Справа №463/9612/20
Провадження №1-кс/463/5392/20
У Х В А Л А
про арешт майна

20 жовтня 2020 року слідчий суддя Личаківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові клопотання слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_3 , погоджене прокурором другого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих територіального управління Державного бюро розслідувань Львівської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001400 від 16 грудня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, -

в с т а н о в и в:

слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на 1/2 квартири, реєстраційний номер 36, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 53,4 м2, яка належать на праві власності ОСОБА_5 .

Подане клопотання мотивує тим, що Першим слідчого відділом слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001400 від 16 грудня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368 ч. 3 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , наказом начальника Головного управління Державної податкової служби у Львівській області № 440 - 0 від 22 вересня 2020 переведений на посаду головного державного ревізор інспектора відділу адміністрування акцизного податку управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Львівській області, діючи за попередньою змовою з головним державним ревізор-інспектором відділу ліцензування роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним управління контролю підакцизними товарами Головного управління ДПС у Львівській області, ОСОБА_6 , незважаючи на обов`язок неухильно дотримуватися вищезазначених норм, здійснюючи функції представника влади, будучи службовою особою, і будучи, відповідно до вимог зазначеного законодавства та ч. 2 ст. 19 Конституції України, зобов`язаною діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, знехтував вимогами законодавства і висловив вимогу надати неправомірну вигоду для себе за вчинення в інтересах того хто надає неправомірну вигоду дії з використанням службового становища, а в подальшому одержав неправомірну вигоду для себе за вчинення в інтересах того хто надає неправомірну вигоду будь-якої дії з використанням службового становища, поєднане з вимаганням такої неправомірної вигоди. 8 жовтня 2020 року о 15 годині 20 хвилин на підставі ст. 208 КПК України ОСОБА_5 затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. 9 жовтня 2020 року ОСОБА_5 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Слідчий зазначає, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними доказами, а саме: заявою ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення; показаннями свідка ОСОБА_7 ; показаннями свідка ОСОБА_8 ; протоколом огляду, помічення та вручення грошових коштів в сумі 700 доларів США від 8 жовтня 2020 року; протоколом затримання ОСОБА_5 від 8 жовтня 2020 року; іншими матеріалами кримінального провадження. Вказує, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта у приватній власності ОСОБА_5 з 22 жовтня 2013 року перебуває 1/2 квартири, реєстраційний номер 36, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 53,4 м2. З метою забезпечення завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду, а також у зв`язку із забезпеченням можливої конфіскації майна просить подане клопотання задовольнити та накласти арешт на вказану квартиру.

На підставі ч. 2 ст. 172 КПК України, з метою забезпечення арешту майна, розгляд клопотання здійснюється без повідомлення підозрюваного ОСОБА_5 та захисника (захисників) останнього.

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, подав на адресу суду заяву про розгляд клопотання без його участі.

Оглянувши представлені матеріали клопотання, приходжу до наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.
Частиною 5 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Частинами 11, 12 ст. 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна. Заборона використання житлового приміщення особам, які на законних підставах проживають у такому житловому приміщенні, не допускається.
При вирішенні питання про арешт майна, якщо такий накладається у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої статті 170 цього Кодексу, слідчий суддя, суд відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 16 грудня 2019 року, вбачається, що Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001400 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (а.с. 7).

Як вбачається з матеріалів клопотання, а саме повідомлення про підозру, 9 жовтня 2020 року у даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України.

Про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України (сукупність наявних на даний час доказів припущення про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення) свідчать, зокрема: протокол огляду, помічення та вручення грошових коштів від 8 жовтня 2020 року, протокол огляду місця події від 8 жовтня 2020 року, протокол огляду від 8 жовтня 2020 року, протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 8 жовтня 2020 року.

Частиною 3 ст. 368 КК України передбачено, що вчинення даного кримінального правопорушення карається позбавленням волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, з конфіскацією майна.

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №228077731 від 15 жовтня 2020 року вбачається, що ОСОБА_5 володіє на праві спільної часткової приватної власності 1/2 квартири, реєстраційний номер 36, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 53,4 м2 (а.с. 9-10).

Відтак, сторона обвинувачення довела, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Санкція статті, за якою підозрюється ОСОБА_5 передбачає можливість конфіскації майна. Потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого. Завдання, для виконання якого слідчий звертається з клопотанням може бути виконане. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження майна. Метою накладення арешту на майно, є забезпечення конфіскації. Оцінюючи надані стороною обвинувачення докази слідчий суддя вважає їх належними та допустимими, їх сукупність та взаємозв`язок між ними достатній для прийняття процесуального рішення про арешт майна, заявленого слідчим у клопотанні. Незастосування арешту майна може привести до настання наслідків, що перешкоджатимуть збереженню такого, оскільки майно бути відчужене підозрюваним з метою уникнення покарання.

Враховуючи вищевикладене, а також правову підставу для арешту майна, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, наявність об`єктивної необхідності та виправданість такого втручання у права і свободи особи, а також з метою збереження майна, яке може бути відчужене, вважаю, що клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 98, 170-173, 236, 395 КПК України, -

п о с т а н о в и в:

клопотання слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_3 про накладення арешту задовольнити.

Накласти арешт, шляхом заборони відчуження та розпорядженняна 1/2 квартири, реєстраційний номер 36, за адресою: АДРЕСА_1 , площею 53,4 м2, що належить на праві власності ОСОБА_5 .

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого Першого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Львові ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Слідчий суддя: ОСОБА_1