У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 жовтня 2020 року Лохвицький районний суд Полтавської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2

заступника начальника СВ Лохвицького

ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3

третьої особи - власника майна ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лохвиця Полтавської області клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000425 від 20.10.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,-

в с т а н о в и в:
Заступник начальника СВ Лохвицького відділу поліції Головного управління Національної Поліції в Полтавській області ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, погодженим начальником Лохвицького відділу Лубенської місцевої прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000425 від 20.10.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні заступник начальника СВ Лохвицького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 підтримав клопотання.
Третя особа - власник майна ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні частково підтримали клопотання, а саме не заперечували щодо накладання арешту на пісок. Захисник у судовому засіданні заперечував в частині накладенні арешту на транспортний засіб, посилаючись на те, що попередня кваліфікація визначена за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України, підозра не пред"явилена його довірителю. Крім того, не зазначено розмір шкоди, що не співпадає з співрозмірністю вартості транспортного засобу та 2 тон піску.

Заслухавши сторони по даному кримінальному провадженні, дослідивши додані до клопотання матеріали приходжу до наступного.
З матеріалів клопотання вбачається, що 20.10.2020 близько 15 години, група осіб у складі ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 на автомобілі ЗИЛ 433360 дрн. НОМЕР_1 , з метою викрадення піску, прибули в село Ручки Лохвицького району. Там вони на земельній ділянці, відкритого типу, яка має кадастровий номером :00:001:0230 та відповідно до даних Публічної кадастрової карти України, перебуває у комунальній власності, з цільовим призначенням 16.00 землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам), за межами населеного пункту, на території Білогорільської сільської ради Лохвицького району, стали накидати пісок до кузова вказаного автомобіля, вагою близько 2 тон та в цей час були виявлені працівниками поліції, таким чином не виконавши всіх дій які вважали необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від волі.

За даним фактом 20.10.2020 відомості внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування № 0000425, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

Виїздом слідчо-оперативної групи 20.10.2020 на місце події та проведеним оглядом встановлено, що на околиці села Ручки Лохвицького району, на земельній ділянці, відкритого типу, яка має кадастровий номером :00:001:0230, знаходиться група осіб у складі ОСОБА_7 , ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , а також автомобіль марки ЗИЛ 433360 дрн. НОМЕР_1 , кузов якого частково заповнений піском, вагою близько 2 тон, оглядача ділянка місцевості має піщаний грунт.

З місця події вилучено вказаний автомобіль разом із піском та два зразки піску, із кузова автомобіля та оглядаючої ділянки місцевості, які того ж дня визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 7 ст. 237 КПК України при огляді слідчий, прокурор або за їх дорученням залучений спеціаліст має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення оглянутого місця чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати речі і документи, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчудження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При розгляді клопотання встановлено, що є всі підстави вважати, що деякі вилучені речі можуть бути предметом злочинного посягання, нести на собі його сліди, тому можуть бути використані як доказ факту і обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

При цьому враховується розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наслідки арешту майна для власника.

Відповідно до ст. 173 КПК України слідчий суддя дійшов висновку, що слідчим доведено необхідність арешту лише частини зазначеного вище майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої ст. 170 цього Кодексу, з урахуванням того, що буде мати доказове значення в даному провадженні, яке розслідується за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України.

За таких обставин, клопотання підлягає частковому задоволенню.

З матеріалів клопотання видно, що наявні достатні та обґрунтовані підстави у тимчасовому позбавлені права на відчуження, розпорядження та користування майном, вилученим 20.10.2020 року, а саме піску вагою близько 2 тон, з метою досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вищезазначеного кримінального правопорушення, для збереження речових доказів, слідової інформації, проведення експертних досліджень та слідчих дій, унеможливлення втрати слідів злочину, приховування, пошкодження, псування, знищення, речових доказів, з метою з`ясування походження даного піску, для встановлення всіх обставин вчиненого злочину та в подальшому для забезпечення відшкодування заявлених в ході досудового розслідування цивільних позовів, є потреба в накладенні арешту на майно.

З матеріалів клопотання вбачається, що автомобіль ЗИЛ 433360, самоскид - С, реєстраційний номер НОМЕР_1 та пісок, відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України є предметами, які зберегли на собі сліди злочину та використовувалися до вчинення кримінального правопорушення. Виходячи з того, що для досягнення повноти, всебічності та неупередженості розслідування вище зазначеного кримінального правопорушення, у зв"язку з проведенням слідчих дій та експертних досліджень, є потреба у накладенні арешту на автомобіль ЗИЛ 433360, самоскид - С, реєстраційний номер НОМЕР_1 та пісок.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Керуючись ст. ст. 170-175, 532 КПК України, слідчий суддя ,-
у х в а л и в:
Клопотання заступника начальника СВ Лохвицького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000425 від 20.10.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України - задовольнити частково.

Накласти арешт на пісок вагою близько 2 тони та на 2 зразки піску, які будуть зберігатися на території Лохвицького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області по вул. Гоголя, 19, м. Лохвиця Полтавської області до скасування арешту майна у встановленому КПК України порядку.

Накласти арешт на автомобіль ЗИЛ 433360, самоскид - С, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 12.06.2009 на громадянина ОСОБА_4 , жителя АДРЕСА_1 із позбавленням права відчуження, використання та проведення будь-яких ремонтних робіт, у тому числі шляхом видачі довереності на розпорядження цим майном, залишивши право користування транспортним засобом ОСОБА_4 .

Зобов"язати заступника начальника СВ Лохвицького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 негайно повернути автомобіль ЗИЛ 433360, самоскид - С, реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 12.06.2009 на громадянина ОСОБА_4 , жителя АДРЕСА_1 на відповідальне зберігання.

На ухвалу може бути подана апеляція до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1