Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження № 1-в/641/369/2020 Справа № 641/6676/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 листопада 2020 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1 ,

За участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

Прокурора ОСОБА_3 ,

інспектора Слобідського РВ філії ДУ «Центр пробації» у Харківській області ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові подання начальника Слобідського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_5 про пом`якшення покарання засудженому ОСОБА_6 призначеного вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова 01 жовтня 2019 року, -

В С Т А Н О В И В:
Начальник Слобідського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області звернувся до суду з поданням про пом`якшення покарання засудженому ОСОБА_6 відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII.

У судовому засіданні представник ДУ «Центр пробації» підтримав подання, просив судовий розгляд провести за його відсутності.

Прокурор проти задоволення подання заперечував.

Засуджений у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, про причини не явки суду не повідомив.

За таких обставин, суд, вважає за можливе розглянути подання у відсутність засудженого, що не суперечить положенням ч. 5 ст. 539 КПК України.

Заслухавши прокурора, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, суд приходить до наступного.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VIII.

Вищевказаним законом внесені зміни до ч. 1 ст. 185 КК України, внаслідок яких санкцією ч.1 ст. 185 КК України не передбачене позбавлення волі.

Відповідно до ч. 1 п. 13 ст. 537 КПК України передбачено, що під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання в тому числі: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст. 74 КК України.

ОСОБА_6 засуджений 01 жовтня 2019 року Фрунзенським районним судом м. Харкова за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на 1 рік.

Відповідно до ст. 76 КК України на нього покладено наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання та роботи.

Згідно Закону України № 2617-VIII за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, з 01.07.2020 року встановлений більш м`який вид покарання ніж був застосований до засудженого, а саме обмеження волі. При цьому максимальна межа обмеження волі за ч. 1 ст. 185 КК України встановлена на строк до п`яти років.

Водночас ОСОБА_6 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі на строк 1 рік.

Орган пробації на підставі п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України звернувся до суду з поданням, за якою під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 ст. 74 КК України.

При цьому, порушуючи у поданні питання про пом`якшення призначеного засудженому покарання, орган пробації водночас не наводить конкретних вимог щодо виду та міри покарання, на яке у даному випадку фактично необхідно замінити покарання останньому.

Разом з тим, за правилами ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими ч. 1 ст. 72 КК України.

Засуджений ОСОБА_6 покарання не відбував, оскільки на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Частиною 2 ст. 4 КК України встановлено, що кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Виходячи зі ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.

Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Якщо після вчинення особою діяння, передбаченого цим Кодексом, закон про кримінальну відповідальність змінювався кілька разів, зворотну дію в часі має той закон, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Отже, згідно до ч. 3 ст. 74 КК України, суд фактично замінює призначене покарання на максимальний строк (розмір) передбаченого в санкції більш м`якого виду покарання.

Якщо засуджений звільнений від відбування покарання з випробуванням, а новий закон, що має зворотну дію, передбачає як найбільш суворий вид покарання такий, від відбування якого особа теж може бути звільнена з випробуванням, призначена їй міра покарання теж підлягає заміні на максимальний розмір покарання, передбаченого новою санкцією. При цьому рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не скасовується і засуджений продовжує далі відбувати визначений судом іспитовий строк.

Таким чином, з урахуванням правил ч. 3 ст. 74 КК України та положень Закону України № 2617-VIII, покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік засудженому ОСОБА_7 може бути замінено на обмеження волі строком на 5 років (максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону) із звільненням від відбування покарання з випробуванням.

Міра покарання це якісна і кількісна характеристика визначеного судом згідно з законом покарання за злочин. Отже, міра покарання охоплює не лише строк та розмір покарань, але і їхній вид та кількість, визначену судом.

З урахуванням змін внесених Законом України № 2617-VIIIдо санкції ч. 1 ст. 185 КК України пом`якшується вид покарання, проте з урахуванням правил ч. 3 ст. 74 КК України посилюється строк покарання.

За таких обставин, максимальна межа покарання у виді обмеження волі, що може бути призначене за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, згідно Закону України № 2617-VIII, значно перевищує строк призначеного засудженому вироком суду покарання у виді позбавлення волі, а тому приведення вироку суду у відповідність до вимог Закону України № 2617-VIII, у даному випадку, погіршує становище засудженого.

З врахуванням вищезазначеного, подання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 74 КК України, ст. ст. 336, 372, 537-539 КПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:
у задоволенні подання начальника Слобідського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_5 про пом`якшення покарання засудженому ОСОБА_6 за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 01 жовтня 2019 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом семи днів з моменту її проголошення.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя- ОСОБА_1