печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву Генерального прокурора ОСОБА_4 про роз`яснення ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.08.2020, -

ВСТАНОВИВ:

До Печерського районного суду міста Києва надійшла заява Генерального прокурора ОСОБА_4 про роз`яснення судового рішення, а саме ухвали Печерського районного суду міста Києва від 04.08.2020 р., якою зобов`язано Генерального прокурора розглянути клопотання захисника ОСОБА_5 від 28.07.2020 р. про вирішення спору про підслідність у кримінальному провадженні № 0000019 від 17.07.2020 р.; зобов`язано Генерального прокурора вирішити спір про підслідність у кримінальному провадженні № 0000019 від 17.07.2020 р. та доручити здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000019 від 17.07.2020 р. іншому органу досудового розслідування.

В заяві про роз`яснення судового рішення заявник просить вказати порядок виконання зазначеного судового рішення. Оскільки, після винесення вказаної ухвали суду постановою прокурора САП Офісу Генерального прокурора від 12.08.2020 р. матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000019 від 17.07.2020 р. було об`єднано в одне провадження з кримінальним провадженням № 0000522 від 21.06.2019 р., і об`єднаному кримінальному провадженню на даний час присвоєно № 0000522.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заяву підтримав, з підстав викладених у ній.

Вивчивши заяву, додані до неї документи та матеріали справи № 757/32221/20-к, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 04.08.2020 р. була задоволена скарга захисника ОСОБА_5 , подана ним в інтересах ОСОБА_6 , на бездіяльність Офісу Генерального прокурора, у рамках кримінального провадження № 0000019 від 17.07.2020 р. Даною ухвалою зобов`язано Генерального прокурора розглянути клопотання ОСОБА_5 від 28.07.2020 р. про вирішення спору про підслідність у кримінальному провадженні № 0000019 від 17.07.2020. Зобов`язано Генерального прокурора вирішити спір про підслідність у кримінальному провадженні № 0000019 від 17.07.2020 та доручити здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000019 від 17.07.2020 іншому органу досудового розслідування.

Статтею 369 КПК України визначено, що судовими рішеннями є вироки, ухвали та постанови. Згідно з приписами ч. 2 ст. 110 КПК України, судове рішення приймається у формі ухвали, постанови або вироку, які мають відповідати вимогам, передбаченим статтями 369, 371-374 цього Кодексу. Крім того, як вбачається з положень ч. 2 ст. 369 КПК України, рішення слідчих суддів відносяться до системи судових рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 380 КПК України якщо судове рішення є незрозумілим, суд, який його ухвалив, за заявою учасника судового провадження чи органу виконання судового рішення, приватного виконавця ухвалою роз`яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його зміст.

Роз`яснення рішення - це викладення рішення у більш ясній і зрозумілій формі. Здійснюючи роз`яснення судового рішення, суд викладає більш повно і зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до рішення по суті і не торкаючись тих питань, які не були предметом судового розгляду. Роз`яснюючи постанову чи ухвалу, суд не вправі змінювати їх зміст, тобто не має права змінювати зміст відомостей, викладених у судовому рішенні. Якщо фактично порушується питання про зміну рішення, або про внесення до нього нових даних, або про роз`яснення мотивів прийняття рішення, суд відмовляє в роз`ясненні рішення (такі висновки містяться в ухвалах Верховного Суду від 31.01.2020 р. по справі № 456/653/18 та від 16.09.2020 р. по справі № 288/1509/18).

Як вбачається із тексту ухвали слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 04.08.2020 р., вона складена з додержанням вимог, передбачених статтями 430 КПК України, з посиланням на норми чинного кримінального процесуального закону, викладена чіткими, зрозумілими реченнями і не містить у собі труднощів для розуміння її точного тексту.

Зокрема, в ухвалі чітко зазначено, що «Національне антикорупційне бюро України не може виступати органом досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, а підслідність у ньому слід визначати або за слідчими органів національної поліції, або слідчими органів безпеки, або, виходячи із статусу суб`єктів кримінальних правопорушень, за слідчими державного бюро розслідувань». При цьому в ухвалі з посиланням на ч. 1 ст. 36 КПК України вказано, що «Встановлення для Генерального прокурора прямого обов`язку доручити здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000019 від 17.07.2020 р. конкретному органу досудового розслідування слідчий суддя вважає втручанням в дискреційні повноваження прокурора».

Отже, роз`яснення ухвали від 04.08.2020 р. в частині того, якому саме органу досудового розслідування має бути доручено здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000019 від 17.07.2020 р., буде зміною змісту відомостей, викладених у судовому рішенні та викладенням у ньому нових даних, що є недопустимим. Вказаною ухвалою суду чітко встановлено обставини протиправності розслідування вказаного кримінального провадження саме Національним антикорупційним бюро України.

Також, вказаною ухвалою встановлено обґрунтованість доводів скаржника в частині існування конфлікту інтересів у детективів та керівництва НАБУ, а також суддів Вищого антикорупційного суду та Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду. Неможливість здійснення судового контролю в даному кримінальному провадженні саме Вищим антикорупційним судом та Апеляційною палатою Вищого антикорупційного суду випливає із ст. 33-1 та п. 2 ч.2 ст.132 КПК, оскільки в них прямо зазначено, що відповідний судовий контроль здійснюється лише у справах, які підсудні вказаним судам, а не підслідні НАБУ чи у справах підслідність яких визначена за НАБУ.

Суд, також врахував, що із системного аналізу норм КПК України та вимог ч. 5 ст. 216 КПК України, Національному антикорупційному бюро України не підслідні кримінальні правопорушення визначені ст.ст. 109, 255, 344, 351-2 КК України та відповідно не підсудні Вищому антикорупційному суду та Апеляційній палаті Вищого антикорупційного суду.

При розгляді скарги захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах ОСОБА_6 та вирішенні питання про можливість розгляду вказаної скарги саме Печерським районним судом міста Києва суд виходив із суб`єкта бездіяльність якого оскаржувалася, а саме бездіяльність Генерального прокурора не як процесуального керівника у кримінальному провадженні, а виключно дискреційні повноваження надані виключно Генеральному прокурору та його заступникам відповідно до ч. 5 ст. 218 КПК України.

Станом на сьогодні питання щодо можливості розгляду вказаної скарги саме Печерським районним судом міста Києва перевірено судом апеляційної інстанції та Верховним судом, якими встановлено підсудність скарги Печерському районному суду міста Києва та відповідно Київському апеляційному суду.

Окрім, вищевказаного 13.11.2020 року Печерським районним судом міста Києва отримано лист за №751/0/158-20 від Касаційного кримінального суду в якому зазначено, що у випадку коли скарга вирішується слідчим суддею місцевого суду загальної юрисдикції, то переглядати його в апеляційному порядку має відповідний апеляційний суд загальної юрисдикції, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться суд першої інстанції, а тому посилання заявника на обставини оскарження вказаної ухвали в Апеляційній палаті Вищого антикорупційного суду не зупиняють її негайне виконання, оскільки вказана ухвала переглянута Київським апеляційним судом про, що наявна відповідна ухвала в матеріалах судової справи.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що ухвала Печерського районного суду міста Києва від 04.08.2020 року у частині визначення підслідності за конкретним органом чи зміну підсудності роз`яснення не потребує, оскільки у резолютивній частині ухвали суд вказане питання не вирішував з урахуванням обставин викладених в описовій частині ухвали.

У свою чергу, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Згідно ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, дізнавач, прокурор визнає це за необхідне. При цьому законом (ч. 5 ст. 110 КПК України) встановлено вимоги до змісту постанови прокурора.

Відповідно до положень ст. 113 КПК України процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Також відповідно до частин 1, 2 ст. 28 КПК України під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд.

Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Чинним законодавством прямо не встановлено строків вирішення Генеральним прокурором спору про підслідність після встановлення для нього відповідного обов`язку слідчим суддею. Водночас відповідно до ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Водночас слідчий суддя, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 532 КПК України ухвали слідчого судді та суду, які не можуть бути оскаржені, набирають законної сили з моменту їх оголошення.

Ухвала Печерського районного суду міста Києва від 04.08.2020 р. є остаточним судовим рішенням, набрала законної сили і апеляційному оскарженню не підлягає (що підтверджується ухвалою Київського апеляційного суду від 10.09.2020 р.).

Відповідно до ст. 533 КПК України вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно ч. 2 ст. 534 КПК України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, підлягає безумовному виконанню.

Таким чином, Генеральний прокурор був зобов`язаний виконати ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 04.08.2020 р. негайно після її отримання. Та обставина, що матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000019 від 17.07.2020 р. були об`єднані в одне провадження з кримінальним провадженням № 0000522 від 21.06.2019 р., на думку слідчого судді, не перешкоджає виконанню Генеральним прокурором вищезазначеної ухвали та дорученню проведення досудового розслідування у вже об`єднаному кримінальному № 0000522 іншому органу, оскільки підстави, що унеможливлюють здійснення досудового розслідування саме Національним антикорупційним бюро України та не можливість здійснення судового контролю Вищим антикорупційним судом та Апеляційною палатою Вищого антикорупційного суду через конфлікт інтересів та невідповідність зазначеним вище вимогам норм КПК України не відпали і продовжують існувати.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 28, 110, 380 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву Генерального прокурора ОСОБА_4 про роз`яснення ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.08.2020 задовольнити частково.

Роз`яснити, що ухвала Печерського районного суду від 04.08.2020 у справі № 757/32221/20-к набула законної сили з моменту її проголошення та підлягає негайному виконанню, шляхом прийняття відповідного процесуального рішення Генеральним прокурором, оформленим у відповідності до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України у кримінальному провадженні №0000522 від 21.06.2019 року та у будь-якому кримінальному провадженні, яке в подальшому буде виділене чи об`єднане із вказаним кримінальним провадженням.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1