УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2020 року

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі - ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві

клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_5 , погоджене з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. БурмакіноНекрасовського району Ярославської області РФСР, громадянина Російської Федерації, судді Конституційного Суду Російської Федерації, останнє відоме місце перебування: АДРЕСА_1 ,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.110 КК України, у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000646 від 20 березня 2018 року,

В С Т А Н О В И В :

07 грудня 2020 року старший слідчий в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.110 КК України, у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000646 від 20 березня 2018 року.

Клопотання мотивовано тим, що Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000646 від 20 березня 2018 року,за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 110 КК України.

Слідчий подане клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_7 19 березня 2014 року (більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи у приміщенні Конституційного Суду РФ за адресою: РФ, м. Санкт-Петербург, Сенатська площа, 1, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із Головою Конституційного Суду РФ ОСОБА_8 та суддями Конституційного Суду РФ ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_7 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 і з представникам влади та Збройних Сил Російської Федерації, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, будучи представником влади суддею Конституційного Суду Російської Федерації, виконуючи відведену йому роль пособника у реалізації спільного злочинного плану, усвідомлюючи явну протиправність власних дій, передбачаючи у результаті їх вчинення можливість тяжких наслідків та бажаючи їх настання, розуміючи, що він сприяє порушенню іншими співучасниками злочину встановленого Декларацією про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року і статтями 1, 2, 5, 68, 73, 132-134 Конституції України суверенітету і територіальної цілісності України, з метою зміни меж її території та державного кордону та з мотивів перешкоджання євроінтеграційному курсу розвитку України, встановлення контролю Російської Федерації над політичними та економічними процесами в Україні, для надання видимості законності дій представників влади і службових осіб ЗС РФ стосовно організації вторгнення на територію України та окупації підрозділами Збройних Сил Російської Федерації частини її території - АР Крим і м. Севастополя, з метою усунення перешкод представникам влади та ЗС РФ в реалізації спільного злочинного плану стосовно анексії раніше окупованих територій, прийняв участь у розгляді запиту Президента РФ від 18 березня 2014 року про перевірку відповідності Конституції Російської Федерації «Договору» між Російською Федерацією та «республікою Крим» про прийняття в Російську Федерацію «республіки Крим» та утворення у складі Російської Федерації нових суб`єктів (далі «Договір»); усвідомлюючи під час судового розгляду невідповідність «Договору» нормам міжнародного права та російського законодавства, незважаючи на його незаконність та невідповідність вимогам Конституції Російської Федерації, під час голосування на закритій нараді Конституційного Суду РФ особисто позитивно проголосував за визнання «Договору» таким, що відповідає Конституції Російської Федерації; склав та підписав постанову Конституційного Суду РФ № 6-П «У справі про перевірку конституційності міжнародного договору, який не набрав чинності, між Російською Федерацією та Республікою Крим про прийняття в Російську Федерацію Республіки Крим і утворення в складі Російської Федерації нових суб`єктів», якою визнано «Договір» таким, що відповідає Конституції РФ.

У цей же день вказану постанову опубліковано на «Офіційному інтернет-порталі правової інформації» РФ, вона вступила в силу та її направлено Президенту РФ.

Відповідно до статті 8 Федерального конституційного закону «Про порядок прийняття в Російську Федерацію і утворення в її складі нового суб`єкта», єдиною умовою внесення до Державної Думи на ратифікацію міжнародного договору, що не вступив в силу, є визнання його Конституційним Судом РФ таким, що відповідає Конституції Російської Федерації.

У свою чергу представники влади Російської Федерації, які діяли за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_7 та іншими 18 суддями Конституційного Суду РФ, отримавши 19 березня 2014 року постанову Конституційного Суду РФ щодо відповідності Конституції РФ вищевказаного «Договору», використали її як одну із основних підстав для звернення Президента РФ до Державної думи РФ із законопроектом про ратифікацію «Договору» та проектом супутнього Федерального конституційного закону, який, зокрема, передбачав зміни в Конституцію РФ.

20 березня 2014 року Державна дума Федеральних зборів РФ, розглянувши на своєму засіданні наведені законопроекти Президента РФ та врахувавши вищевказану постанову Конституційного Суду РФ, обов`язкова наявність якої передбачена статтею 8 Федерального конституційного закону «Про порядок прийому до Російської Федерації та утворення у її складі нового суб`єкта Російської Федерації», прийняла Федеральний закон «Про ратифікацію Договору між Російською Федерацією і Республікою Крим про прийняття в Російську Федерацію Республіки Крим та утворення в складі Російської Федерації нових суб`єктів» та погодила супутній «Договору» Федеральний конституційний Закон «Про прийняття в Російську Федерацію Республіки Крим та утворення в складі Російської Федерації нових суб`єктів - Республіки Крим і міста федерального значення Севастополя».

21 березня 2014 року Рада Федерації Федеральних зборів РФ, урахувавши наявність постанови Конституційного Суду РФ від 19 березня 2014 року № 6-П як обов`язкову підставу для його ратифікації, на позачерговому засіданні своєю постановою № 68-СФ також погодила ратифікацію цього «Договору», а також постановою № 69-СФ прийняла супутній «Договору» Федеральний конституційний закон про утворення в РФ двох нових суб`єктів «республіки Крим» і «міста федерального значення Севастополя».

У той же день вищевказані федеральний (№ 36-ФЗ) та федеральний конституційний (№ 6-ФКЗ) закони були підписані Президентом РФ і набули чинності.

Таким чином, штучна легітимізація окупації Російською Федерацією частини території України Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, яка відбулася шляхом прийняття Державною Думою та Радою Федерації Федеральних зборів РФ вказаних законів, була неможливою без постанови Конституційного Суду РФ від 19 березня 2014 року № 6-П.

Зазначеними діями ОСОБА_7 сприяв шляхом усунення перешкод представникам влади та Збройних Сил Російської Федерації, досудове розслідування та судовий розгляд щодо яких здійснюється в інших кримінальних провадженнях, у вчиненні умисних дій з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що призвело до тяжких наслідків у вигляді порушення територіальної цілісності України окупації АР Крим і м. Севастополя, а також заподіяння збитків державі Україна внаслідок втрати об`єктів державної власності на загальну суму понад 1 080 352 000 000 гривень.

У клопотанні слідчого наведені дані, що вказують на причетність ОСОБА_7 до інкримінованих йому дій, які підтверджуються зібраними в ході досудового розслідування матеріалами , в тому числі :повідомленням з Конституційного Суду України від 16 січня 2018 року № 1-13-13-107 з додатками документами Конституційного Суду Литовської Республіки щодо неправомірних дій суддів Конституційного Суду Російської Федерації при прийнятті постанови № 6-П від 19 квітня 2014 року;зверненням Народного Депутата України № 436/019 від 01 лютого 2018 року про наявність ознак злочинів у діях суддів Конституційного Суду РФ при прийнятті постанови № 6-П від 19квітня 2014 року;повідомленнями щодо виконання доручення з Департаменту карного розшуку Національної поліції України від 23 лютого 2018 року № 14/01/08-1597 щодо суддів Конституційного Суду Російської Федерації; протоколами оглядів документів від 29січня 2018 року, 30січня 2018 року, 14лютого 2018 року, 09лютого 2018 року та 09лютого 2018 року, якими оглянуто документи та інформацію про суддів Конституційного Суду РФ, відомості щодо прийняття ними постанови № 6-П від 19квітня 2014 року та її подальшого використання представникам влади РФ для анексії півострову Крим; повідомленням з Департаменту моніторингу та організації інспекторської роботи МВС України від 22 березня 2014 року № 1/7-903 з додатком оперативною інформацією щодо військової окупації ЗС РФ півострову Крим;протоколами допитів свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_27 ; висновком за результатами проведення судово-економічної експертизи від 31 травня 2016 року № 6924/16-45; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.
01 березня 2018 року у кримінальному провадженні № 0000002 стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації, уродженця с. Бурмакіно, Некрасовського району, Ярославської області , РФСР, судді Конституційного Суду РФ, останнє відоме місце перебування:

АДРЕСА_1 , складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 110 КК України (в редакції Закону станом на 19 березня 2014 року).

06 березня 2018 року о 12 год 45 хв. повідомлення про підозру ОСОБА_7 від 01 березня 2018 року у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, разом із пам`яткою про процесуальні права та обов`язки підозрюваного, та повістками про його виклик до Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України на 10 год. 00 хв. 13 та 19 березня 2018 року для допитів, вручено останньому у спосіб, передбачений ст. ст. 111, 133, 135, 136, 278 КПК України, а саме за допомогою кур`єрської служби міжнародної доставки «Даймекс» доставлено за останнім відомим місцем перебування підозрюваного (місцем працевлаштування) - за адресою знаходження Конституційного Суду РФ (190000, РФ, м. Санкт-Петербург, Сенатська площа, 1).

Також, 12 березня 2018 року о 16 год. 58 хв. вищевказані документи доставлені на зазначену адресу та вручені міжнародною службою кур`єрської доставки «Федекс».

Окрім цього, 06 березня 2018 року повідомлення про підозру ОСОБА_7 , разом із вказаними повістками про його виклик надіслані останньому електронною поштою на офіційну електронну адресу Конституційного Суду РФ «».

Однак, підозрюваний ОСОБА_7 , будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення за його участі слідчих дій, без поважних причин на виклики прокурора не з`явився, ухиляється від органів слідства та суду, у зв`язку з чим 20 березня 2018 року його оголошено в розшук, проведення якого доручено оперативним підрозділам Служби безпеки України.

Також, компетентним органам Російської Федерації 13березня 2018 року направлено міжнародний запит про міжнародну правову допомогу в кримінальному провадженні щодо вручення підозрюваному письмового повідомлення про підозру, пам`ятку про процесуальні права і обов`язки підозрюваного, повістки про виклик. Однак, відповідно до відповіді №87-252-2018 від 19грудня 2018 року Генеральної прокуратури Російської Федерації вказаний запит повернуто без виконання.

20 березня 2018 року матеріали досудового розслідування за підозрою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_7 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 та ОСОБА_25 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченогоч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 110 КК України, виділені з кримінального провадження № 0000002 в окреме провадження за № 0000646.

Відповідно до відповіді №5/3/4-9480 від 30 вересня 2020 року Департаменту захисту національної державності СБУ розшук підозрюваного здійснюється в рамках оперативно-розшукової справи і за наявною інформацією підозрюваний на постійній основі перебуває на території Російської Федерації.

Відповідно до відповідно №18/1-23212-18 від 11 серпня 2020 року Державної прикордонної служби відомостей про перетинання державного кордону підозрюваним у період з 01січня 2018 року по 26 липня 2020 року в базі даних не виявлено.

У зв`язку з перебуванням підозрюваного за межами України та його не прибуття без поважних причин на виклик прокурора, будучи належним чином повідомлений, його постановою старшого слідчого в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_5 від 27 листопада 2020 року оголошено у міжнародний розшук.

У зв`язку з тим,що ОСОБА_7 оголошений у міжнародний розшук,що свідчить про наявність достатніх даних стверджувати про переховування підозрюваного від органу слідства з метою ухилення від кримінальної відповідальності та про можливість і надалі переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити або спотворити будь-яких із речей, документів, електронних носіїв інформації, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Наявність вказаних ризиків, підтверджується тим, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років, або довічне позбавлення волі; крім того постановою Ради Федерації Федеральних Зборів Російської Федерації від 25 жовтня 1994 року № 225-І СФ призначений суддею Конституційного Суду Російської Федерації, а тому користуючись своїми службовими зв`язками та становищем може: знищувати, сховати або спотворити речі та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, зокрема і щодо прийняття постанови № 6-П від 19 березня 2014 року; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, в тому числі, які знаходяться на території РФ та тимчасово окупованого півострову Крим; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Також, ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме будучи представником влади РФ, може використовувати засоби політичного тиску та російської пропаганди спрямовані на дискредитацію органів держаної влади України, висвітлення їх у негативному ракурсі, в тому числі указувати на нікчемність дій правоохоронних органів, які здійснюють його кримінальне переслідування і таким чином створювати умови для ухилення від кримінальної відповідальності.

Враховуючи викладене, а також те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, слідчий просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, клопотання розглянути у відсутності підозрюваного,у зв`язку з оголошенням його у міжнародний розшук.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала клопотання, з підстав зазначених в ньому, та просила його задовольнити.

Захисник ОСОБА_4 заперечувала щодо задоволення клопотання слідчого про обрання відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на те,що відсутні підстави для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу в виді тримання під вартою в порядку ч.6 ст. 193 КПК України, оскільки слідчим та прокурором не доведено, що ОСОБА_7 було оголошено в міжнародний розшук. Крім того, вважає,що ОСОБА_7 не набув статусу підозрюваного у вказаному кримінальному провадженні , оскільки повідомлення про підозру органом досудового розслідування здійснювалось з порушенням ст. ст. 276-278 КПК України.

Заслухавши думку прокурора, захисника, дослідивши матеріали кримінального провадження, долучені до клопотання, слідчий суддя приходить до висновку , що клопотання не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Головним слідчим управлінням СБ України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000646 від 20 березня 2018 року,за підозрою

ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_7 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 110 КК України , яке постановою прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки Україну, миру , безпеки людства та міжнародного порядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_28 від 20 березня 2018 року виділено з кримінального провадження №0000002.

01 березня 2018 року , у кримінальному провадженні №0000002 складено письмове повідомлення про підозру ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст. 110 КК України,а саме , у вчиненні пособництва в умисних діях, вчинених з метою зміни меж територій та державного кордону України на порушення порядку , встановленого Конституцією України, представниками влади , за попередньою змовою групою осіб, які призвели до тяжких наслідків.

Вказане повідомлення про підозру від 01 березня 2018 року , відповідно до вимог ч.1 ст. 278, 111, 135 КПК України , направлено у спосіб, передбаченим цим Кодексом для вручення повідомлень.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя погоджується з доводами сторони обвинувачення та вважає, що наявні в матеріалах провадження докази,є достатніми для висновку про можливу причетність ОСОБА_7 до вчинення зазначеного кримінального правопорушення.
При цьому, слід наголосити, що на даному етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадженні по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.
Прокурором в судовому засіданні доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити або спотворити будь-яких із речей, документів, електронних носіїв інформації, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Постановою прокурора другого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання державного обвинувачення у кримінальних провадженнях слідчого відділу управління з розслідування злочинів проти основ національної безпеки Україну, миру , безпеки людства та міжнародного порядку Головної військової прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_28 від 20 березня 2018 року оголошено у розшук підозрюваного ОСОБА_7 , здійснення якого доручено оперативним підрозділам Служби безпеки України.
Постановою старшого слідчого в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_5 від 27 листопада 2020 року підозрюваного ОСОБА_7 оголошено у міжнародний розшук.
27 листопада 2020 року, за вих. №6/8986, старший слідчий в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_5 направив на адресу начальника Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України ОСОБА_29 супровідний лист, в якому просив внести відомості до бази даних Інтерполу щодо міжнародного розшуку підозрюваного ОСОБА_7 .
Відповідно до ч. 1 ст. 193 КПК України, розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті. Згідно з ч. 6 цієї ж статті, слідчий суддя може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Як вбачається з клопотання, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, посилаючись на те, що останній оголошений у міжнародний розшук.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 281 КПК України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він перебуває за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, то слідчий, прокурор оголошує його розшук.
Згідно Листа ВССУ №511-550/0/4-13 від 04 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до КПК України» слідчий суддя, суд наділений правом розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених ст. 177 КПК України, буде доведено, що такого підозрюваного, обвинуваченого оголошено у міжнародний розшук (ч. 6 ст. 193 КПК України). Обов`язок доведення факту перебування підозрюваного, обвинуваченого у міжнародному розшуку покладається на слідчого, прокурора, який подав клопотання про застосування запобіжного заходу, та підтверджується відповідними відомостями (довідка, витяг із бази даних Інтерполу тощо).
Тобто, обов`язок доведення факту перебування підозрюваного у міжнародному розшуку покладається на слідчого, прокурора, який подав клопотання про обрання запобіжного заходу.
Хоча чинний КПК України не містить поняття «міжнародний розшук», однак ще за часів дії КПК України, 1961 року, було розроблено Інструкцію про порядок використання правоохоронними органами можливостей Національного центрального бюро Інтерполу в Україні у попередженні, розкритті та розслідуванні злочинів, затверджену спільним Наказом № 3/1/2/2/2/2 від 09 січня 1997 року МВС України, Генеральною прокуратурою України, Службою безпеки України, Держкомкордоном, Державною митною службою України, в якій визначено, що міжнародний розшук здійснюється з використанням каналів та можливостей Інтерполу.
Як вже зазначалося вище, постановою старшого слідчого в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_5 від 27 листопада 2020 року підозрюваного ОСОБА_7 було оголошено в міжнародний розшук, в цей же день-27 листопада 2020 року той же слідчий направив на адресу начальника Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України ОСОБА_29 супровідний лист, в якому просив внести відомості до бази даних Інтерполу щодо міжнародного розшуку підозрюваного ОСОБА_7 .
Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Офісу Генерального прокурора, Національного антикорупційного бюро України, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань, Міністерства фінансів України та Міністерства юстиції України від 17 серпня 2020 року №613/380/93/228/414/510/2801/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 04 вересня 2020 року за № 849/35132, затверджено Інструкцію про порядок використання правоохоронними органами України інформаційної системи Міжнародної організації кримінальної поліції Інтерпол .
Згідно п.п. 2, 5 розділу ІІ вказаної Інструкції, цілями міжнародного співробітництва з використанням інформаційної системи Інтерполу є установлення місцезнаходження осіб, які розшукуються, з метою їх затримання, арешту, обмеження свободи пересування та подальшої видачі (екстрадиції).
Уповноважений підрозділ на підставі отриманого від правоохоронного органу України запиту/звернення забезпечує використання інформаційної системи Інтерполу шляхом надсилання запиту про публікацію Генеральним секретаріатом Інтерполу Червоного оповіщення (RED NOTICE);
Відповідно до п.п. 1, 7 розділу ІІІ Інструкції, правоохоронні органи України надсилають запити/звернення про використання інформаційної системи Інтерполу уповноваженому підрозділу та/або уповноваженим територіальним підрозділам.
Уповноважений підрозділ у разі одержання запитів/звернень здійснює їх попередню оцінку щодо обґрунтованості, повноти, правильності оформлення, відповідності правилам Інтерполу.
Згідно п. 8 розділу ІІІ Інструкції, залежно від результатів попередньої оцінки одержаного запиту/звернення уповноважений підрозділ: здійснює заходи, передбачені пунктом 5 розділу II цієї Інструкції; надає відповідь правоохоронному органу України - ініціатору внесення відомостей до інформаційної системи Інтерполу безпосередньо чи через уповноважений територіальний підрозділ; запитує у правоохоронного органу України - ініціатора внесення відомостей до інформаційної системи Інтерполу, інших державних органів додаткову інформацію або документи, необхідні для виконання запиту/звернення; повністю або частково відмовляє у виконанні запит звернення у випадках, передбачених пунктом 9 цього розділу; проводить додаткові консультації з правоохоронним органом України - ініціатором внесення відомостей до інформаційної системи Інтерполу або органами Інтерполу.
Як вже зазначалося вище, постановою старшого слідчого в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України ОСОБА_5 від 27 листопада 2020 року підозрюваного ОСОБА_7 було оголошено в міжнародний розшук, в цей же день-27 листопада 2020 року вказану постанову направив для виконання на адресу начальника Департаменту міжнародного поліцейського співробітництва Національної поліції України .
Разом з тим, відомості про отримання та виконання вказаної постанови слідчого від 27 листопада 2020 року , та виконання вищенаведених вимог Інструкції,здійснення Національним центральним бюро Інтерполу в Україні необхідних дій щодо оголошення в міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_7 матеріали клопотання не містять, не надано таких доказів і в судовому засіданні прокурором.
З урахуванням наведених обставин, сам лише факт винесення слідчим постанови про оголошення підозрюваного ОСОБА_7 у міжнародний розшук, у даному конкретному випадку не є достатніми доказами перебування особи в міжнародному розшуку, оскільки матеріали клопотання не містять, та прокурором, на якого покладено обов`язок доведення факту перебування підозрюваного у міжнародному розшуку, під час судового розгляду не надано доказів на підтвердження дотримання органом досудового розслідування встановленої законом процедури оголошення ОСОБА_7 у міжнародний розшук.
Наведені обставини свідчать про відсутність підстав для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України за відсутності підозрюваного ОСОБА_7 .
Згідно ч. 2 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосування запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.
Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про непереконливість доводів органів досудового розслідування, що підозрюваний ОСОБА_7 оголошений у міжнародний розшук, а тому правові підстави для обрання щодо нього в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відсутні.
У зв`язку з вищевикладеним, у задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.110 КК України, у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000646 від 20 березня 2018 року, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 176-178,183,193,194,196,309,376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого в ОВС 2 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління СБ України ОСОБА_5 , погодженого з прокурором відділу Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.27, ч.3 ст.110 КК України, у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000646 від 20 березня 2018 року - відмовити.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, захисником протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1