17.12.2020
Справа № 642/6386/20
Провадження № 1-кс/642/2421/20
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и

14 грудня 2020 року м. Харків

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання прокурора Холодногірського відділу Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001977 від 24.11.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 355 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Холодногірського відділу Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про арешт майна.

В клопотанні просить накласти арешт на майно, вилучене 28 листопада 2020 року в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Озерянська, буд. 63, а саме: автомобіль марки «ЗАЗ» моделі «1102» з р.н. « НОМЕР_1 » в кузові бежевого кольору, ключі від даного автомобілю, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від вказаного автомобілю власником відповідно до якого є ОСОБА_5 , та передати на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

До Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області надійшла заява від гр. ОСОБА_4 , про те, що 23.11.2020 за адресою: м. Харків, пров. Якубовський, буд. 6, невстановлена особа заволоділа його автомобілем «ЗАЗ-Таврія» з р.н. « НОМЕР_1 ».

24 листопада 2020 року СВ Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області за даним фактом були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато досудове розслідування кримінального провадження №0001977 із попередньою правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 289 КК України.

01 грудня 2020 року слідчим винесено постанову про зміну попередньої правової кваліфікації кримінального провадження, зареєстрованого 24.11.2020 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0001977 із ч. 1 ст. 289 КК України на ч. 2 ст. 355 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.11.2020 в ході огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Озерянська, буд. 63 у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виявлено та вилучено автомобіль марки «ЗАЗ-daewoo», моделі «1102», з р.н. « НОМЕР_1 », в кузові бежевого кольору, ключі даного автомобілю, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 на даний автомобіль власником якого є ОСОБА_5 , за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході досудового слідства отримано пояснення від ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , та ОСОБА_4 , про те, що ОСОБА_4 23.11.2020 року близько 00:10 год. за адресою: м. Харків, на розі вулиць провулку Якубовського та вулиці Рилєєва, перебуваючи за кермом автомобіля марки «ЗАЗ», моделі «1102», з р.н. « НОМЕР_1 », в кузові бежевого кольору, спричинив ДТП з ОСОБА_6 , який перебував за кермом автомобілю марки «volkswagen» моделі «b5», чим спричинив останньому матеріальні збитки. ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , вирішили не викликати «102», та намагались домовитись про відшкодування завданої шкоди діями ОСОБА_4 .

Крім того, встановлено, що ОСОБА_4 придбав автомобіль марки «ЗАЗ», моделі «1102», з р.н. « НОМЕР_1 », в кузові бежевого кольору, на підставі усного договору із малознайомим товаришем ОСОБА_8 за 1200 доларів США у наприкінці серпня 2020 року, при цьому не переоформивши належним чином документи, який останній в свою чергу придбав по генеральній довіреності вищевказаний автомобіль у ОСОБА_5 .

Таким чином, ОСОБА_4 є фактичним володільцем автомобіля марки «ЗАЗ», моделі «1102», з р.н. « НОМЕР_1 », свідоцтва про реєстрацію ТЗ, та ключів від даного автомобілю, проте не переоформив документи на своє ім`я.

30.11.2020 року до Ленінського районного суду м. Харкова подане клопотання про арешт майна.

08.12.2020 року до Холодногірського відділу Харківської місцевої прокуратури №1 надійшла ухвала Ленінського районного суду м. Харкова для усунення недоліків.

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на те, що вищевказаний автомобіль марки «ЗАЗ» моделі «1102» з р.н. « НОМЕР_1 » в кузові бежевого кольору, ключі від даного автомобілю, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від вказаного автомобілю власником якого є ОСОБА_5 , являються предметом вчинення даного злочину, оскільки являються об`єктом вищеописаних кримінально протиправних дій та за цією ознакою як «…предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом…» відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України являється речовим доказом по даному кримінальному провадженню, вищевказаний предмет визнаний речовим доказом по даному кримінальному провадженню відповідною постановою від 28.11.2020, а також у подальшому при проведенні досудового розслідування необхідні стороні обвинувачення для проведення ряду процесуальних та слідчих (розшукових) дій, а саме пред`явлення речей для впізнання (потерпілому); для проведення судово-авто-товарознавчої експертизи, тощо, тому на них необхідно накласти арешт з метою їх збереження.

В судовому засіданні прокурор Холодногірського відділу Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 , клопотання підтримав.
Власник майна ОСОБА_4 у судове засідання з`явився, проти задоволення заявленого клопотання не заперечував.
Вислухавши думку слідчого, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.
Згідно ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:
1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;
2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;
3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;
4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено . У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Окрім вказаного, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна..
Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно вимог ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона на використання майна, а також заборона розпоряджатися таким майном можуть бути застосовані лише у випадках, коли їх незастосування може призвести до зникнення, втрати або пошкодження відповідного майна або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню.
Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).
Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів (ч.10 ст. 170 КПК України).
Із матеріалів клопотання слідчого вбачається наявність правових підстав для накладання арешту на тимчасово вилучене майно.
Вказані обставини є достатніми підставами, передбаченими ст. 167 ч. 2 п. 1 КПК України, для арешту тимчасово вилученого майна.
Таким чином, враховуючи правову підставу для арешту майна, достатність доказів, що вказують на вчинення злочину, можливість зникнення, втрати або пошкодження вказаного майна чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання про арешт майна є доведеним та обґрунтованим, у зв`язку з чим підлягає задоволенню.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 167, 267, 170, 172-173 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора Холодногірського відділу Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 про арешт майна задовольнити .
Накласти арешт на майно, вилучене 28 листопада 2020 року в ході проведення огляду місця події за адресою: м. Харків, вул. Озерянська, буд. 63, а саме: автомобіль марки «ЗАЗ» моделі «1102» з р.н. « НОМЕР_1 » в кузові бежевого кольору, ключі від даного автомобілю, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від вказаного автомобілю власником відповідно до якого є ОСОБА_5 , та передати на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.
Виконання ухвали суду доручити прокурору Холодногірського відділу Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1