Справа № 199/8587/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2020 року місто Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву про самовідвід судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0001409 від 11.11.2020 відносно ОСОБА_4 за його обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_3 заявив про самовідвід по кримінальному провадженню № 0001409 від 11.11.2020 відносно ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст.126-1 КК України.

Суддею в заяві зазначено, що відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 14.12.2020 головуючим суддею визначено суддю ОСОБА_3 . В той же час суддя ОСОБА_3 відповідно до п. 4) ч. 1 ст. 75 КПК України, заявив про самовідвід, оскільки при ознайомленні зі змістом обвинувального акту було встановлено, що під його головуванням розглядалися: справа про адміністративне правопорушення (справа № 199/9813/19, провадження № 3/199/4170/19) у відношенні ОСОБА_4 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП та справа про адміністративне правопорушення (справа № 199/9815/19, провадження № 3/199/4172/19) у відношенні ОСОБА_4 про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 173-2 КУпАП. За результатами розгляду зазначених справ він встановив обставини вчинення ОСОБА_4 домашнього насильства щодо ОСОБА_5 26.11.2019 року та відповідно 27.11.2019 року, і ці ж самі обставини вчинення ОСОБА_4 домашнього насильства щодо ОСОБА_5 26.11.2019 року та 27.11.2019 року містяться в формулюванні обвинувачення ОСОБА_4 , зазначеному в обвинувальному акті.

На думку судді за змістом узагальнення, здійсненого Вищим спеціалізованим судом з розгляду цивільних і кримінальних справ, «Про практику здійснення апеляційним судом процесуального повноваження щодо призначення нового розгляду в суді першої інстанції», підставою для визнання судді необ`єктивним і небезстороннім може стати його думка стосовно обвинувачення, висловлена ще до розгляду кримінального провадження. Такий висновок відповідає правовим позиціям, висловленим у рішеннях ЄСПЛ, який констатує в аналогічних випадках порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

Таким чином, суддя ОСОБА_3 вбачає, що самовідвід є обґрунтованим та, в разі його задоволення, у стороннього спостерігача будуть виключені сумніви в неупередженості його, як судді.

Учасники судового провадження до суду не прибули, належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду подання органу пробації.

Суддя ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання шляхом направлення поштового повідомлення повістки.
Вирішуючи заяву про самовідвід суд враховує, що Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини гарантовано кожній фізичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.
Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправних зволікань) судового захисту.
В поняття «розумний строк» розгляду справи, Європейський суд з прав людини включає: складність справи; поведінку заявника; поведінку органів державної влади;важливість справи для заявника.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 слідує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції.
Крім того, Європейський суд з прав людини в п. 41 рішення від 03.04.2008 у справі «Пономарьов проти України» зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України», заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26.04.2007 та «Трух проти України», заява N 50966/99 від 14.10.2003).
За вказаних обставин, з метою дотримання розумних строків розгляду справи та, враховуючи, що учасники судового провадження не з`явилися в судове засідання, суд визнає можливим розгляд заяви про самовідвід здійснити у відсутність учасників судового провадження
Вивчивши заяву судді ОСОБА_3 , дослідивши копії постанов судді по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ч.1 ст.173-2 КУпАП та ч.2 ст.173-2 КУпАП та зміст обвинувального акта відносно ОСОБА_4 за ст. 126-1 КК України, вислухавши думку прокурора, приходжу до наступного висновку.
Правову основу, яка визначає конкретні підстави для відводу судді в межах кримінального провадження, визначають вимоги ст.ст. 75, 76 КПК України.
Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_3 відповідно до протоколу про автоматизований розподіл судових справ між суддями від 14.12.2020 отримав до свого провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні № № 0001409 від 11.11.2020 відносно ОСОБА_4 за його обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України.
В той же час суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_3 11.12.2019 розглянув справи про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.173-2 КУпАП та ч.2 ст.173-2 КУпАП відносно ОСОБА_4 та своїми постановами визнав останнього винним у вчинені адміністративного правопорушення домашнього насильства 26.11.2020 року та 27.11.2020 року у АДРЕСА_1 , по відношенню до свого вітчима ОСОБА_5 та наклав на ОСОБА_4 адміністративне стягнення.
У свою чергу кримінальне провадження № 0001409 від 11.11.2020 стосується у тому числі і подій, які відбулись 26.11.2020 року та 27.11.2020 року у АДРЕСА_1 домашнього насильства по відношенню до ОСОБА_5 , який є потерпілим у даному кримінальному провадженні, оцінку чому вже дано під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.
У зв`язку з викладеним слід зазначити, що ЄСПЛ в своїх рішеннях констатував в аналогічних випадках порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, де зазначено, що кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків або при висуненні проти неї будь-якого кримінального обвинувачення має право на справедливий і відкритий розгляд впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.
Зокрема, в п. 66 рішення ЄСПЛ у справі «Мироненко і Мартенко проти України» зазначено, що згідно з усталеною практикою ЄСПЛ наявність безсторонності має визначатися, для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (наприклад, рішення у справах «Фей проти Австрії» та «Веттштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (наприклад, рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства»). У п. 71 цього рішення ЄСПЛ зазначає, що ухвалою від 17.08.2000 року суддя Б. повернув кримінальну справу стосовно ОСОБА_6 на додаткове розслідування, висловивши думку, що зазначені вище підсудні і заявники вдалися до вимагання і цей факт не був розслідуваний правоохоронними органами. Такі формулювання в його ухвалі як, наприклад: «оскільки в їх діях вбачається співучасть в скоєнні більш тяжкого злочину вимагання», могли викликати обґрунтовані побоювання, що у судді Б. уже сформувалася думка про вину заявників і що це може позначитися на його безсторонності в разі повторного направлення йому матеріалів цієї справи для розгляду. Отже, на думку ЄСПЛ, побоювання заявників щодо небезсторонності судді Б. можна вважати об`єктивно обґрунтованими. Крім того, розглядаючи апеляції заявників, суди вищих рівнів проігнорували їхні доводи з цього приводу.
Таким чином, є всі підстави, передбачені п. 4) ч. 1 ст. 75 КПК України, для задоволення заявленого самовідводу судді ОСОБА_3 з метою усунення будь-яких сумнівів в об`єктивності та неупередженості суду, оскільки подальший розгляд цього кримінального провадження в даному складі суду буде викликати сумнів у неупередженості судді як з боку учасників судового провадження, так і з боку сторонніх спостерігачів, адже думка, висловлена суддею ще до розгляду кримінального провадження стосовно обвинувачення, але в іншому виді судового провадження, може стати підставою для визнання судді необ`єктивною і небезсторонньою.
На підставі ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється у зв`язку з неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Керуючись ст.ст. 75, 80, 81, 110, 369, 371, 372 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_3 про самовідвід при розгляді кримінального провадження №0001409 від 11.11.2020 відносно ОСОБА_4 за його обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, задовольнити.
Ухвала набирає чинності негайно та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1