Справа № 565/1499/20
Провадження № 1-кп/565/170/20
У Х В А Л А

16 листопада 2020 року м.Вараш

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:
- головуючого - судді ОСОБА_1
з участю:
- секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
- прокурора - ОСОБА_3 ,
- обвинуваченого - ОСОБА_4 ,
- захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі засідань суду у м.Вараш Рівненської області кримінальне провадження №0000009, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 липня 2020 року, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кузнецовськ (нині м.Вараш) Рівненської області, громадянина України, із професійно-технічною освітою, одруженого, на утриманні якого перебуває двоє малолітніх дітей, непрацюючого, раніше судимого вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 червня 2020 року за ч.4 ст.358 КК України з призначенням покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, на підставі угоди про визнання винуватості, -

В С Т А Н О В И В:
На розгляд суду надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000009, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 липня 2020 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, разом з угодою про визнання винуватості, укладеною 12 жовтня 2020 року між прокурором Варашського відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 і підозрюваним ОСОБА_4 з участю його захисника адвоката ОСОБА_5 , тобто досягнутою під час досудового розслідування.
Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_4 обвинувачується у використанні завідомо підробленого документа за наступних обставин. 14 січня 2020 року приблизно о 02 годині 10 хвилин, перебуваючи в м.Вараш Рівненської області, під час руху за кермом легкового автомобіля, марки AUDI 80, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на ділянці автодороги, що проходить по проспекту Шевченка в м.Вараш Рівненської області, був зупинений працівником поліції Вараського відділу поліції Головного управління Національної поліції України в Рівненській області у зв`язку із вчиненням адміністративного правопорушення на транспорті, що передбачене ч.6 ст.121 КУпАП. В ході перевірки документів, на підставі яких ОСОБА_4 здійснював рух на вищевказаному транспортному засобі, достовірно знаючи про те, що наявне у нього посвідчення водія із його фотозображенням, видане на ім`я ОСОБА_4 , серії НОМЕР_2 , є підробленим, надав його для перевірки працівнику поліції Вараського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Рівненській області, таким чином використавши завідомо підроблений документ. Вказане діяння кваліфіковано за ч.4 ст.358 КК України як використання завідомо підробленого документа.
У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 , обвинувачений ОСОБА_4 і захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 підтвердили факт добровільного укладення вказаної угоди про визнання винуватості її сторонами та відповідність змісту і умов цієї угоди фактичній дійсності та волевиявленню сторін, а також узгодження сторонами покарання, що засвідчено ними письмово.
На переконання прокурора ОСОБА_3 , угода про визнання винуватості підлягає затвердженню судом, правова кваліфікація дій ОСОБА_4 є правильною, ОСОБА_4 необхідно визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, тобто у використанні завідомо підробленого документа, та призначити йому узгоджене покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Обвинувачений ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, в повному обсязі висунутого обвинувачення, зазначивши, що він цілком розуміє: свої процесуальні права, в тому числі, які передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України і роз`яснені судом; наслідки укладення та затвердження угоди, які передбачені ч.4 ст.394, ч.3 ст.424 і ч.2 ст.473 КПК України і роз`яснені судом; характер обвинувачення, суть якого роз`яснено судом, щодо якого він в повному обсязі визнає себе винуватим; вид і розмір покарання та інші заходи, які будуть застосовані в разі затвердження угоди судом. Обвинувачений ОСОБА_4 також підтвердив відповідність всіх обставин обвинувачення фактичній дійсності та просив суд врахувати наявність у нього судимості за ч.4 ст.358 КК України відповідно до попереднього вироку Кузнецовського міського суду Рівненської області, яким за таке ж діяння вже було призначено покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
На думку захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , в даному випадку угода про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України та підлягає затвердженню з призначенням ОСОБА_4 узгодженого покарання.
Прокурор, обвинувачений та захисник обвинуваченого вважають, що підстави для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості відсутні.
Здійснюючи перевірку вказаної угоди про визнання винуватості на відповідність вимогам закону, судом встановлено невідповідність її умов вимогам ч.1 ст.472 КПК України та ч.1 ст.65, ч.ч.1, 4 ст.70 КК України.
Відповідно до ч.1 ст.472 КПК України в угоді про визнання винуватості зазначаються узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення.
Отже, сторони угоди про визнання винуватості зобов`язані, крім іншого, узгоджувати міру покарання. Домовленості сторін угоди при узгодженні покарання не мають виходити за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання, встановлених законом України про кримінальну відповідальність.
Частиною 1 ст.65 КК України визначено, що суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Проте в даному випадку в угоді про визнання винуватості при узгодженні покарання сторонами не враховано положення Загальної частини КК України, які регулюють порядок призначення покарання, зокрема ч.ч.1, 2 ст.53 і ч.ч.1, 4 ст.70 КК України, особу винного наявність в нього попередньої судимості згідно з вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 червня 2020 року, яким ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, і призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.
Так, згідно з ч.ч.1, 2 ст.53 КК України штраф це грошове стягнення, що накладається судом у випадках і розмірі, встановлених в Особливій частині цього Кодексу, з урахуванням положень частини другої цієї статті. Розмір штрафу визначається судом залежно від тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та з урахуванням майнового стану винного в межах від тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян до п`ятдесяти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, якщо статтями Особливої частини цього Кодексу не передбачено вищого розміру штрафу.
Визначення ОСОБА_4 максимального розміру штрафу, передбаченого санкцією ч.4 ст.358 КК України, не є співмірним із діянням, що ставиться в провину обвинуваченому, з огляду на його майновий стан відсутність постійного заробітку (доходу), наявність двох обставин, що пом`якшують його покарання (щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення) та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого.
Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. За правилами, передбаченими в частинах першій третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Врахування зазначених вимог кримінального закону має бути відображено у змісті угоди, а узгоджена міра покарання повинна мати конкретний вираз.
Однак у цьому випадку угода про визнання винуватості не містить узгодженого сторонами покарання, остаточно визначеного за сукупністю кримінальних правопорушень з урахуванням покарання, призначеного ОСОБА_4 вироком Кузнецовського міського суду Рівненської області від 23 червня 2020 року, яким ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, і призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн., а також зарахування вказаного покарання, відбутого повністю, в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, та згоди підозрюваного ОСОБА_4 на призначення остаточного покарання.
Вказані обставини вказують на те, що умови угоди про визнання винуватості є такими, що суперечать вимогам КПК України і КК України, не відповідають інтересам суспільства і порушують права та інтереси сторін.
Згідно з п.1 ч.3 ст.314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення: затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування в порядку, передбаченому ст.ст.468-475 цього Кодексу.
Відповідно до вимог ч.ч.7-8 ст.474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобовязань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості. У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку. Повторне звернення з угодою в одному кримінальному провадженні не допускається.
Отже, з наведених підстав, суд визнав за належне відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування, оскільки вказана угода укладена на стадії досудового розслідування.
Враховуючи викладені обставини, керуючись п.1 ч.3 ст.314, ч.3 ст.371, ч.1 ст.372, ч.2 ст.392, ч.ч.4, 6-8 ст.474 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
Відмовити в затвердженні угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором Варашського відділу Сарненської місцевої прокуратури ОСОБА_3 і підозрюваним ОСОБА_4 з участю його захисника адвоката ОСОБА_5 12 жовтня 2020 року у кримінальному провадженні №0000009, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 липня 2020 року, про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України та повернути дане кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1 ст.392 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1