Справа № 473/2423/20
Номер провадження 1-в/473/231/2020
УХВАЛА
Іменем України

"19" серпня 2020 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську в режимі відеоконференції під час трансляції з приміщення Державної установи «Вознесенська ВК №72» , яка розташована за адресою: Миколаївська область, місто Вознесенськ, вулиця Київська, 300 заяву засудженого

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Гайворон Кіровоградської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, до засудження мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, засудженого 12 жовтня 2009 року вироком Гайворонського районного суду Кіровоградської області за ч.1 ст.115 КК України до 12 років 06 місяців позбавлення волі /справа №1 134/2009/, ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 травня 2019 року зараховано строк попереднього ув`язнення з 01 липня 2009 року по 22 грудня 2009 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, який відбуває строк основного покарання в Державній установі «Вознесенська ВК №72»

про умовно дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України

Учасники процесу

прокурор ОСОБА_4

представник ДУ Вознесенська ВК-72 - ОСОБА_5

захисник - адвокат ОСОБА_6

засуджений ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В :
Вироком Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2009 року ОСОБА_7 був визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України та йому було призначено основне покарання в виді 12 років 06 місяців позбавлення волі /справа №1 134/2009/. Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 травня 2019 року ОСОБА_7 зараховано строк попереднього ув`знення з 01 липня 2009 року по 22 грудня 2009 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку: 01 липня 2009 року. Кінець строку: 10 липня 2021 року.

Засуджений ОСОБА_7 в місцях позбавлення волі знаходиться з 18 липня 2009 року.
З 06 травня 2019 року відбуває покарання в Державній установі «Вознесенська ВК №72».

За період відбування покарання характеризується позитивно. Має 4 заохочення, стягнень не має.
Загалом за весь період відбування покарання має 14 заохочень та 2 стягнення, які погашені у встановленому законом порядку.
У відношенні до представників адміністрації ввічливий, коректний та тактовний. Поводить себе спокійно, чемний, доброзичливий, грубих висловів не допускає. Має адекватну самооцінку. Під час проведення індивідуальних бесід відвертий, розсудливий. Має почуття гідності. На зауваження реагує спокійно, завжди приймає виважені рішення.
За власної ініціативи залучався до робіт по благоустрою території майстерні установи, а саме з ремонту будівельно - господарчої дільниці та вирощування сільгосппродукції, за що і заохочувався. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Спальне місце та приліжкову тумбочку завжди утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд.
Позову за виконавчими листами та за аліментами не має.
У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, підтримує рівні та доброзичливі стосунки.
За характером спокійний та врівноважений. Здатний долати життєві труднощі та протистояти чужому негативному впливу. По відношенню до себе самокритичний, вимогливий та дисциплінований. За вольовими якостями цілеспрямований, самостійний та витриманий. Своєю поведінкою надає позитивний приклад іншим засудженим.
У скоєному злочині розкаюється. Усвідомив тяжкість та суспільну небезпеку скоєного злочину. Повністю визнає себе винним у скоєному злочині.
Заслухавши думки учасників процесу, доводи сторін, пояснення прокурора та засудженого, вивчивши матеріали судового провадження та матеріалами особової справи, обговоривши доводи сторін, суд приходить до висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_7 про умовно дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до положень пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого, при цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно до вимог статті 6 КВК України, виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки, свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства, повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві.

Системний аналіз Кримінального та Кримінально виконавчого законодавства України, свідчить про те, що висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь час відбуття покарання, в тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним є не факт відбуття певної частини покарання, а виправлення засудженого. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є заохочувальною нормою кримінального та кримінально-виконавчого законодавства, оскільки має на меті стимулювання засуджених до чіткого виконання правил внутрішнього розпорядку, дотримання вимог режиму відбування покарання, прагнення до продуктивної праці, відшкодування матеріальних збитків, нанесених злочином, каяття у скоєному злочині. Доцільність умовно-дострокового звільнення визначається тим, що засуджений за певний час перебування у місцях позбавлення волі виправився, змінив поведінку, з огляду на що відсутня необхідність повного відбування призначеного судом строку покарання. Отже, виправлення засудженого передбачає такі зміни у його поведінці та особистості, які дають підстави вважати, що він у разі застосування цієї пільги спроможний свідомо дотримуватись соціальних норм життя та не має установок на повернення до злочинної діяльності. Оцінка ступеню виправлення повинна ґрунтуватися не лише на юридичних критеріях, але й враховувати весь комплекс педагогічних га психологічних аспектів оцінки особистості, які мають підстави вважати, що у засудженого сформувалась соціально визначена самоврегульована поведінка. Сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений подає позитивний приклад для поведінки інших засуджених. При цьому, під сумлінною поведінкою слід розуміти зразкове додержання засудженим вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, безперечне виконання законних вказівок та розпоряджень адміністрації установи виконання покарань, корисну ініціативу, соціальну активність, участь у вирішенні питань організації навчання, відпочинку, побуту, вплив на виправлення інших засуджених, розвиток корисних соціальних зв`язків, відсутність порушень дисципліни. Сумлінне ставлення до праці це чесне та повне виконання засудженим своїх трудових обов`язків відповідно до статей 59, 60, 118 КВК України, покращення кількісних та якісних показників роботи, підвищення робітничої кваліфікації, бережливе ставлення до обладнання та інструментів, суворе дотримання правил техніки безпеки тощо. Сумлінне ставлення до праці передбачає прагнення засудженого до перевиконання встановлених норм виробітку або зразкового виконання робіт, участь у вирішенні питань організації праці, відшкодування збитків, заподіяних злочином.

Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Як слідує з даних довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_7 в період відбування покарання піддавався стягненням за: порушення розпорядку дня виправної установи та за самовільну зміну свого спального місця, що свідчить про схильність останнього до вчинення порушень вимог режиму утримання засуджених.

Тобто, дані про особу засудженого ОСОБА_7 за весь період відбування ним покарання не свідчать про його сумлінну поведінку і, відповідно, доведення його виправлення. Два стягнення, які були застосовані до засудженого ОСОБА_7 погашені в установленому законом порядку, однак, висновок про сумлінну поведінку і ставленням до праці суд повинен робити після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого за весь період відбування покарання.

Заохочення у зв`язку з цим, самі по собі не доводять виправлення засудженого в сенсі положень частини 2 статті 81 КК України, так як для такого висновку повинні бути наявні докази, які засвідчують, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці в період усього періоду відбування покарання довів своє виправлення.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до виписки із протоколу засідання комісії Краснолучанської виправної колонії по переведенню на дільницю соціальної реабілітації №24 від 09 грудня 2016 року /а.с.60 особової справи засудженого/ рішенням комісії встановлено, що засуджений ОСОБА_7 не став на шлях виправлення та переведенню на дільницю соціальної реабілітації не заслуговує.

Згідно характеристики від 13 грудня 2018 року /а.с.91 особової справи засудженого/ адміністрація Краснолучанської виправної колонії дійшла висновку, що до засудженого ОСОБА_7 застосувати акт помилування є недоцільно.

Відповідно до ухвали Миколаївського апеляційного суду від 30 липня 2019 року /провадження №11-кп/812/639/19, а.с. 23 25 особової справи засудженого/ у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно достроковое звільнення в порядку статті 81 КК України від подальшого відбування основного покарання за вироком Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2009 року відмовлено.

Відповідно до ухвали Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 22 травня 2020 року /єдиний унікальний номер справи № 473/1449/20, провадження № 1-в/473/153/2020, а.с. 26 особової справи засудженого/ у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про його умовно достроковое звільнення в порядку статті 81 КК України від подальшого відбування основного покарання за вироком Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 12 жовтня 2009 року відмовлено.

Оскільки дані про особу засудженого ОСОБА_7 не доводять того, що засуджений ОСОБА_7 протягом всього періоду відбування ним основного покарання сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, то його клопотання про умовно дострокове звільнення не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого засуджено вироком Гайворонського районного суду Кіровоградської області за ч.1 ст.115 КК України до 12 років 06 місяців позбавлення волі /справа №1 134/2009/, який відбуває строк основного покарання в Державній установі «Вознесенська ВК №72» про умовно дострокове звільнення від відбування основного покарання в порядку ст.81 КК України відмовити.

Про прийняте рішення повідомити засудженого ОСОБА_7 .

Апеляційну скаргу на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області учасники процесу у встановленому законом порядку можуть подати до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області протягом 7 /семи/ днів з моменту її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 в той же строк, з дня отримання копії даної ухвали.

Суддя Вознесенського

міськрайонного суду ОСОБА_1