Справа № 587/535/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 грудня 2020 рокуСумський районний суд Сумської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми подання начальника Сумського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Сумській області про приведення вироку відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засудженого Сумським районним судом Сумської області від 17 травня 2019 року за ч. 1,2, 3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі і на підставі ст. 104, 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців
у відповідність із Законом України від 22.11.2018 року № 2617-VIII ,
До Сумського районного суду Сумської області надійшло подання начальника Державної установи «Центр пробації» у Сумській області про приведення вироку відносно ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22.11.2018 року № 2617-VIII шляхом зниження йому покарання до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону або пом`якшення призначеного покарання.
Прокурор просила задовольнити клопотання і привести вирок суду у відповідність з законом.
Представник органу пробації просив задовольнити клопотання.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 засуджений за вироком Сумського районного суду Сумської області від 17 травня 2019 року за ч. 1,2, 3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі і на підставі ст. 104, 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців. Відповідно до ст. 76 КК України вироком суду на ОСОБА_4 були покладені наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або ( ар.с.кр.пр. 185-188).
Вирок набрав законної сили 19.06.2019 року (ар.с.кр.пр.200).
На момент розгляду подання засуджений перебуває на обліку в органі пробації, як особа, яка звільнена від відбування покарання з випробуванням.
У відповідності до пункту 13 частини першої статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частиною другою і третьою статті 74 КК.

Згідно із частиною першою статті 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Отже, ОСОБА_4 був засуджений за частиною першою, другою та третьою статті 185 КК України.

Після його засудження набрав чинності Закон від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII, яким санкція частини першої статті 185 КК України змінилась в бік пом`якшення.

В свою чергу за змістом частини третьої статті 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Формулювання другого речення частини третьої статті 74 КК України у виді «…відбуте засудженим покарання зараховується…» свідчить про можливість застосування даної норми Закону лише у випадку реального відбуття засудженим призначеного покарання.

Проте в даній ситуації засуджений був звільнений від відбуття призначеного покарання на підставі статті 75, 104 КК України , що виключає застосування частини третьої статті 74 КК та пункту 13 частини першої статті 537 КПК України.

Так само і за правилами частини першої статті 72 КК складають виключно призначені покарання та зарахування строків попереднього ув`язнення, а стаття 75 КК України не передбачає повторюваності застосування звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Крім того, і частина перша статті 5 КК України виокремлює саме осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відмовляючи у задоволенні подання, суд також враховує, що будь-якого сенсу перераховувати покарання особі, яка звільнена від його відбування, немає і таке перерахування ( в разі його застосування) не впливає на становище особи, яка продовжує виконувати обов`язки, покладені судом при такому звільнені.

Виходячи з вищевикладеного підстав для приведення вироку у відповідність до вимог Закону від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII шляхом вирішення питання про зниження призначеного покарання до максимальної межі засудженому ОСОБА_4 немає, а тому в задоволенні подання необхідно відмовити.

Керуючись ст. 74 КК України, п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні подання начальника Сумського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Сумській області про приведення вироку від 17 травня 2019 року відносно ОСОБА_4 у відповідність із Законом України від 22.11.2018 року № 2617-VIII - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом семи днів з дня її оголошення до Сумського апеляційного суду через Сумський районний суд Сумської області.

Суддя ОСОБА_1