Справа № 487/7337/20
Провадження № 1-кс/487/162/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.01.2021 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу СУ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 від 26.10.2020 про закриття кримінального провадження №0000052,-
ВСТАНОВИВ:
03.12.2020 року до Заводського районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , в якій вони просили скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу СУ Територіального управління ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 від 26.10.2020 року про закриття кримінального провадження №0000052 від 17.08.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.375, ч.1 ст.364 КК України.
В обґрунтування своє скарги зазначили, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження прийнята з порушенням кримінально-процесуального законодавства, досудове розслідування було проведено поверхнево та не об`єктивно, не з`ясовано фактичні обставини справи, не проведено всі необхідні слідчі дій, а тому постанова є передчасною.
Скаржники до судового засідання не з`явилися, в скарзі просили розглядати справу у їх відсутність, вимоги скарги підтримали, просили задовольнити.
Слідчий до судового засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлялася вчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомила.
Дослідивши викладені в скарзі обставини та додані до неї матеріали, матеріали кримінального провадження №0000052, слідчий суддя прийшов до наступного.
Судом встановлено, що Другим СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м. Миколаєві здійснювалось досудове розслідування об`єднаного кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000052 від 17.08.2016 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.375, ч.1 ст.364 КК України.
26.10.2020 року слідчим Другого слідчого відділу слідчого управління ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 винесено постанову про закриття кримінального провадження №0000052 на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України.
Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні вимоги містить і ч.1 ст. 94 КПК України щодо оцінки слідчим , прокурором кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки дозу достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні в першу чергу підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.
Згідно з положеннями ч.2 ст. 91, ч.1 ст. 92 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.
Сторона обвинувачення, відповідно до ст. 93 КПК України, здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.
Як наголошує у своєму рішенні ЄСПЛ у справі "Олександр Ніконенко проти України", "Мута проти України", "Карабет та інші проти України" Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту.
Крім того, у рішеннях ЄСПЛ у справах "Бучинська проти України", "Сельмуні проти Франції, "Нечипорук і Йонкало проти України" суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних, бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства, оскільки тягар доведеним можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення.
Проте, вищевикладені вимоги чинного законодавства слідчим не виконані, з огляду на наступне.
Згідно матеріалів об`єднаного кримінального провадження №0000052, досліджених безпосередньо в судовому засіданні, встановлено, що відомості до ЄРДР внесенні за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.375 та ч.1 ст.364 КК України з наступним формулюванням фабули: до Олександрійської місцевої прокуратури надійшла ухвала слідчого судді Петрівського районного суду від 27.07.2016, якою зобов`язано внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_6 та ОСОБА_4 за фактом можливого неправосудного винесення рішення слідчим суддею Олександрійського міськрайонного суду; на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва №757/76743/18-к, якою зобов`язано Генеральну прокуратуру України внести відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_4 від 12.12.2017 про можливе вчинення кримінального правопорушення окремими працівниками правоохоронних органів Кіровоградської області.
Крім того, із вказаних матеріалів вбачається, що слідчим неодноразово виносилися постанови про закриття кримінального провадження №0000052 з підстав відсутності складу кримінальних правопорушень, які, в подальшому, скасовувались.
Так, після останнього скасування постанови про закриття кримінального провадження ухвалою слідчого судді від 25.06.2020 року, слідчим окрім допиту потерпілої ОСОБА_4 , інших слідчих дій, спрямованих на встановлення обставин кримінальних правопорушень, не проведено, а саме: не допитано ОСОБА_3 , осіб, про яких заявники зазначили в своїй заяві про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364 КК України від 13.12.2017 року.
Разом з тим, із заявами про вчинення злочинів до органу досудового розслідування звертались ОСОБА_4 разом з ОСОБА_3 .. Проте, не з зрозумілих обставин, потерпілою по кримінальному провадженню №0000052 визнано лише ОСОБА_4 ..
Крім того, сама постанова про закриття кримінального провадження від 26.10.2020 року є необґрунтованою, оскільки слідчим зроблені загальні посилання на відсутність складу кримінальних правопорушень, однак на підтвердження вмотивованості постанови слідчий не навів та не послався, які саме матеріали досудового розслідування дають підстави прийти до такого висновку, які слідчі дії були ним проведені, та у сукупності свідчать про відсутність складу кримінальних правопорушень.

Таким чином, встановлені слідчим суддею та вище перелічені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що слідчим не вжито усіх необхідних заходів для повного та всебічного дослідження обставин кримінального правопорушення, а постанова про закриття кримінального провадження винесена передчасно, що є підставою для задоволення скарги.
Керуючись статтями 92-94, 303-307 КПК України,слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Скаргу ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на постанову слідчого Другого слідчого відділу СУ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 від 26.10.2020 про закриття кримінального провадження №0000052 задовольнити.
Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу СУ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві ОСОБА_5 від 26.10.2020 про закриття кримінального провадження №0000052, внесеного до ЄРДР 17.08.2016 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1