є некоректним, так як є взаємовиключним, тому вказаний обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.
Обвинувачений ОСОБА_4 , захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 , обвинувачений ОСОБА_5 підтримали клопотання адвоката ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору за викладеними вище мотивами та обґрунтуванням, наполягали на його задоволенні.

Прокурор просив відмовити в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору.

Вислухавши думку учасників судового процесу, перевіривши матеріали обвинувального акту з додатками, суд приходить до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України підлягає поверненню прокурору, у зв`язку з його невідповідністю вимогам КПК України, виходячи з наступного.

Підготовче судове засідання в судовому провадженні у першій інстанції є обов`язковою і самостійною стадією кримінального процесу, в якій суд визначає можливість на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду.

Однією з умов до можливості призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, є відповідність його вимогам КПК.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості, зокрема, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулюванні обвинувачення.

Як вказує ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення).

Так, з викладених в обвинувальному акті, обставин кримінального правопорушення, слідує, що 24.02.2020 року, приблизно о 15 годині 50 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи біля ДУ «Запорізький слідчий ізолятор №10», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перша Ливарна, буд. 1, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи їх настання, діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_5 , з корисливих мотивів, одержав від ОСОБА_8 грошові кошти в розмірі 3800 доларів США (що відповідно до курсу НБУ станом на 24.02.2020 еквівалентно 92 921 гривень) у якості неправомірної вигоди для себе та ОСОБА_5 за укриття вчиненого кримінального правопорушення та не притягнення ОСОБА_9 та ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності (а.п. 6).
Разом з тим, із викладеного в обвинувальному акті формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_5 слідує, що останній 24.02.2020 року, приблизно о 15 годині 50 хвилин, знаходячись у приміщенні Приморського ВП Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області, за адресою: Запорізька область, м. Приморськ, вул. Центральна, 39, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та бажаючи їх настання, діючи умисно, за попередньою змовою з ОСОБА_4 , з корисливих мотивів, одержав від ОСОБА_8 грошові кошти в розмірі 3800 доларів США (що відповідно курсу НБУ станом на 24.02.2020 еквівалентно 92 921 гривень) у якості неправомірної вигоди для себе та ОСОБА_4 за укриття вчиненого кримінального правопорушення та не притягнення ОСОБА_9 та ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності (а.п. 8).
Отже, обвинувальний акт містить формулювання обвинувачення, яке вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_4 , 24.02.2020 року о 15 годині 50 хвилин, знаходячись у м. Запоріжжі, одержав від ОСОБА_8 грошові кошти в розмірі 3800 доларів США у якості неправомірної вигоди для себе та ОСОБА_5 за укриття вчиненого кримінального правопорушення та не притягнення ОСОБА_9 та ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності, тоді як, в той самий час ОСОБА_5 , знаходячись в м. Приморськ Запорізької області також одержав від тієї самої ОСОБА_8 , ті ж самі грошові кошти в розмірі 3800 доларів США у якості неправомірної вигоди для себе та ОСОБА_4 за укриття вчиненого кримінального правопорушення та не притягнення ОСОБА_9 та ОСОБА_8 до кримінальної відповідальності.
Зазначені обставини, на переконання суду, є нелогічними та не узгоджуються між собою, що як наслідок перешкоджає суду визначитись із дотриманням правил підсудності.
Згідно із ч. 1 ст. 32 КПК України, кримінальне провадження здійснює суд, у межах територіальної юрисдикції якого вчинено кримінальне правопорушення.

З огляду на викладене, в обвинувальному містяться суттєві суперечності щодо викладення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, які стосуються некоректної вказівки на місце його вчинення, що, в свою чергу, виключає можливість належним чином у відповідності до вимог ст. 32 КПК України однозначно визначити територіальну підсудність розгляду вказаного кримінального провадження.
Разом з тим, суд звертає увагу, що саме в підготовчому засіданні має вирішуватися питання щодо територіальної підсудності кримінального провадження, оскільки подальший розгляд справи з порушенням правил підсудності, згідно з п. 6 ч. 2 ст. 412 КПК України, є безумовною підставою до скасування будь-якого рішення в справі.
Враховуючи те, що звернення до суду з обвинувальним актом, у відповідності до вимог ст. 283 КПК України, є однією із форм закінчення досудового розслідування відносно певної особи, є беззаперечним той факт, що відомості в обвинувальному акті повинні чітко відповідати встановленим вимогам до його змісту.

Так, під формулюванням обвинувачення в доктрині кримінального процесу розуміється короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

З огляду на викладене, неточність викладення фактичних обставин у даному провадженні вказує на неконкретність пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , що в свою чергу не узгоджується з вимогами ст. 291 КПК України. Зазначені недоліки перешкоджають прийняттю судом рішення про призначення кримінального провадження до судового розгляду.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Вирішуючи питання про повернення обвинувального акту, суд враховує таке, що у міжнародних джерелах права, зокрема в Конвенції, йдеться про те, що однією із гарантій права на справедливий суд, відповідно до пункту «а» частини 3 статті 6, є негайна і детальна поінформованість зрозумілою для обвинуваченого мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього.
Практика Європейського суду з прав людини орієнтує, що обвинуваченням визнається офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про наявність припущення про вчинення особою кримінально караного правопорушення й при цьому стосується змісту, а не формального поняття обвинувачення, оскільки в контексті статті 6 Конвенції Європейський суд покликаний убачати, що приховано за зовнішньою стороною справи, та досліджувати реалії розглядуваної справи («Девеер проти Бельгії» від 27 лютого 1980 року).
У рішеннях Європейського суду з прав людини, у справах «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 року, «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000 року, констатовано, що відповідно до Конвенції необхідно приділяти особливу увагу роз`ясненню обвинувачення особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Надання повної та детальної інформації щодо пред`явлення особі обвинувачення та правову кваліфікацію, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду.
Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні не може бути призначений до судового розгляду, оскільки не відповідає вимогам КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 291, 314, 392, 395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Повернути обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000016 від 20.01.2020 року відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України прокурору відділу Запорізької обласної прокуратури, як такий, що не відповідає вимогам КПК України, для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1