Справа №611/955/20
Провадження № 1-м/611/5/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 грудня 2020 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку Лефортівського районного суду м. Москви Російської Федерації у відповідність із законодавством України відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Червона Балка Барвінківського району Харківської області, громадянина України, освіта середня, одруженого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
ВСТАНОВИВ:
Вироком Лефортівського районного суду м.Москви Російської Федерації від 28 січня 2016 року ОСОБА_4 визнано винним та засуджено за ч.2 ст.167, ч.3 ст.30 та ч.4 ст.166, ч.2 ст.69 КК Російської Федерації до 7 років позбавлення волі, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.

Строк відбування покарання визначений з 28 січня 2016 року.

Зараховано в строк покарання ОСОБА_4 час його перебування під вартою з 03 липня 2015 року по 28 січня 2016 року.

Вирок суду набрав законної сили 26 травня 2016 року .

Покарання ОСОБА_4 відбуває у ФКУ ВК-4 УФСВП Росії по Брянській області.

16 грудня 2020 року Міністерство юстиції України звернулося до Барвінківського районного суду Харківської області з клопотанням про приведення вироку відносно ОСОБА_4 у відповідність з чинним законодавством України згідно ст.9 Конституції України, ст.ст.9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб 1983 року, та вимог ст.ст. 606-610 КПК України.

ОСОБА_4 є громадянином України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України, має бажання не відбуту міру покарання в подальшому відбувати в Україні та Міністерством юстиції України погоджено питання з Міністерством юстиції Російської Федерації про передачу ОСОБА_4 для подальшого відбування покарання в Україні.

Представник Міністерства юстиції України, повідомлений про час розгляду клопотання, не виявив бажання брати участь у судовому засіданні, тому на підставі положень ст.ст. 603 ч.2, 610 ч.1 КПК України, суд розглянув клопотання за участю прокурора.

Суд, заслухавши думку прокурора, вивчивши матеріали, додані до клопотання Міністерства юстиції, вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Дії засудженого ОСОБА_4 за вироком Лефортівського районного суду м.Москви Російської Федерації від 28 січня 2016 року кваліфіковані:

- ч.2 ст.167 КК РФ, як умисне пошкодження чужого майна, вчинене з хуліганських спонукань, що заподіяло шкоду у значному розмірі, та призначено покарання 2 роки позбавлення волі;

-за ч.3 ст.30 та ч.4 ст.166 КК РФ , як замах на незаконне заволодіння транспортним засобом без мети крадіжки, поєднане з насильством, небезпечним для життя чи здоровя потерпілого , та призначено покарання 6 років позбавлення волі.

Остаточне покарання ОСОБА_4 визначено на підставі ч.2 ст. 69 КК РФ за сукупністю злочинів шляхом часткового складання покарань у виді позбавлення волі на строк 07 років з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму.

Строк відбування покарання визначений з 28 січня 2016 року.

Зараховано в строк покарання ОСОБА_4 час його перебування під вартою з 03 липня 2015 року по 28 січня 2016 року.

Вирок суду набрав законної сили 26 травня 2016 року .

Приводячи вирок Лефортівського районного суду м.Москви Російської Федерації від 28 січня 2016 року у відповідність до законодавства України суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 7 Кримінального Кодексу України, громадяни України, які вчинили злочини за межами своєї держави, підлягають кримінальній відповідальності за цим Кодексом. При цьому суд України не вправі ревізувати висновки суду іншої держави щодо встановлених ним фактичних обставин справи.

На момент скоєння інкримінованих ОСОБА_4 злочинів, а також на момент вирішення питання про визнання та виконання вироку Російської Федерації на території України, відповідно до Кримінального кодексу України,його дії належать кваліфікації :

- за ч.2 ст. 194 КК України, як умисне пошкодження чужого майна, що заподіяло майнову шкоду в особливо великих розмірах, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 10 років;

- за ч.2 ст.15, ч.3 ст.289 КК України ( в редакції КК України станом на 03.07.2015), як закінчений замах на незаконне заволодіння транспортним засобом з застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоровя потерпілого, за що передбачено покарання у виді позбавлення волі від 7 до 12 років з конфіскацією майна або без такої.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 68 КК України за вчинення замаху на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до п. 6-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» звернуто увагу суддів на те, що за ч. 3 ст. 68 КК України у разі засудження за замах на злочин строк або розмір покарання не може перевищувати 2/3 (двох третин) максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, тому призначаючи особі покарання за ч. 3 ст. 68 КК, у вироку суд повинен наводити відповідні мотиви.

Водночас, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 610 КПК України, при визначенні строку покарання у виді позбавлення волі, що підлягає відбуванню на підставі вироку суду іноземної держави, суд дотримується тривалості призначеного таким вироком покарання, крім таких випадків:

1) якщо законом України про кримінальну відповідальність за кримінальне правопорушення максимальний строк позбавлення волі є меншим, ніж призначений вироком суду іноземної держави, суд визначає максимальний строк позбавлення волі, передбачений кримінальним законом України;

2) якщо строк покарання, призначений вироком суду іноземної держави, є меншим, ніж мінімальний строк, передбачений санкцією статті Кримінального кодексу України за відповідне кримінальне правопорушення, суд дотримується строку, визначеного вироком суду іноземної держави.

Частиною 1 статті 11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21 березня 1983 року, заборонено посилення кримінальної відповідальності державою виконання вироку, у зв`язку з чим суд вважає за можливим не застосовувати до ОСОБА_4 додаткове покарання у виді конфіскації майна.

Отже, за ч.2 ст. 194 КК України ОСОБА_4 слід визначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, а за ч.2 ст.15, ч.3 ст.289 КК України ( в редакції КК України станом на 03.07.2015) 7 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст. 70 Кримінального кодексу України суд вважає за необхідне за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання - 7 років позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбування покарання визначити з 28 січня 2016 року.

Зарахувати в строк покарання ОСОБА_4 час його перебування під вартою з 03 липня 2015 року по 28 січня 2016 року.

При вирішенні питання про виконання вироку Лефортівського районного суду м.Москви Російської Федерації від 28 січня 2016 року в частині цивільного позову суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.6 ст. 610 КПК України при розгляді питання про виконання покарання суд може одночасно вирішити питання про виконання вироку суду іноземної держави в частині цивільного позову і процесуальних витрат у разі наявності відповідного клопотання.

Вироком Лефортівського районного суду м.Москви Російської Федерації від 28 січня 2016 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь: - потерпілої ОСОБА_5 69 407 руб. 21 коп. в рахунок відшкодування завданих матеріальних збитків; - потерпілої ОСОБА_6 10 377 руб. в рахунок відшкодування завданих матеріальних збитків; - потерпілої ОСОБА_6 250 000 руб. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Згідно з довідкою бухгалтерії ФКУ ВК-4 УФСВП Росії по Брянській області на виконанні в установі перебувають: - виконавчий лист №1-27/2016 від 28.01.2016 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 69 407 руб. 21 коп. в рахунок відшкодування завданих матеріальних збитків, стягнуто 9 474 руб. 12 коп., залишок позову 59 933 руб. 09 коп; - виконавчий лист №1-27/2016 від 28.01.2016 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 10 377 руб. в рахунок відшкодування завданих матеріальних збитків, стягнуто 84 ру. 92 коп., залишок позову 10 292 руб. 08 коп.; - виконавчий лист №1-27/2016 від 28.01.2016 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 250 000 руб. в рахунок відшкодування моральної шкоди, стягнуто 10 098 руб. 77 коп., залишок позову 239 901 руб. 23 коп.

Згідно з офіційним курсом Національного банку України станом на 23 грудня 2020 року 10 RUB = UAH 3,7532.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5 22 294 грн.09 коп. в рахунок відшкодування завданих матеріальних збитків, що еквівалентно 59 933 руб. 09 коп; на користь потерпілої ОСОБА_6 3862 грн. 82 коп. в рахунок відшкодування завданих матеріальних збитків, що еквівалентно 10 292 руб. 08 коп.; на користь потерпілої ОСОБА_6 90 039 грн. 73 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди, що еквівалентно 239 901 руб. 23 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 3, 9-11 Конвенції про передачу засуджених осіб від 21.03.1983 року, ст.ст.606, 610 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
Клопотання Міністерства юстиції України про приведення вироку приведення вироку Лефортівського районного суду м.Москви Російської Федерації від 28 січня 2016 року у відповідність із законодавством України відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Вирок Лефортівського районного суду м.Москви Російської Федерації від 28 січня 2016 року, яким ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Червона Балка Барвінківського району Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, одруженого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , засуджено за ч.2 ст.167, ч.3 ст.30 та ч.4 ст.166, ч.2 ст.69 КК Російської Федерації до 7 років позбавлення волі, з відбуванням покарання у виправній колонії суворого режиму, привести у відповідність до законодавства України.

ОСОБА_4 вважати засудженим :

- за ч.2 ст. 194 КК України - на 3 роки позбавлення волі; - за ч.2 ст.15, ч.3 ст.289 КК України ( в редакції КК України станом на 03.07.2015) на 7 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначити ОСОБА_4 7 (сім) років позбавлення волі без конфіскації майна.
Строк відбування покарання визначити з 28 січня 2016 року.

Зарахувати в строк покарання ОСОБА_4 час його перебування під вартою з 03 липня 2015 року по 28 січня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_5 22 294 ( двадцять дві тисячі двісті дев`яносто чотири) грн.09 коп. в рахунок відшкодування завданих матеріальних збитків, що еквівалентно 59 933 руб. 09 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_6 3862 (три тисячі вісімсот шістдесят дві ) грн. 82 коп. в рахунок відшкодування завданих матеріальних збитків, що еквівалентно 10 292 руб. 08 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь потерпілої ОСОБА_6 90 039 (дев`яносто тисяч тридцять дев`ять) грн. 73 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди, що еквівалентно 239 901 руб. 23 коп.

Ухвала суду протягом 7 (семи) днів з дня її проголошення може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Барвінківський районний суд Харківської області.

Суддя ОСОБА_1