Категорія:ч.ч.1, 2, 3 ст. 185 КК України Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

представників потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0001027 від 19 березня 2018 року, за апеляційною обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 січня 2020 року щодо ОСОБА_8 , яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м.Луцька, Волинської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , українець, громадянин України, з середньою освітою, не одружений, не працює, в порядку ст. 89 КК України раніше не судимий,
визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України та йому призначено покарання:

-за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік;

-за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_8 визначено остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі.
Строк відбуття покарання ОСОБА_8 визначено обчислювати з дня приведення вироку до виконання, тобто з моменту його затримання.
Цивільний позов ПП «Фасад» до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди задоволено.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь ПП «Фасад» 26 977 грн. у відшкодування матеріальної шкоди.
Цивільний позов ТзОВ «Пропрієта» до ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з обвинуваченого ОСОБА_8 на користь ТзОВ «Пропрієта» 79 200 грн. у відшкодування матеріальної шкоди.
Вироком вирішено питання про речові докази та процесуальні витрати.

В С Т А Н О В И В

Згідно з вироком суду ОСОБА_8 визнано винуватим та засуджено за те, що він, будучи найманим працівником приватного підприємства «Фасад», 15 вересня 2016 року, у невстановлений органом досудового розслідування час, перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу, таємно викрав торцеву пилку марки «Metabo KGS216Plus» вартістю 13 000 грн. чим спричинив ПП «Фасад» матеріальну шкоду.
Він же, повторно, 24 вересня 2016 року, у невстановлений органом досудового розслідування час, перебуваючи в приміщенні квіткового павільйону по пр. Волі, 1 м. Луцька, шляхом вільного доступу, таємно викрав перфоратор марки «BOSCH PBH2900RE» заводський номер № НОМЕР_1 вартістю 2 000 грн. чим спричинив ПП «Фасад» матеріальну шкоду.
Він же, повторно, 27 вересня 2016 року, у невстановлений органом досудового розслідування час, перебуваючи в приміщенні квіткового павільйону по пр. Волі, 1 м. Луцька, шляхом вільного доступу, таємно викрав перфоратор марки «BOSCH POF1200AE» заводський номер № НОМЕР_2 вартістю 5 000 грн. чим спричинив ПП «Фасад» матеріальну шкоду.
Він же, повторно, 07 жовтня 2016 року, у невстановлений органом досудового розслідування час, перебуваючи в приміщенні квіткового павільйону по пр. Волі, 1 м. Луцька, шляхом вільного доступу, таємно викрав шуруповерт марки «Sparky BR2 10.8Li HD» заводський номер №06087 вартістю 2 000 грн., спричинивши ПП «Фасад» матеріальної шкоди.
Він же, повторно, в кінці листопада 2016 року, точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено, перебуваючи на території шиномонтажу «Нептун», що по вул. Набережна, 28 м. Луцька, таємно викрав чотири колісні алюмінієві диски з маркувальними позначеннями «R-19» та чотири шини марки «Hankok Wentus Prime 235/55/R19» вартістю 19 800 грн. за одну шину та загальною вартістю 79 200 грн., згідно довідки ТОВ «Хюндай Мотор Україна» станом на листопад 2016 року, чотири салонні килими до автомобіля марки «Hyundai Santa Fe» вартістю 341 грн. 46 коп., згідно висновку судової товарознавчої експертизи № 393 від 13 липня 2018 року, спричинивши ТзОВ «Пропрієта» значної майнової шкоди.
Він же, повторно, 02 грудня 2016 року, у невстановлений органом досудового розслідуванням час, перебуваючи в приміщенні будівлі ТзОВ «Профлайн-сервіс», що по вул.Шопена, 2 м.Луцька, умисно, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав шуруповерт-дріль марки «BOSCH GSB 18-2 LI» вартістю 4 977 грн., спричинивши ПП «Фасад» матеріальної шкоди.
Не погоджуючись із вироком суду обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу та доповнення до неї, в яких вказує, що із ПП «Фасад» перебував у трудових відносинах, і в рахунок заборгованості по заробітній платі йому було передано інструменти, а тому у його діях відсутній склад злочинів, у вчиненні яких він обвинувачується. В ході судового розгляду, погодився на спрощений порядок дослідження доказів по епізодах крадіжок у ПП «Фасад», не розуміючи правових наслідків своїх дій та не маючи на це добровільної позиції. Стосовно викрадених у ТзОВ «Пропрієта» дисків зазначає, що їх вартість була визначена на підставі довідки, без урахування зносу, а тому сторона обвинувачення та потерпілий не довели факт спричинення ним значної шкоди, унаслідок вчиненої ним крадіжки. Також вказує, що остаточне призначене йому до відбуття покарання не відповідає ступеню тяжкості вчинених злочинів та особі обвинуваченого внаслідок його суворості. У звязку із цим, просить вирок щодо нього скасувати та призначити новий судовий розгляд.

Заслухавши доповідача, який доповів суть вироку та виклав доводи апеляційної скарги, обвинуваченого, його захисника, які, кожен окремо, подану апеляційну скаргу підтримали, просили задовольнити, прокурора та представників потерпілих, які відносно її задоволення заперечили, перевіривши матеріали кримінального провадження, апеляційний суд доходить наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до оскаржуваного вироку суду, ОСОБА_8 визнаний винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України.

Частинами 3, 4 ст. 349 КПК України передбачено, що суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Допит обвинуваченого здійснюється обов`язково.

Судом першої інстанції матеріали кримінального провадження, за згодою учасників судового провадження, в тому числі обвинуваченого ОСОБА_8 , по епізодах таємного викрадення майна у ПП «Фасад», що мали місце 15 вересня 2016 року, 24 вересня 2016 року, 27 вересня 2016 року, 07 жовтня 2016 року, 02 грудня 2016 року розглянуто в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України.

При цьому, як убачається із технічного запису при його відтворенні та із журналу судового засідання від 30 серпня 2018 року (10:43) з`ясовано правильність розуміння обвинуваченим ОСОБА_8 , який серед іншого був в подальшому забезпечений правовим супроводом адвоката, змісту цих обставин, добровільність його позиції, а також наслідків позбавлення права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку, що в тому числі, стверджується наявною у матеріалах кримінального провадження його ж письмовою розпискою про недоцільність дослідження тих доказів, які ніким не оспорюються /а.к.п. 28/.

Тому апеляційним судом вирок суду в цій його частині на предмет законності та обґрунтованості не переглядається, а викладені апелянтом доводи, свого підтвердження в ході їх перевірки не знайшли.

Також встановлено, що в ході судового розгляду, обвинувачений ОСОБА_8 не заперечував факт таємного викрадення чотирьох алюмінієвих дисків з шинами у ТзОВ «Пропрієта», не погоджуючись, при цьому, із їх вартістю, яка була взята судом до уваги та покладена в основу обвинувачення за даним епізодом.
Про невстановлення дійсного розміру шкоди йдеться і у поданій ним апеляційній скарзі.
Органом досудового розслідування загальна вартість викрадених обвинуваченим ОСОБА_8 в кінці листопада 2016 року, на території шиномонтажу «Нептун», що по вул.Набережній, 28 м. Луцька, чотирьох колісних алюмінієвих дисків з маркувальними позначеннями «R-19» з чотирма шинами марки «Hankok Wentus Prime 235/55/R19» вказана - 90 000 грн. чим було спричинено ТзОВ «Пропрієта» значної майнової шкоди.
Також у матеріалах провадження наявні висновки експертів про неможливість проведення експертиз, у зв`язку із ненаданням експерту для огляду вищевказаного предмета дослідження.
При оспорюванні вартості викраденого майна, вона повинна бути підтверджена належними і об`єктивними доказами, і в залежності від цього, суд має вирішити питання про правильність кваліфікації дій обвинуваченого.
Згідно із п. 2 примітки до ст. 185 КК України значна шкода визначається із врахуванням матеріального становища потерпілого та якщо йому спричинені збитки на суму від ста до двохсот п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.
А тому, суд першої інстанції, зазначивши, що при вирішенні питання про винуватість обвинуваченої особи не можна виходити з припущень, вважаючи доведеною винуватість ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 185 КК України, взяв до уваги довідку ТОВ «Хюндай Мотор Україна» №01/12/01-2020, згідно якої вартість одного оригінального легкосплавного колісного диску до автомобіля марки «Hyundai Santa Fe», 2014 р.в., станом на листопад 2016 року становила 19 800 грн. (19 800 х 4 = 79 200).
Якщо в результаті проведення експертизи вартість майна встановити не вдалося, то підтвердження його вартості, шляхом отримання довідки про вартість викраденого майна, на момент вчинення злочину, слід вважати належним доказом.
Відтак, суд належним чином встановив такий елемент складу злочину, як розмір шкоди, завданої за епізодом його таємного викрадення у ТзОВ «Пропрієта», а тому доводи апеляційної скарги обвинуваченого є безпідставними.

Відповідно до вимог ст.65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

У роз`ясненнях п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що вирішуючи питання про вид і розмір покарання в кожному конкретному випадку, суд повинен визначати ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, виходячи із сукупності всіх обставин вчинення злочину (форми вини, мотивів, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, ступеня участі кожного із співучасників у вчиненні злочину та ін.).

При призначенні обвинуваченому покарання за частинами 2, 3 ст. 185 КК України судом першої інстанції вказаних вимог закону дотримано.

Доводи обвинуваченого про призначення йому покарання, яке є надто суворим, є безпідставними.

По відношенню до особи винного, суд з достатньою повнотою врахував ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_8 кримінального проступку та злочинів, у відповідності до ст. 12 КК України, а також особу обвинуваченого, який в порядку ст. 89 КК України не судимий, винуватість у вчиненому визнав та розкаявся, протягом тривалого періоду часу, починаючи з 2016 року завдану потерпілим значну суму збитків не відшкодував, у зв`язку із чим, їх представники наполягали на призначенні ОСОБА_8 суворого покарання.

До обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відніс щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено, і з таким висновком погоджується апеляційний суд.

З огляду на викладене, висновок суду першої інстанції про необхідність відбування обвинуваченим ОСОБА_8 призначеного йому покарання в умовах ізоляції від суспільства є обґрунтованим.

Призначене обвинуваченому покарання відповідає вимогам ст.ст. 50, 65 КК України, а також принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, буде необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчиненню ним нових злочинів, і не є надто суворим, як про це зазначає в апеляційній скарзі ОСОБА_8 .

Окрім того, на переконання апеляційного суду, у даному випадку досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи, а також враховано інтереси усіх суб`єктів кримінально-правових відносин.

Відповідно до ч. 2 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.
Відповідно до ч. 5 ст. 74 КК України особа також може бути за вироком суду звільнена від покарання на підставах, передбачених статтею 49 цього Кодексу.

На час розгляду справи апеляційним судом, кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , скоєний останнім 15 вересня 2016 року, і не є таким, що перериває строк давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, тому обвинувачений підлягає звільненню від покарання, у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п. 2 ч. 1 ст.49, ч. 5 ст. 74 КК України.

У зв`язку із зміною закону України про кримінальну відповідальність, згідно із вимогами п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України судове рішення підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 січня 2020 року щодо нього - змінити.

Звільнити ОСОБА_8 від покарання за ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

В решті вирок залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді: