КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/5368/2020 Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 грудня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17 вересня 2020 року,
за участю: прокурора ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 , підозрюваного ОСОБА_6 ,
в с т а н о в и л а:
Продовжено строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю м. Києва, раніше судимому, до 15.11.2020 року включно, але не більше строку досудового розслідування, з наданням можливості одержання медичної допомоги.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням підозрюваний ОСОБА_6 , та його захисник ОСОБА_7 , подали апеляційні скарги.
Підозрюваний ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану ухвалу та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.
Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову згідно якої змінити запобіжний захід ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю за місцем його проживання, а саме: АДРЕСА_1 .
На обґрунтування вимог поданих апеляційних скарг апелянти зазначають, що розгляд даного клопотання був призначений на 16.09.2020 року під час якого підозрюваний ОСОБА_6 звернувся до суду із заявою в якій повідомив суд про те, що повний текст ухвали від 28.07.2020 року про обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не отримував, а отже останньому не відомі підстави якими керувався суд при обранні йому запобіжного заходу. Крім того останній виклав розгорнуту, вмотивовану, обґрунтовану позицію щодо незаконності обрання йому запобіжного заходу з огляду на те, що суд безпідставно розглядав питання щодо запобіжного заходу на підставі ст. 208 КПК України. ОСОБА_6 звертався до суду з клопотанням в якому просив викликати та допитати в якості свідка його захисника за призначенням, який міг би підтвердити незаконність обрання останньому запобіжний захід та просив у зв`язку з порушенням вимог ст. 208 КПК України звільнити його з під варти. Суд не тільки відмовив йому в задоволенні даного клопотання, але навіть не долучив дане клопотання до матеріалів справи.
Також апелянти зазначають, що вважаючи, що слідчий суддя упереджено та не об`єктивно розглядає дану справу ОСОБА_10 заявив слідчому судді відвід. 17.09.2020 року о 16.20 відбувся розгляд заяви ОСОБА_6 про відвід слідчому судді. За неповагу до суду, підозрюваний ОСОБА_6 був видалений з залу суду і розгляд його заяви відбувався без його участі. Після повернення судді з нарадчої кімнати для оголошення рішення, ОСОБА_6 не повернули до залу суду і рішення було проголошено без його участі. Копію ухвали суду останньому не вручали. 17.09.2020 року о 17 годині 30 хвилин відбувся розгляд клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 під головуванням судді ОСОБА_1 , відносно якої розглядалася заява ОСОБА_6 про її відвід. На час початку розгляду даного клопотання ОСОБА_6 не був повідомлений про результати розгляду його заяви про відвід, а отже права останнього були безпосередньо порушені оскільки він висловлював недовіру до даного слідчого судді і вважав, що його заява буде задоволена. Незважаючи на ці обставини, слідчий суддя провела судове засідання та клопотання слідчого задовольнила в повному обсязі.
Апелянти вважають, що в даному випадку з врахуванням факту, що ОСОБА_6 не було повідомлено про відмову у задоволені заяви про відвід судді, його права на об`єктивний, повний та неупереджений розгляд були порушені, а слідчий суддя не повідомивши ОСОБА_6 про результати розгляду заяви діяла незаконно, а отже і рішення про продовження строку тримання під вартою було прийнято незаконно, а тому підлягає скасуванню.
Крім того захисник ОСОБА_7 зазначає, що в порушення вимог ч.2 ст. 177 КПК України суд не прийняв до уваги той факт, що підозра оголошена ОСОБА_6 є незаконною, необґрунтованою, відсутні докази на підтвердження наявності обґрунтованої підозри вважати ОСОБА_6 особою яка причетна до подій пов`язаних з вибухами. Натомість слідчий суддя не прийняла даного факту до уваги, будь якої правової оцінки не надала, доводи захисту з даного приводу фактично проігнорувала, що ще раз підтверджує упереджене ставлення як до самого ОСОБА_6 так і до його доводів про його невинуватість.
Також апелянт зазначає, що у клопотанні слідчий фактично перераховує ризики, передбачені ст. 177 КПК України, але не доводить та не обґрунтовує їх існування, однак слідчий суддя не надала даному факту будь-якої оцінки, що підтверджує незаконність, невмотивованість прийнятого рішення.
Також апелянт звертає увагу суду на істотне порушення вимог процесуального законодавства, яке полягає у недотриманні судом першої інстанції вимог ст.ст. 23 та 95 КПК України, оскільки суд в ухвалі посилається на те, що вина ОСОБА_6 підтверджується показами свідків, не зважаючи на те, що він прямо вказував суду на недопустимість не тільки ознайомлення, а навіть прийняття їх разом з клопотанням.
Заслухавши суддю-доповідача щодо змісту оскарженої ухвали слідчого судді, доводи підозрюваного та його захисника щодо обставин викладених в апеляційній скарзі, яку вони підтримали в судовому засіданні апеляційного суду за наведених у ній обставинах і просили про її задоволення, доводи прокурора про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді та необхідність залишити її без змін, апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження за клопотанням слідчого, перевіривши, обговоривши та обміркувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 199 КПК України.
Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.
28.07.2020 року ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 затримано в порядку ст. 208 КПК України.
28.07.2020 року ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 258 та ч. 2 ст. 258 КК України.
29.07.2020 року ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави, строком дії в межах строку досудового розслідування, до 19.09.2020 року.
За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 219 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.
На обґрунтування клопотання слідчий зазначав, про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, яка підтверджується зібраними доказами, а саме: показаннями свідка ОСОБА_12 , який продав ОСОБА_6 мобільний телефон з якого 21.07.2020 року здійснено повідомлення на лінію 102 про мінування біля станції метро «Мінська»; протоколом впізнання ОСОБА_6 свідком ОСОБА_12 ; протоколами оглядів мобільних телефонів ОСОБА_6 під час чого виявлений QR код з посиланням на текст терористичної вимоги, історії пошуку веббраузера з посиланням на виготовлення вибухових пристроїв та придбання складових частин саморобного вибухового пристрою, пошуку інформації новин про вчинені вибухи; протоколами обшуків в ході, яких вилучено складові елементи та рукописні схеми, що можна використати при виготовленні саморобного вибухового пристрою, технічні пристрої для здійснення пайки електрообладнання, засоби зв`язку та комп`ютерна техніка; протоколами оглядів відеозаписів камер спостереження в місцях вчинення злочину, на яких зафіксовано ОСОБА_11 та його автомобіль; протоколами обшуків, в ході яких вилучено одежу у якій ОСОБА_11 перебував в місцях вчинення злочинів, засоби зв`язку та комп`ютерну техніку; іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.
Також вказав, що строк тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 закінчується 19.09.2020 року, однак, закінчити досудове розслідування у вказаний строк не є можливим оскільки, необхідно повідомити про нову підозру ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , провести тимчасові доступи до речей та документів, допитати підозрюваних та інших осіб, яким можуть бути відомі обставини вчинення злочинів, провести огляди вилучених речей та документів, отримати висновки значної кількості експертиз.
Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що існують та не зменшились ризики, визначені ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний ОСОБА_6 , перебуваючи на волі, може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному проваджені; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчиняти інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому підозрюється, тому вказані обставини виправдовують обраний підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого необхідно продовжити, а застосування жодного з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Розглядаючи клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, з якими пов`язана можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та умови, за яких таке продовження можливе.
Згідно з вимогами ст. ст. 197, 199 КПК України за відсутності підстав для зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на такий, що не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, строк тримання підозрюваного під вартою може бути продовжений у разі неможливості закінчення досудового розслідування в частині доведеного обвинувачення в строки, встановлені статтею 219 цього Кодексу.
Під час розгляду клопотання органу досудового розслідування слідчий суддя суду першої інстанції встановив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 258, ч. 2 ст. 15 і ч. 2 ст. 258 та ч. 2 ст. 258 КК України, що підтверджується долученими до клопотання матеріалами, сукупність яких є достатньою для продовження дії запобіжного заходу, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість підозрюваного незаконного впливати на свідків, інших підозрюваних у цьому кримінальному провадженні; знищити, спотворити або приховати будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, переховуватись від органів досудового розслідування, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, не зменшились.
Також, слідчий суддя місцевого суду ретельно дослідив доводи клопотання слідчого відносно обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попереднього судового рішення про тримання підозрюваного ОСОБА_6 під вартою. При цьому для завершення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні існує законодавчо встановлена необхідність у проведенні слідчих та процесуальних дій, зокрема: провести тимчасові доступи до речей та документів, які перебувають у володінні ТОВ «Лайкамобайл Україна», ТОВ «ВФ Україна», ПрАТ «Київстар», ТОВ «лайфселл», ПрАТ «Укртелеком», Дніпровського районного суду м. Києва, здійснити аналіз та огляд вилучених документів; отримати висновок комплексної вибухово-технічної експертизи та експертизи матеріалів, речовин та виробів; отримати висновок судової молекулярно-генетичної експертизи; отримати висновок комплексної вибухово-технічної експертизи, експертизи вибухових пристроїв, експертизи матеріалів, речовин та виробів та комп`ютерно-технічної експертизи; отримати висновок комплексної судова дактилоскопічної експертизи та судової молекулярно-генетичної експертизи; отримати висновки двох комплексних судової фототехнічних та портретних експертиз; отримати висновок комплексної судової молекулярно-генетичної, судової експертизи матеріалів, речовин та виробів та судової вибухово-технічної експертизи; отримати висновок комплексної вибухово-технічної експертизи, експертизи вибухових пристроїв, експертизи матеріалів, речовин та виробів, судової дактилоскопічної експертиза та судової молекулярно-генетичної експертизи; отримати висновок комплексної судової дактилоскопічної, судової молекулярно-генетичної експертизи та технічної експертизи документів; отримати висновки двох комп`ютерно-технічних експертиз; отримати висновок експертизи матеріалів, речовин та виробів; отримати висновок фоноскопічної експертизи; провести інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії, в яких виникне необхідність; виконати з підозрюваними та їх захисниками вимоги ст. 290 КПК України, тобто вчинити процесуальні дії для підготовки та направлення матеріалів кримінального провадження з обвинувальним актом до суду, обґрунтованість та необхідність яких перевірена та підтверджена в судовому засіданні матеріалами клопотання
Разом з цим, слідчий суддя врахував тяжкість злочинів, конкретні обставини вчинення злочинів, дані про особу підозрюваного, в їх сукупності та ті обставини, що на даній стадії досудового розслідування неможливо провести всі заплановані процесуальні дії, спрямовані на встановлення фактичних обставин справи, на підставі чого слідчий суддя дійшов висновку про відсутність достатніх стримуючих факторів, які б дозволили менш суворим запобіжним заходам запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування щодо ОСОБА_6 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Крім того, слідчим суддею місцевого суду вірно не визначено альтернативний запобіжний захід в порядку, передбаченому ч. 3, п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України.
На підставі наведеного, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням слідчого судді місцевого суду щодо необхідності задоволення клопотання слідчого, оскільки він всебічно та у повному обсязі довів обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_6 перебувати на волі. Таке судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Відтак, колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.
Доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на матеріалах судового провадження.
Посилання захисника на те, що матеріали справи не містять встановлених фактичних обставин та доказів, за якими можливо встановити обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому злочинів є необґрунтованими, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Крім того слід зазначити, що згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, суд приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі "Соловей і Зозуля проти України" зазначено, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.
Згідно з рішеннями ЄСПЛ у справах "Ilgar Mammadov v. Azerbaijan п. 88", "Erdagozv. Turkey п. 51", "Cebotari v. Moldova п. 48" "обґрунтована підозра" передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення, зокрема у рішенні "Murray v. the United Kingdom".
Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.
Як вбачається з матеріалів долучених до клопотання слідчим суддею долучено заяву ОСОБА_6 про виклик свідків та про порушення вимог ст. 208 КПК України при його затриманні /а.с. 171-173/, тому доводи апеляційної в цій часті є необґрунтованими. Крім того, з цих підстав було заявлено відвід слідчому судді ОСОБА_1 , в задоволенні якого було відмовлено ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 17.09.2020 року.
Однак дійсно при розгляді заяви про відвід слідчому судді ОСОБА_1 , підозрюваного було видалено з зали суду, за неповагу до суду, дана заява розглядалась у його відсутності. Проте, дана обставина жодним чином не спростовує висновків слідчого судді викладених в оскаржуваній ухвалу та не є безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки при розгляді заяви підозрюваного ОСОБА_6 , про відвід слідчого судді був присутній його захисник ОСОБА_7 , який також представляв інтереси підозрюваного ОСОБА_6 , під час розгляду клопотання про продовження строків тримання під вартою. Тому доводи про те, що ОСОБА_6 не було відомо про результати розгляду його заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_1 , є голослівними.
Всі інші обставини, згідно вимог КПК України будуть встановлюватись під час судового розгляду по суті.
Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді місцевого суду постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не виявлено.
Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним, обґрунтованим і вмотивованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України, та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження апелянтів, про які йдеться в поданих апеляційних скаргах, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданих апеляційних скарг без задоволення.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,
п о с т а н о в и л а:
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4