Справа № 536/1553/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
за участю:
прокурора - ОСОБА_3 ,
обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
захисника - ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в м. Кременчуці матеріали кримінального провадження № 0000751, які надійшли з Кременчуцької місцевої прокуратури з обвинувальним актом, щодо обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Дзержинське Кременчуцького району Полтавської області, громадянина України, не одруженого, працюючого оператором на ТОВ «Мегатекс» (м. Кременчук), з повною загальною середньою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 20.09.2019 року вироком Кременчуцького районного суду Полтавської області, за ч. 1 ст. 185 КК України до штрафу в розмірі 850 гривень, штраф сплачений,
ВСТАНОВИВ:
15.11.2012 року ОСОБА_4 у відповідності до Постанови Кабінетів Міністрів України № 340 від 08.05.1993 року «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортним засобом» отримав водійське посвідчення серії НОМЕР_1 з відкритими категоріями А, В, С, видане ДАІ МВС-УВС Кременчук, яке було вилучено у нього в зв`язку з порушенням правил дорожнього руху в м. Києві та зберігалося в Управлінні патрульної поліції у м. Києві.
У квітні 2018 року, ОСОБА_4 , перебував на території ПП «СІЮЖ Строй-Сервіс» вступив у відплатну домовленість з невстановленою слідством особою, з приводу виготовлення останнім водійського посвідчення з метою подальшого його використання за цільовим призначенням. При цьому цілком усвідомлюючи, що дане водійське посвідчення, повинно складатися, видаватися, посвідчуватися повноваженими (компетентними) особами органів державної влади у відповідності до Постанови Кабінетів Міністрів України №340 від 08.05.1993 року (Із змінами, внесеними, згідно з Постановою Кабінету Міністрів № 653 від 22.09.2016 року), «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчення водія та допуску громадян до керування транспортним засобом».
Після отримання виготовленого підробленого документу ОСОБА_4 , діючи з прямим умислом, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно - небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, використовував водійське посвідчення, НОМЕР_1 від 20.04.2013 видане ВРЕР ДАІ м. Кременчук, усвідомлюючи що дане водійське посвідчення, повинно складатися, видаватися, посвідчуватися повноваженими (компетентними) особами органів державної влади, при цьому помістивши його в одне із відділень власного гаманця та щоразу керуючи транспортними засобом, а саме автомобілем марки «ІVEСО» Д.Н.З. НОМЕР_2 , мав при собі для пред`явлення за призначенням в разі необхідності.
Так, 11.10.2019 року ОСОБА_4 , на автомобілі «ІVEСО» Д.Н.З. НОМЕР_2 , рухався по автодорозі «Полтава-Олександрія» поблизу м. Кременчука, де був зупинений працівниками Батальйону патрульної поліції м. Кременчука за порушення правил дорожнього руху. У подальшому, на вимогу поліцейських батальйону патрульної поліції в місті Кременчук пред`явити для перевірки документи, ОСОБА_4 достовірно знаючи про те, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 підроблене, маючи злочинний умисел, спрямований на використання підробленого документу, а саме: посвідчення водія на власне ім`я серії НОМЕР_1 , яке відповідно до висновку експерта №1581 від 24.10.2019 року не відповідає аналогічним бланкам документів, що знаходяться в офіційному обігу на території України, надав працівникам патрульної поліції для ознайомлення зазначене підроблене водійське посвідчення.
09 листопада 2020 року між сторонами кримінального провадження: прокурором Кременчуцької місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника обвинуваченого ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості відповідно до вимог ст. 468, 469, 472 КПК України та згідно до умов якої ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4ст.358 КК України, сторонами погоджено покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у пред`явленому йому обвинуваченні в повному обсязі, та пояснив суду, що цілком розуміє характер обвинувачення, наслідки укладення та затвердження даної угоди, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
Обвинувачений також пояснив, що укладення угоди з його боку є добровільним та просить суд затвердити угоду.
Захисник обвинуваченого не заперечував проти затвердження даної угоди.
Прокурор в судовому засіданні пояснив, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просить затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.
Суд, заслухавши думки прокурора, захисника обвинуваченого та обвинуваченого, та розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, доходить таких висновків.

Згідно ч.2 ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладено угоду між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості

Згідно ч.2, 5, ст.469 КПК України укладання угоди про визнання винуватості може бути за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого, та може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення ч.4, 6 ст. 474 КПК України та укладення угоди є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам КПК України та КК України, інтересам суспільства, кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості укладеної між обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 та прокурором ОСОБА_3 .
Долю речових доказів по кримінальному провадженню вирішити відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст.ст.100, 373, 468-470, 472-476 КПК України, ч.4 ст.358 КК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 09 листопада 2020 року між обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника ОСОБА_5 та прокурором ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000751.
Визнати винним ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України і призначити покарання у вигляді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.
Речові докази:
- посвідчення водія серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_4 знищити.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України до апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1