Дата документу 30.09.2020 Справа № 336/1869/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/869/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 336/1869/17
Категорія ст. 289 ч.2 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжі, є громадянином України, має середню освіту, не працює, не одружений, є пенсіонером, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимий,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 185, ч.1 ст. 289, ч.2 ст. 289 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_7 , потерпілого ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_9 ,

за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_9 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 лютого 2020 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі прокурор, не оспорюючи винуватості ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, вважає, що вирок суду є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню, в частині виправдання ОСОБА_6 по епізоду від 04.11.2016 за фактом вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Вважає, що судом першої інстанції при винесені вироку у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч.ч.1,2 ст. 289 КК України, в частині його виправдання по епізоду від 04.11.2016 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, не додержані вимоги кримінального процесуального закону та висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Зауважує, що дії ОСОБА_6 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.2 ст.289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненого повторно.

Зазначена кваліфікація дій обвинуваченого підтверджується матеріалами кримінального провадження, показаннями потерпілих та безпосередньо показаннями свідка ОСОБА_11 , які досліджені в судовому засіданні.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 показав, що був власником транспортного засобу ВАЗ 2107, 1987 р.в., д.н. НОМЕР_1 . Невідома особа 04.11.2016 року заволоділа його автомобілем, який перебував на вул. Моторобудівників, 6.7. Про вказану подію він повідомив поліцію. 04.11.2016 року слідчим СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП у Запорізькій області проведено огляд події, яким зафіксовано факт відсутності автомобіля.

Так, під час допиту свідка ОСОБА_11 , останній повідомив суду при яких обставинах він придбав автомобілі у ОСОБА_6 , зокрема повідомив, що наприкінці жовтня, можливо пізніше, 2016 року, він придбав у ОСОБА_6 автомобіль «ВАЗ 2107» або «ВАЗ 2105», точно не пам`ятає, червоного кольору. Вказаний автомобіль він перепродав чоловіку на ім`я ОСОБА_13 , що узгоджується с показаннями потерпілого ОСОБА_12 та матеріалами кримінального провадження.

Разом з цим, судом досліджено протокол впізнання особи за фотознімком, відповідно до якого свідок ОСОБА_11 впізнає ОСОБА_6 , як особу у якої він на початку листопада 2016 придбав «ВАЗ 2107», червоного кольору. Вказаний протокол відповідає вимогам кримінально процесуального законодавства. Однак, суд безпідставно не врахував його, як доказ який підтверджує факт заволодіння ОСОБА_6 транспортного засобу ВАЗ 2107, д.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_12 .

Просить вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.02.2020 відносно

ОСОБА_6 за ч.ч.1,2 ст.289 КК України - скасувати в частині виправдання ОСОБА_6 за

епізодом від 04.11.2016 за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, у

зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним

обставинам кримінального провадження та неправильним застосуванням закону України

про кримінальну відповідальність.

Повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального

провадження, за епізодом від 04.11.2016 у зв`язку з тим, що судом першої інстанції

надано неналежну оцінку цим доказам, а саме повторно допитати потерпілого ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_11 , дослідити письмові докази стосовно епізоду від 04.11.2016. Постановити новий вирок, яким визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України за фактом заволодіння 04.11.2016 транспортним засобом ВАЗ 2107, д.н. НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_12 та призначити покарання за ч.2 ст. 289 КК України у вигляді 5 років позбавлення волі, з конфіскацією майна. В іншій частині вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.02.2020 відносно ОСОБА_6 за вчинення злочинів передбачених ч.ч.1,2 ст.289 КК України залишити без змін.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_9 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 з даним вироком не погоджується та вважає, що винесений

вирок незаконним та необґрунтованим, який підлягає скасуванню, а кримінальне

провадження відносно ОСОБА_6 - закриттю у зв`язку із відсутністю в його діях

складу кримінальних правопорушень за ч.1 ст. 289, ч.2 ст. 289 КК України за пред`явленим

обвинуваченням по епізодам від 09 листопада 2016 року, від 06.09.2016 р., 23 листопада 2016 року, від 7 грудня 2016 року, від 18 грудня 2016 року, від 10 січня 2017 року, від 15 січня 2017 року, від 19 січня 2017 року, від 20 січня 2017 року, від 24 січня 2017року, від 16 лютого 2017 року. В інший частині вирок суду першої інстанції не оскаржується.

Під час судового розгляду, ОСОБА_6 винним себе не визнав, оскільки пояснив, що не вчиняв злочинів. Під час досудового розслідування було порушено право на захист ОСОБА_6 , який є пенсіонером та не обізнаний зі своїми правами, досудове розслідування проводилось без участі адвоката. З пояснень ОСОБА_6 вбачається, що під час досудового розслідування з його участю були проведені слідчі експерименти, на яких він оговорив себе, оскільки слідчим здійснювався на нього психологічний тиск.

Просить вирок Шевченківського суду м. Запоріжжя від 07 лютого 2020 року у відношенні ОСОБА_6 скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв`язку із відсутністю складів злочинів у діях ОСОБА_6 , передбачених ч.1 ст. 289, ч. 2 ст. 289 КК України, за пред`явленим обвинуваченням по епізодам від 09 листопада 2016 року, від 06.09.2016р., 23 листопада 2016 року, від 7 грудня 2016 року, від 18 грудня 2016 року, від 10 січня 2017 року, від 15 січня 2017 року, від 19 січня 2017 року, від 20 січня 2017 року, від 24 січня 2017 року, від 16 лютого 2017 року.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вказує, що з даним вироком він не погоджується, вважає, що винесений вирок незаконним та необґрунтованим, який підлягає скасуванню, а кримінальне провадження відносно нього - закриттю у зв`язку із відсутністю в його діях складу кримінальних правопорушень за ч.1 ст. 289, ч.2 ст. 289 КК України за пред`явленим обвинуваченням по епізодам від 09 листопада 2016 року, від 06.09.2016 р., 23 листопада 2016 року, від 7 грудня 2016 року, від 18 грудня 2016 року, від 10 січня 2017 року, від 15 січня 2017 року, від 19 січня 2017 року, від 20 січня 2017 року, від 24 січня 2017 року, від 16 лютого 2017 року. В інший частині вирок суду першої інстанції не оскаржується.

Зауважує, що він не визнає себе винним у пред`явленому обвинуваченні, оскільки не вчиняв злочинів. Під час досудового розслідування було порушено його право на захист, досудове розслідування проводилось без участі адвоката, він пенсіонер, та не розуміє тонкощів проведення досудового розслідування, що йому казав слідчий, то фактично він і виконував, його звернення до слідчого щодо залучення адвоката - були залишені поза увагою. Під час проведення слідчих експериментів за його участю слідчим було здійснено на нього тиск, перед початком проведення слідчого експерименту - слідчий йому говорив що розказувати та на що показувати.

Просить вирок Шевченківського суду м. Запоріжжя від 07 лютого 2020 року у відношенні нього скасувати, а кримінальне провадження закрити у зв`язку із відсутністю в його діях складів злочинів, передбачених ч.1 ст. 289, ч. 2 ст. 289 КК України, за пред`явленим обвинуваченням по епізодам від 09 листопада 2016 року, від 06.09.2016 р., 23 листопада 2016 року, від 7 грудня 2016 року, від 18 грудня 2016 року, від 10 січня 2017 року, від 15 січня 2017 року, від 19 січня 2017 року, від 20 січня 2017 року, від 24 січня 2017 року, від 16 лютого 2017 року.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарг; в судових дебатах: прокурора, який підтримав апеляційну скаргу прокурора, захисника, обвинуваченого, у тому числі і в останньому слові, які просили задовольнити апеляційні скарги сторони захисту; потерпілого, який просив вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 лютого 2020 року ОСОБА_6 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України, та виправдано, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 185 КК України, вчинене обвинуваченим.
ОСОБА_6 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України, за пред`явленим обвинуваченням по епізоду від 03 вересня 2016 року, та виправдано його, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 289 КК України, вчинене обвинуваченим.
ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, за пред`явленим обвинуваченням по епізоду від 06 вересня 2016 року, на підставі чого призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (роки) роки.
ОСОБА_6 визнано невинуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України, за пред`явленим обвинуваченням по епізоду від 04 листопада 2016 року, та виправдано його, оскільки не доведено, що кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 289 КК України, вчинене обвинуваченим.
ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, за пред`явленим обвинуваченням по епізодам від 09 листопада 2016 року, від 23 листопада 2016 року, від 7 грудня 2016 року, від 18 грудня 2016 року, від 10 січня 2017 року, від 15 січня 2017 року, від 19 січня 2017 року, від 20 січня 2017 року, від 24 січня 2017 року, від 16 лютого 2017 року, на підставі чого призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією всього майна, окрім житла.
На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_6 за сукупністю злочинів остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років з конфіскацією всього майна, окрім житла.
Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 , обчислювати з моменту його фактичного затримання. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26 листопада 2015 року) зараховано ОСОБА_6 у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 16.02.2017 року по 18.07.2019 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати в сумі 660,30 гривень.
Позов ОСОБА_14 задоволено та стягнуто на його користь з ОСОБА_6 26 841 гривень на відшкодування спричиненої матеріальної шкоди. Позов ОСОБА_15 задоволено частково та стягнуто на його користь з ОСОБА_6 27 000 гривень на відшкодування спричиненої матеріальної шкоди та 5 000 гривень на відшкодування спричиненої моральної шкоди. У іншій частині позову відмовлено. Позов ОСОБА_16 задоволено частково та стягнуто на його користь з ОСОБА_6 40 000 гривень на відшкодування спричиненої матеріальної шкоди та 5 000 гривень на відшкодування спричиненої моральної шкоди. У іншій частині позову відмовлено. Позов ОСОБА_17 задоволено частково та стягнуто на його користь з ОСОБА_6 50 000 гривень на відшкодування спричиненої матеріальної шкоди та 5 000 гривень на відшкодування спричиненої моральної шкоди. У іншій частині позову відмовлено. Позов ОСОБА_8 задоволено частково та стягнуто на його користь з ОСОБА_6 14 760 гривень на відшкодування спричиненої матеріальної шкоди та 5 000 гривень на відшкодування спричиненої моральної шкоди. У іншій частині позову відмовлено. Позов ОСОБА_12 до ОСОБА_6 про відшкодування спричиненої матеріальної шкоди та моральної шкоди залишено без розгляду.
До набрання вироком суду законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_6 не застосовувався. Вирішена доля речових доказів.

Згідно вироку, 6 вересня 2016 року в період часу з 10-30 год. по 12-00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи біля № будинку 24 по пр. Соборному в м. Запоріжжі, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, з метою власного збагачення, без законних підстав та документів на право керування, проник до салону припаркованого автомобіля «ВАЗ 2103», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 32 600 гривень, та шляхом підбору ключа запустив двигун вказаного автомобіля, після чого, керуючи названим транспортним засобом, залишив місце пригоди, тим самим незаконно заволодів ним, спричинивши потерпілому ОСОБА_18 матеріальну шкоду на вказану суму.
9 листопада 2016 року в період часу з 11-35 год. до 11-50 год. ОСОБА_6 , перебуваючи на стоянці супермаркету «АТБ-Маркет», розташованій за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перспективна, 51 в м. Запоріжжі, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи повторно, з метою власного збагачення, без законних підстав та документів на право керування, проник до салону припаркованого автомобіля «ВАЗ 21011» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , вартістю 14 760 гривень, та шляхом підбору ключа запустив двигун вказаного автомобіля, після чого, керуючи названим транспортним засобом, залишив місце пригоди, тим самим незаконно заволодів ним, спричинивши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду на вказану суму.
23 листопада 2016 року в період часу з 11-30 год. по 12-10 год. ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку № 25 по вул. Земського Лікаря Лукашевича в м. Запоріжжі, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи повторно, з метою власного збагачення, без законних підстав та документів на право керування, проник до салону припаркованого автомобіля «ВАЗ 2102», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , вартістю 27 000 гривень, та шляхом підбору ключа запустив двигун вказаного автомобіля, після чого, керуючи названим транспортним засобом, залишив місце пригоди, тим самим незаконно заволодів ним, спричинивши потерпілому ОСОБА_19 матеріальну шкоду на вказану суму.
7 грудня 2016 року в період часу з 11-50 год. по 12-10 год. ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку № 40 по вул. Жуковського в м. Запоріжжі, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи повторно, з метою власного збагачення, без законних підстав та документів на право керування, проник до салону припаркованого автомобіля «ВАЗ 2107», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , вартістю 40 000 гривень, та шляхом підбору ключа запустив двигун вказаного автомобіля, після чого, керуючи названим транспортним засобом, залишив місце пригоди, тим самим незаконно заволодів ним, спричинивши потерпілому ОСОБА_16 матеріальну шкоду на вказану суму.
18 грудня 2016 року приблизно о 13-00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку № 30 по вул. Благовіщенській в м. Запоріжжі, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи повторно, з метою власного збагачення, без законних підстав та документів на право керування, проник до салону припаркованого автомобіля «ВАЗ 21061», державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , вартістю 32 000 гривень, та шляхом підбору ключа запустив двигун вказаного автомобіля, після чого, керуючи названим транспортним засобом, залишив місце пригоди, тим самим незаконно заволодів ним, спричинивши потерпілому ОСОБА_20 матеріальну шкоду на вказану суму.
10 січня 2017 року приблизно о 12-00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку № 21 по вул. Покровській в м. Запоріжжі, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи повторно, з метою власного збагачення, без законних підстав та документів на право керування, проник до салону припаркованого автомобіля «ВАЗ 21011», державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , вартістю 15 000 гривень, та шляхом підбору ключа запустив двигун вказаного автомобіля, після чого, керуючи названим транспортним засобом, залишив місце пригоди, тим самим незаконно заволодів ним, спричинивши потерпілому ОСОБА_21 матеріальну шкоду на вказану суму.
15 січня 2017 року приблизно о 14-40 год. ОСОБА_6 , перебуваючи на стоянці супермаркету «Сільпо», розташованій на вул. Ринковій (колишня назва вул. Готвальда ), 2 в м. Запоріжжі, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи повторно, з метою власного збагачення, без законних підстав та документів на право керування, проник до салону припаркованого автомобіля «ВАЗ» 21013, державний реєстраційний номер НОМЕР_8 , вартістю 18 260 гривень, та шляхом підбору ключа запустив двигун вказаного автомобіля, після чого, керуючи названим транспортним засобом, залишив місце пригоди, тим самим незаконно заволодів ним, спричинивши потерпілому ОСОБА_22 матеріальну шкоду на вказану суму.
19 січня 2017 року у період часу з 10-00 год. до 11-00 год. ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку № 59 по вул. Павлокічкаській в м. Запоріжжі, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи повторно, з метою власного збагачення, без законних підстав та документів на право керування, проник до салону припаркованого автомобіля «ВАЗ 21011» державний реєстраційний номер НОМЕР_9 , вартістю 14 760 гривень, та шляхом підбору ключа запустив двигун вказаного автомобіля, після чого, керуючи названим транспортним засобом, залишив місце пригоди, тим самим незаконно заволодів ним, спричинивши потерпілому ОСОБА_23 матеріальну шкоду на вказану суму.
20 січня 2017 року в період часу з 9-55 год. до 10-30 год. ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку № 42 по вул. Покровській в м. Запоріжжі, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи повторно, з метою власного збагачення, без законних підстав та документів на право керування, проник до салону припаркованого автомобіля «ВАЗ 21013» державний реєстраційний номер НОМЕР_10 , вартістю 26 841 гривень, та шляхом підбору ключа запустив двигун вказаного автомобіля, після чого, керуючи названим транспортним засобом, залишив місце пригоди, тим самим незаконно заволодів ним, спричинивши потерпілому ОСОБА_14 матеріальну шкоду на вказану суму.
24 січня 2017 року в період часу з 12-45 год. до 13-10 год. ОСОБА_6 , перебуваючи біля будинку № 3 по вул. Олександрівській в м. Запоріжжі, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи повторно, з метою власного збагачення, без законних підстав та документів на право керування, через незаперті задні двері проник до салону припаркованого автомобіля «ВАЗ 21063», 1986 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_11 , вартістю 50 000 гривень, та шляхом підбору ключа запустив двигун вказаного автомобіля, після чого, керуючи названим транспортним засобом, залишив місце пригоди, тим самим незаконно заволодів ним, спричинивши потерпілому ОСОБА_17 матеріальну шкоду на вказану суму.
16 лютого 2017 року приблизно о 11-50 год. ОСОБА_6 , перебуваючи на проїжджій частині біля будинку № 111/1 по вул. Круговій/пр. Моторобудівників в. Запоріжжі, маючи умисел на незаконне заволодіння транспортним засобом, діючи повторно, з метою отримання транспортного засобу для пересування, без законних підстав та документів на право керування, через незачинені двері проник до салону припаркованого «ВАЗ 21013», державний реєстраційний номер НОМЕР_12 , вартістю 12 000 гривень, та шляхом підбору ключа запустив двигун вказаного автомобіля, після чого, керуючи названим транспортним засобом, залишив місце пригоди, тим самим незаконно заволодів ним, спричинивши потерпілому ОСОБА_24 матеріальну шкоду на вказану суму.

За наслідками розгляду апеляційних скарг колегією суддів встановлено наступне.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_9 про недоведеність його вини у вчиненні ним злочинів, передбачених ч. 1 ст. 289 КК України (по епізоду від 03 вересня 2016 року),ч.2 ст. 289 КК України (по епізодам від 09 листопада 2016 року, від 23 листопада 2016 року, від 7 грудня 2016 року, від 18 грудня 2016 року, від 10 січня 2017 року, від 15 січня 2017 року, від 19 січня 2017 року, від 20 січня 2017 року, від 24 січня 2017 року, від 16 лютого 2017 року), є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Висновки суду першої інстанції про наявність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ним вищевказаних злочинів, за вказаними у вироку обставинами, підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема:

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 про те, що він займається ремонтом автомобілів для знайомих та друзів. У 2016 році ОСОБА_25 приїхав, як він повідомив, на власному автомобілі «ВАЗ 2102», червоного кольору, який придбав у Донецьку, на управління мав довіреність. Автомобіль потребував ремонту, проте, досить коштовного, тому вони домовились про його продаж. У вказаний час свідок й познайомився з обвинуваченим.
Через деякий час у 2016 році, можливо, у жовтні, ОСОБА_25 знову приїхав до ОСОБА_11 за кермом «ВАЗ 2107» або «ВАЗ 2105», точно не пам`ятає, червоного кольору, це відбувалось у світлий час доби, приблизно о 14-15 годині дня. ОСОБА_25 запропонував купити вказаний транспортний засіб за 4 500 гривень, мав при собі технічний паспорт на автівку, запевняв, що він є власником. Проте, чи були того разу у ОСОБА_26 документи на автомобіль, з впевненістю згадати не може, оскільки він покупав (приймав) автомобілі для розборки на запчастини, а купувати разом із документами було дорожче, на той час необхідність оформлення довіреності законодавством не передбачалось. Мацко повідомив про те, що придбав автомобіль у Донецьку у знайомих, які переїжджали на проживання до Російської Федерації.
Через 1-1,5 місяців ОСОБА_25 знову приїхав до нього, як він повідомив у судовому засіданні, на «ВАЗ 2106», з наявним технічним паспортом, проте власників автомобілів та їх номерів по всім без виключення подіям свідок не пам`ятає. ОСОБА_11 показав, що придбав вказану автівку із переданням технічного паспорта за 6 000 гривень. При цьому, ОСОБА_25 повідомив йому, що придбав цей «ВАЗ» та перепродає. Свідок зауважив, що всі автомобілі дообладнував або здійснював заміну запчастин та продавав.
Через деякий час ОСОБА_25 знов приїхав з цією ж метою до ОСОБА_11 на «ВАЗ 2101» бежевого кольору, простою мовою на «копійці». ОСОБА_11 придбав його, як автомобіль, належний ОСОБА_27 , за 4 500 гривень. Згодом, через 3-4 тижні ОСОБА_6 приїздив до ОСОБА_11 на транспортному засобі «ВАЗ 21011», білого кольору, приблизно, перед Новим роком, у листопаді-грудні 2016 року, точно не пам`ятає. Автівка була облущена, ОСОБА_11 придбав її, із переданням технічного паспорта, за 1 500 гривень.
Через деякий час ОСОБА_25 знов приїхав до ОСОБА_11 з метою продажу автомобіля «ВАЗ 2103» зеленого кольору. Продаж відбувся за 4 000 гривень. Свідок зауважив, що за технічним паспортом модель була «трійка», проте, як виявилось згодом, її власник думав, що це «шістка». Хоча, навіть, зовні, це був беззаперечно «ВАЗ 2103». На свято Хрещення, тобто, 19 січня 2017 року ОСОБА_25 приїхав до ОСОБА_11 та запропонував придбати у нього «ВАЗ 2101» червоного кольору, вони домовилися про ціну 1 500 гривень.
Через декілька днів 21-22 січня 2017 року ОСОБА_25 приїхав до ОСОБА_11 за кермом «ВАЗ 2101» або «ВАЗ 21011». Ця автівка («копійка) відповідно до відомостей технічного паспорту мала бежевий колір, проте, зовні, він був жовтуватий.
Інших транспортних засобів у ОСОБА_6 він не купував. При цьому повідомив, що декілька разів продавав автівки особі армянської національності, на ім`я ОСОБА_13 , ціна продажу дорівнювала 3 500,00-3 700,00 гривень. Інші транспортні засоби продав на розборку запчастин Солєю, який також є свідком у даному кримінальному провадженні та здійснював продаж автозапчастин у с.Томаківка Дніпропетровської області. Крім того, зазначив, що перед тим, як перегоняв автомобілі Солєю, викуповував у ОСОБА_28 технічні паспорти на транспортні засоби, що були ним придбані раніше, приблизно за 1 000 гривень, оскільки на час купівлі не мав достатньо коштів для цього. Свідок також показав, що ремонт автівок є його бізнесом, ОСОБА_28 завжди приїздив до нього у денний час доби, іноді перед приїздом телефонував йому, іноді чекав на нього за адресою проживання ОСОБА_11 .. Слідів зламу на транспортних засобів, які він придбав у ОСОБА_6 , не було. ОСОБА_25 кожного разу керував автівками самостійно, приїздив один. Всі автомобілі були у робочому стані, із ключами від замку запалювання. Зауважив суду, що до замку можна підібрати інший комплект ключів, який буде підходити за різьбою;
- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_29 , зокрема про те, що раніше не був знайомий із ОСОБА_30 , потерпілих у кримінальному провадженні також не знає, знайомий із свідком ОСОБА_11 , оскільки придбавав у нього транспортні засоби «ВАЗ» наприкінці 2016 - початку 2017 року, купівлі-продажі відбувались без перереєстрації права власності, ОСОБА_11 передавав йому власне транспортні засоби та технічні паспорти до них, всі автомобілі мали українську державну реєстрацію, із власниками ОСОБА_29 не був знайомий. ОСОБА_11 повідомляв, що перекуповував ці транспортні засоби, де саме, - не розкривав, іноді шукав їх через мережу Internet або через власні канали, ОСОБА_29 здійснював розбірку машин на частини та лише у такому вигляді здійснював їх реалізацію, про злочинне придбання автівок ОСОБА_11 йому не повідомляв, зазначив, що купував у ОСОБА_11 транспортні засоби марки «ВАЗ» 4-5 разів, а саме: наприкінці серпня на початку осені придбав «ВАЗ 2107» червоного кольору, наприкінці листопада - на початку грудня 2016 року «ВАЗ 21011», крім того, ним були придбані: «ВАЗ 2106» - 31.12.2016 року синього кольору (перефарбованого з світлого кольору), «ВАЗ 21011» - у січні 2017 року червоного кольору, та в цей же період «ВАЗ 21013» бежевого кольору. Вартість кожного транспортного засобу дорівнювала приблизно 5 000 - 7 000 гривень, всі машини були із свідоцтвами про їх державну реєстрацію. Всі автомобільні кузови, інші запчастини, технічні документи та номерні знаки, які мали відношення до справи, були вилучені співробітниками поліції, після розборки автомобілів документи залишались у нього, зауважив, що ОСОБА_11 приїздив до нього сам на машинах, продаж яких здійснював;
- згідно складеного 24 лютого 2017 року протоколу було проведено пред`явлення ОСОБА_11 особи для впізнання по фотознімкам. В ході проведення зазначеної слідчої дії ОСОБА_11 впізнав на одному із пред`явлених фотознімків ОСОБА_6 , як особу, яка з вересня 2016 року по січень 2017 року продавала йому автомобілі «ВАЗ» (а. с. 223-225 т. 4);
- показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_8 , зокрема про те, що був власником транспортного засобу «ВАЗ 21011», державний реєстраційний номер НОМЕР_3 . 09.11.2016 він відвозив на автомобілі дружину на процедури до 4-тої лікарні. Під час зворотнього шляху додому вони вирішили зупинитись біля магазину «АТБ» для придбання продуктів. На парковці біля магазину було місце для зупинки, де він і залишив свій автомобіль. Він закрив автомобіль за допомогою ключів та, за звичкою, зняв клему на багажнику автомобіля, зачинив багажник, після чого із дружиною попрямував до магазину. Через 10-15 хвилин вони повернулись з магазину, та побачили, що автомобіля на місці зупинки немає. За викликом на місце крадіжки автомобіля приїхали співробітники поліції;
- згідно технічного паспорту автомобіль «ВАЗ 21011», 1977 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , в кузові білого кольору, належить ОСОБА_8 (т. 5 а.с. 130);
- згідно протоколу того ж дня у період з 8-40 год. по 10-30 год. з дозволу власника ОСОБА_31 був проведений огляд дачної дільниці АДРЕСА_3 , де проживав ОСОБА_6 , під час якого були виявлені та вилучені документи та речі, зокрема: задні полки для колонок, навісний багажник, автомагнітола «Гродно», (а. с. 182-188 т. 5);
- згідно протоколу того ж дня у період з 11-30 год. по 11-50 год. за участю потерпілого ОСОБА_8 був проведений огляд автомобільного багажника, автомагнітоли «Гродно», фрагменту обшивки автомобіля з колонками, під час чого потерпілий впізнав вказані речі, які ті, що стояли на його автомобілі «ВАЗ 21011» державний реєстраційний номер НОМЕР_3 (а. с. 229-232 т. 5);
- згідно протоколу того ж дня у період з 18-00 год. по 18-30 год. за участю ОСОБА_32 був проведений огляд виявленого під час обшуку у дворі за адресою: вул. Незалежності, 14/2 у с. Томаківка Дніпропетровської області, кузова автомобіля «ВАЗ 21011», білого кольору, під час чого ОСОБА_33 пояснював виникнення пошкоджень на оглянутих елементах кузова (а. с. 234-236 т. 5);
- відповідно до звіту експерта ОСОБА_34 ринкова вартість автомобіля «ВАЗ» 21011, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , станом на 09.11.2016 року складає 14760 гривен (т. 5 а.с. 65-72).
- показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_15 зокрема про те, що мав у своєму користуванні автомобіль «ВАЗ 2102», державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , проте, враховуючи вік, право власності було оформлене на сина у 90-х роках, так, 23.11.2016 він припаркував автівку біля будинку № 25 по вул. Лікаря Лукашевича у м. Запоріжжя, в машині знаходились 2 газових балони, мішок муки та мішок цукру. Вони із дружиною залишили автівку та попрямували на оптовий ринок ОСОБА_35 придбати овочів, повернулись до місця, де залишили автівку, за 15-25 хвилин, але автомобіля не було, події відбувались об 11-30 год 12-00 год, зауважив, що незадовго перед викраденням замінив диски на машині. ОСОБА_26 раніше до слідчих дій у відділенні поліції він не бачив;
- як слідує зі свідоцтва про реєстрацію ТЗ від 18.05.1998 року, власником автомобіля «ВАЗ 2102», 1984 року випуску, бежевого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_4 , є ОСОБА_19 (а. с. 245 т. 4).
- згідно протоколу того ж дня у період з 12-30 год. по 17-00 год. був проведений обшук будинку, розташованого по АДРЕСА_4 , під час якого, зокрема, було виявлено та вилучено автомобільна резина, детальний опис оглянутого будинку та виявлених речей вбачається із доданого до протоколу відеозапису на диску для лазерних систем зчитування, що був долучений до матеріалів кримінального провадження (а. с. 7-16 т. 6);
- за протоколом від 28 лютого 2017 року слідчий отримала тимчасовий доступ до двох коліс, що знаходилися на території Заводського ВП ДВП ГУНП у Запорізькій області (а. с. 1-4 т. 5), які за письмовою розпискою були повернуті за належністю потерпілому ОСОБА_15 (а.с. 6 т.5 );
- як вбачається з висновку від 31.03.2017 року суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «НОТАРІУС», яке діє на підставі сертифіката суб`єкта оціночної діяльності № 16656/14 від 07.07.2014 року, виданого Фондом державного майна України, ринкова вартість автомобіля «ВАЗ 2102», 1984 року випуску, станом на 23.11.2016 року становить 27 000 гривень (а. с. 8-10 т. 5);
- показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_16 , зокрема про те, що він був власником машини «ВАЗ 2107», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 ., під час обідньої перерви у період грудня 2016 року він попрямував на ринок з метою придбання корму для свійських тварин, яких розводить за місцем проживання, а також продуктів харчування. Був відсутній протягом 15-20 хвилин, коли повернувся до місця, де залишив автомобіль, помітив, що його немає, у транспортному засобі, який був викрадений, був технічний паспорт на автомобіль, на причеп, посвідчення учасника бойових дій, копія довідки про присвоєння РНОКПП;
- відповідно до листа заступника в.о. директора Регіонального сервісного центру МВС України в Запорізькій області від 13.03.2017 року власником автомобіля «ВАЗ 2107», державний реєстраційний номер НОМЕР_5 , 1996 року випуску, є ОСОБА_16 ;
- згідно протоколу того ж дня у період з 8-40 год. по 10-30 год. з дозволу власника ОСОБА_31 був проведений огляд дачної дільниці № 88 дачного товариства «Коксохімік-1» у Заводському районі м. Запоріжжя, під час якого, зокрема, було виявлено та вилучено документи на ім`я ОСОБА_16 : довідку про присвоєння податкового номеру (ідентифікаційний номер), посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (причепа), державний реєстраційний номер НОМЕР_13 (а. с. 183-188 т. 5).
- згідно протоколу слідчий отримала тимчасовий доступ до документів на ім`я ОСОБА_16 : довідки про присвоєння податкового номеру, посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (причепа), державний реєстраційний номер НОМЕР_13 , що знаходилися на території Заводського ВП ДВП ГУНП у Запорізькій області (а. с. 23-29 т. 5), які за письмовою розпискою були повернуті за належністю потерпілому ОСОБА_16 (а.с. 31 т.5);
- згідно до висновку від 31.03.2017 року суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «НОТАРІУС», яке діє на підставі сертифіката суб`єкта оціночної діяльності № 16656/14 від 07.07.2014 року, виданого Фондом державного майна України, ринкова вартість автомобіля «ВАЗ 2107», 1996 року випуску, станом на 07.12.2016 року становить 40 000 гривень (а. с. 33-35 т. 5);
- показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_20 , зокрема про те, що він був власником автомобіля «ВАЗ 2106». 19 грудня 2016 або 2017 року, точно не пам`ятає, він разом із дружиною, прямував на ринок, залишив автівку, якою керував власноруч, на стоянці по вул. Благовещенській у м. Запоріжжі, номеру будинку не пам`ятає, замки, вікна та двері були зачинені, стоянка була без охорони, події відбувались у передобідній час, після їх повернення з ринку приблизно через 40 хвилин автомобіля вже не було, відразу потерпілий заявив про зникнення автомобіля, наряд поліції прибув через 5-ть хвилин, декілька разів він давав свідчення у відділенні поліції, зазначив про речі, які були у транспортному засобі на момент викрадення, переважно - це ліки, шкода не відшкодована, автомобіль не повернутий, проте, власником розбірки автозапчастин у Дніпропетровській області повернуті окремі частини розібраного кузову;
- зі свідоцтва про реєстрацію ТЗ від 12.08.2005 року, власником автомобіля «ВАЗ 21061», 1988 року випуску, білого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_6 , є ОСОБА_20 (а. с. 46 т. 5).
- згідно протоколу того ж дня у період з 12-30 год. по 17-00 год. був проведений обшук будинку, розташованого по АДРЕСА_4 , під час якого, зокрема, було виявлено та вилучено кузов автомобіля «ВАЗ 21061», білого кольору. Детальний опис оглянутого будинку та виявлених речей вбачається із доданого до протоколу відеозапису на диску для лазерних систем зчитування, що був долучений до матеріалів кримінального провадження (а. с. 7-16 т. 6);
- згідно протоколу від 28 лютого 2017 року слідчий СВ Олександрівського ВП ДВП ГУНП у Запорізькій області ОСОБА_36 отримала тимчасовий доступ до кузова автомобіля «ВАЗ 21061», білого кольору, що знаходився на території Заводського ВП ДВП ГУНП у Запорізькій області (а. с. 47-53 т. 5), який за письмовою розпискою був повернутий за належністю потерпілому ОСОБА_20 (а.с. 55 т.5 ).
- згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «НОТАРІУС», яке діє на підставі сертифіката суб`єкта оціночної діяльності № 16656/14 від 07.07.2014 року, виданого Фондом державного майна України, ринкова вартість автомобіля «ВАЗ 21061», 1988 року випуску, станом на 18.12.2016 року становить 32 000 гривень (а. с. 56-58 т. 5);
- показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_21 про те що він мав у користуванні транспортний засіб «ВАЗ 21011», приблизно три роки тому, точніше не пам`ятає, він приїхав на вказаному автомобілі до Покровського собору по пр. Соборному, буд. 37 у м. Запоріжжі. Залишив автівку біля поштового відділення неподалік трамвайної колії та собору приблизно о 08-30 годині, повернувся із собору о 12-15 годині, проте, автомобілю на місці, де його залишив, не було. Слідів угону транспортного засобу на місці не було, технічний паспорт від нього мав при собі;
- зі свідоцтва про реєстрацію ТЗ від 09.10.2008 року, власником автомобіля «ВАЗ 21011», 1978 року випуску, жовтого кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 , є ОСОБА_37 (а. с. 69 т. 4), виданою 5 січня 2017 року довіреністю ОСОБА_37 уповноважив ОСОБА_21 розпоряджатися автомобілем «ВАЗ 21011», 1978 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_7 (а. с. 67 т. 4);
- згідно протоколу було проведено пред`явлення ОСОБА_38 особи для впізнання по фотознімкам. В ході проведення зазначеної слідчої дії ОСОБА_39 впізнав на одному із пред`явлених фотознімків ОСОБА_6 , як особу, яка 10 січня 2017 року приблизно о 12-00 год. перебувала біля церкви по пр. Соборному в м. Запоріжжі (а. с. 73-74 т. 5);
- з висновку суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «НОТАРІУС», яке діє на підставі сертифіката суб`єкта оціночної діяльності № 16656/14 від 07.07.2014 року, виданого Фондом державного майна України, ринкова вартість автомобіля «ВАЗ 21011», 1978 року випуску, станом на 10.01.2017 року становить 15 000 гривень (а. с. 81-83 т. 5);
- показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_22 зокрема про те, що протягом двох тижнів до викрадення у січні 2017 року був власником транспортного засобу «ВАЗ», транспортний засіб був бежевого кольору, крім криши та капоту, які перефарбовані у коричневий колір, у день, коли відбулась подія кримінального правопорушення, він поставив автомобіль на стоянку, попрямував разом із матір`ю та сином до магазину «Сільпо», магазин розташований на території Заводського району м. Запоріжжя, був відсутній протягом 10 хвилин, у кузові автомобілю перебувала куртка та магнітофон, під час слідчої дії впізнав сітку від динаміка, оскільки вона була увігнута, адже не вміщувалась до рамки;
- згідно протоколу того ж дня у період з 18-00 год. по 18-30 год. за участю потерпілого ОСОБА_22 був проведений огляд пакету з акустикою, вилученою під час огляду місця події 17.02.2017 року дачної ділянки № НОМЕР_14 дачного кооперативу «Коксохімік-1»: колонок та сітки від автомобільної колонки, під час чого ОСОБА_22 пояснював, що впізнає вказану сітку, як ту, що стояла раніше на колонці у викраденому 15.01.2017 року автомобілі «ВАЗ 21013», державний реєстраційний номер НОМЕР_8 . Детальний вигляд оглянутих речей вбачається із доданих до протоколу фотоілюстрацій (а. с. 33-35 т. 5);
- відповідно до звіту № 9Б/04/2017 від 11.04.2017 року експерта ОСОБА_34 ринкова вартість автомобіля «ВАЗ» 21013, державний реєстраційний номер НОМЕР_8 , станом на 15.01.2017 року складає 18 260 гривен (а.с. 57-65);
- за протоколом про прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення потерпілий ОСОБА_23 о 11-15 год. 19.01.2017 повідомив слідчого Заводського ВП ДВП ГУНП у Запорізькій області ОСОБА_40 про те, що 19 січня 2017 року невідомий, перебуваючи по вул. Павлокічкаській, 59 в м. Запоріжжі, заволодів його автомобілем «ВАЗ 21011» державний реєстраційний номер НОМЕР_9 , в кузові червоного кольору (а. с. 40 т. 6);
- зі свідоцтва про реєстрацію ТЗ від 22.03.1996 року, власником автомобіля «ВАЗ 21011», 1977 року випуску, червоного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_9 , є ОСОБА_23 , (а. с. 248 т. 5);
- згідно протоколу того ж дня у період з 12-30 год. по 17-00 год. був проведений обшук будинку, розташованого по АДРЕСА_4 , під час якого, зокрема, було виявлено та вилучено кузов автомобіля «ВАЗ 21011», червоного кольору. Детальний опис оглянутого будинку та виявлених речей вбачається із доданого до протоколу відеозапису на диску для лазерних систем зчитування, що був долучений до матеріалів кримінального провадження (а. с. 7-16 т. 6);
- згідно протоколу того ж дня у період з 17-00 год. по 17-15 год. за участю потерпілого ОСОБА_23 був проведений огляд виявленого під час обшуку у дворі за адресою: вул. Незалежності, 14/2 у с. Томаківка Дніпропетровської області, кузова автомобіля «ВАЗ 21011», червоного кольору, під час чого ОСОБА_23 пояснював, що особисто зашивав обшивку салону автомобіля. Детальний вигляд оглянутого кузова вбачається із доданих до протоколу фотоілюстрацій (а. с. 43-46 т. 6);
- згідно протоколу було проведено пред`явлення ОСОБА_11 особи для впізнання по фотознімкам. В ході проведення зазначеної слідчої дії ОСОБА_11 впізнав на одному із пред`явлених фотознімків ОСОБА_6 , як особу, яка з вересня 2016 року по січень 2017 року продавала йому автомобілі (а. с. 47-49 т. 6);
- відповідно до звіту № 9А/04/2017 від 11.04.2017 року експерта ОСОБА_34 ринкова вартість автомобіля «ВАЗ» 21011, державний реєстраційний номер НОМЕР_9 , станом на 19.01.2017 року складає 14760 гривен (а.с. 73-80 т. 6);
- показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_14 зокрема про те, що він користувався автомобілем державний реєстраційний номер НОМЕР_10 , власник транспортного засобу - ОСОБА_41 , користувався ним потерпілий протягом приблизно одного року, без реєстрації права власності, ппридбав авто у власника, має на підтвердження розписку. 20.01.2017, приблизно о 09-55 год. - 10-30 год. він попрямував на вказаному транспортному засобі разом із дружиною на ринок «Анголенко» з метою придбання телефону з приводу дня народження матері у якості подарунку, були із дружиною відсутні протягом 30 хвилин, автомобіль був припаркований за адресою: м. Запоріжжя вул. Покровська, буд. 42, коли прийшов автомобіля не було, у лютому 2017 року його викликали до Олександрівського відділення поліції для огляду вилучених речей, він упізнав кришку з баку та магнітолу;
- згідно протоколу того ж дня у період з 8-40 год. по 10-30 год. був проведений огляд дачної дільниці № НОМЕР_14 дачного товариства «Коксохімік-1» у Заводському районі м. Запоріжжя, під час якого, зокрема, було виявлено та вилучено магнітолу «Містері» (а. с. 183-188 т. 5).
- згідно протоколу того ж дня у період з 12-30 год. по 17-00 год. був проведений обшук будинку, розташованого по АДРЕСА_4 , під час якого, зокрема, було виявлено та вилучено автомобільна резина, бензинові баки, кузов автомобіля «ВАЗ 21013». Детальний опис оглянутого будинку та виявлених речей вбачається із доданого до протоколу відеозапису на диску для лазерних систем зчитування, що був долучений до матеріалів кримінального провадження (а. с. 7-16 т. 6).
- за протоколом від 28 лютого 2017 року слідчий отримала тимчасовий доступ до кузова автомобіля «ВАЗ 21013», кришки бака, магнітоли «Містері» та колеса що знаходилися на території Заводського ВП ДВП ГУНП у Запорізькій області (а. с. 94-98 т. 5), які за письмовою розпискою були повернуті за належністю потерпілому ОСОБА_14 (а.с. 100 т.5 );
- з висновку суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «НОТАРІУС», яке діє на підставі сертифіката суб`єкта оціночної діяльності № 16656/14 від 07.07.2014 року, виданого Фондом державного майна України, ринкова вартість автомобіля «ВАЗ 21013», 1984 року випуску, станом на 20.01.2017 року становить 26 841 гривень (а. с. 102-104 т. 5);
- показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_17 зокрема про те, що мав право керування автомобілем «ВАЗ 2106», 1986 р.в. автомобіль був придбаний його батьком ОСОБА_42 , відповідно до свідоцтва про право на спадщину після смерті батька у 2007 році автомобіль перейшов до нього у власність, разом із будинком. Його ОСОБА_43 внесено до технічного паспорту, відповідно, він мав право керування. Події відбувались 20 січня, рік не пам`ятає точно, приблизно о 12-30 год. - 13-00 год, він залишив транспортний засіб неподалеку від Жовтневого ВП, попрямував приблизно на 20 хвилин на ринок «Анголенко», коли прийшов автомобіля не було, додав, що пасажирські двері справа погано зачинялась, міг не замкнутися замок до кінця, у транспортному засобі на момент викрадення був телефонний записник із великою кількістю телефонних номерів, магнітола «Піонер», домашня лампа з довгим шнуром, магнітолу та лампу йому повернули;
- згідно технічного паспорту автомобіль «ВАЗ 21063», 1986 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_11 , належить ОСОБА_44 , а право керування названим транспортним засобом має ОСОБА_17 (а.с. 113-116);
- згідно протоколу того ж дня у період з 12-30 год. по 17-00 год. був проведений обшук будинку, розташованого по АДРЕСА_4 , під час якого, зокрема, було виявлено та вилучено автомобільну магнітолу «Піонер», детальний опис оглянутого будинку та виявлених речей вбачається із доданого до протоколу відеозапису на диску для лазерних систем зчитування, що був долучений до матеріалів кримінального провадження (а. с. 7-16 т. 6);
- за протоколом слідчий отримала тимчасовий доступ, зокрема, до магнітоли «Піонер», що знаходилася на території Заводського ВП ДВП ГУНП у Запорізькій області (а. с. 117-121 т. 5), яка за письмовою розпискою була повернута за належністю потерпілому ОСОБА_17 (а.с. 123 т.5);
- з висновку суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «НОТАРІУС», яке діє на підставі сертифіката суб`єкта оціночної діяльності № 16656/14 від 07.07.2014 року, виданого Фондом державного майна України, ринкова вартість автомобіля «ВАЗ 21063», 1986 року випуску, станом на 24.01.2017 року становить 50 000 гривень /(. с. 125-1274 т. 5);
- показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_24 зокрема про те, що він був власником автомобіля «ВАЗ 21013», державний реєстраційний номер НОМЕР_12 , події відбувались у 2017 році, свій транспортний засіб у вказаний час залишив при в`їзді до «гортопу», після 10-00 год. ранку, його викликали до Шевченківського ВП, коли знайшлась автівка, після дзвінка він поїхав на перехрестя з вул. Червоною у м. Запоріжжі, до моста, неподалеку від трамвайної колії, при в`їзді на оптовий ринок, там побачив свій транспортний засіб, обсипаний червоним порошком, та ще близько 4-х машин, поряд стояв ОСОБА_6 , його руки були на капоті машини, жодних пояснень він тоді не давав, після цього потерпілий попрямував до відділу поліції для надання пояснень, автівка згодом була йому повернута;
- згідно протоколу того ж дня у період з 12-30 год. по 13-20 год. був проведений огляд ділянки місцевості, розташованої на проїжджій частині біля будинку № 46 по вул. Троїцькій поряд з перехрестям вул. Троїцької з вул. Жуковського в м. Запоріжжі, де було виявлено автомобіль «ВАЗ 21013», державний реєстраційний номер НОМЕР_12 , біля якого знаходився ОСОБА_6 , при цьому, з дозволу володільця ОСОБА_24 вказаний автомобіль було також оглянуто, під час чого в салоні транспортного засобу були виявлені та вилучені: 4 сліди папілярних візерунків рук та зв`язка ключів з 6 штук. Детальний вигляд оглянутого автомобіля вбачається із доданих до протоколу фотоілюстрацій (а. с. 108-110 т. 4);
- за протоколом слідчим ОСОБА_45 ОСОБА_6 було затримано того ж дня фактично о 12-10 біля будинку № 46 по вул. Троїцькій в м. Запоріжжі, при цьому, у обвинуваченого було виявлено та вилучено три зв`язки ключів (а.с. 158-160 т.5);
- згідно протоколу того ж дня у період з 13-30 год. по 13-45 год. був проведений огляд ділянки місцевості, розташованої на проїжджій частині біля будинку № 111/1 по вул. Круговій/пр. Моторобудівників м. Запоріжжі, де на сніговій поверхні були виявлені сліди автомобільних шин, детальний вигляд оглянутої місцевості вбачається із доданих до протоколу фотоілюстрацій (а. с. 114, 115 т. 4);
- з висновку експерта ОСОБА_46 № 1-206 від 06.03.2017 року, два сліду папілярних узорів рук, вилучених 16.02.3017 року під час огляду автомобіля «ВАЗ 21013», державний реєстраційний номер НОМЕР_12 , по вул. Круговій, 111 в м. Запоріжжі залишені пальцями правої руки ОСОБА_6 (а. с. 116-125 т. 4);
- з висновку суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «НОТАРІУС», яке діє на підставі сертифіката суб`єкта оціночної діяльності № 16656/14 від 07.07.2014 року, виданого Фондом державного майна України, ринкова вартість автомобіля «ВАЗ 21013», 1987 року випуску, станом на 16.02.2017 року становить 12 000 гривень (а. с. 147-149 т. 4).

Колегія суддів вважає, що відтворення дій, обстановки та обставин події злочину обвинуваченим ОСОБА_6 під час слідчих експериментів, показання потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_14 , ОСОБА_17 , ОСОБА_24 , свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_29 ,висновки експертів, протоколи слідчих дій, є належними, допустимими та достовірними доказами, а у своїй сукупності достатніми, оскільки співпадають між собою, як в деталях, так і в цілому, щодо обставин вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 289 КК України.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає, що доводи сторони захисту про те, що висновки суду про вчинення ним цих злочинів не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового розгляду, оскільки висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, є необґрунтованими, з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 95 КПК України, показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи вищевказані вимоги закону, а також те, що відтворення дій, обстановки та обставин події злочинів обвинуваченим ОСОБА_6 під час слідчих експериментів, де останній зокрема продемонстрував, яким саме чином він здійснював угони автомобілів на території Заводського та Олександрівського районів м. Запоріжжя, із зазначенням конкретних місць скоєних інкримінованих злочинів та вчинених дій, спрямованих на заволодіння транспортними засобами марки «ВАЗ», при цьому, зазначав, що транспортні засоби він переміщав за межі м. Запоріжжя для їх реалізації;які узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_29 , першого, зокрема про те, що він займається ремонтом автомобілів, у 2016 році ОСОБА_25 продав йому автомобіль «ВАЗ 2102»; через деякий час у 2016 році, можливо, у жовтні, ОСОБА_25 знову продав йому «ВАЗ 2107» або «ВАЗ 2105», червоного кольору; через 1-1,5 місяців ОСОБА_25 знову продав йому «ВАЗ 2106»; через деякий час ОСОБА_25 знову продав йому «ВАЗ 2101» бежевого кольору; згодом, через 3-4 тижні ОСОБА_6 продав йому «ВАЗ 21011», білого кольору; через деякий час ОСОБА_25 знову продав йому автомобіль «ВАЗ 2103» зеленого кольору; 19 січня 2017 року ОСОБА_25 продав йому «ВАЗ 2101» червоного кольору. Через декілька днів 21-22 січня 2017 року ОСОБА_25 продав йому «ВАЗ 2101» або «ВАЗ 21011». Інших транспортних засобів у ОСОБА_6 він не купував, при цьому повідомив, що декілька автомобілів продавав особі армянської національності, на ім`я ОСОБА_13 , інші транспортні засоби продав на розборку запчастин Солєю, при цьому пояснив, що перед тим, як перегоняв автомобілі Солєю, викуповував у Мацка технічні паспорти на транспортні засоби, що були ним придбані раніше, приблизно за 1 000 гривень, ОСОБА_25 кожного разу керував автівками самостійно, приїздив один, всі автомобілі були у робочому стані, із ключами від замку запалювання; останнього, зокрема про те, що знайомий із свідком ОСОБА_11 , оскільки придбавав у нього транспортні засоби «ВАЗ» наприкінці 2016 - початку 2017 року, купівлі-продажі відбувались без перереєстрації права власності, ОСОБА_11 передавав йому власне транспортні засоби та технічні паспорти до них, всі автомобілі мали українську державну реєстрацію, із власниками ОСОБА_29 не був знайомий, ОСОБА_11 повідомляв, що перекуповував ці транспортні засоби, де саме, - не розкривав, купував у ОСОБА_11 транспортні засоби марки «ВАЗ» 4-5 разів, а саме: наприкінці серпня на початку осені придбав «ВАЗ 2107» червоного кольору, наприкінці листопада - на початку грудня 2016 року «ВАЗ 21011», крім того, ним були придбані: «ВАЗ 2106» - 31.12.2016 року синього кольору (перефарбованого з світлого кольору), «ВАЗ 21011» - у січні 2017 року червоного кольору, та в цей же період «ВАЗ 21013» бежевого кольору, всі машини були із свідоцтвами про їх державну реєстрацію, всі автомобільні кузови, інші запчастини, технічні документи та номерні знаки, які мали відношення до справи, були вилучені співробітниками поліції, після розборки автомобілів документи залишались у нього;
колегія суддів вважає, ці докази несуперечливими та конкретними, тобто належними, допустимими та достовірними, які прямо підтверджують існування обставин, що підлягали доказуванню у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України), та які у сукупності з іншими доказами, зокрема:
- показаннями у судовому засіданні потерпілого ОСОБА_24 , зокрема про те, що він був власником автомобіля «ВАЗ 21013», події відбувались 16 лютого 2017 році, свій транспортний засіб у вказаний час залишив при в`їзді до «гортопу», після 10-00 год. ранку, його викликали до Шевченківського ВП, коли знайшовся автомобіль, після дзвінка він поїхав на перехрестя з вул. Червоною у м. Запоріжжі, до моста, неподалеку від трамвайної колії, при в`їзді на оптовий ринок, там побачив свій транспортний засіб, поряд стояв ОСОБА_6 , його руки були на капоті машини, жодних пояснень він тоді не давав, після цього потерпілий попрямував до відділу поліції для надання пояснень;
- - згідно протоколу для впізнання по фотознімкам, в ході проведення зазначеної слідчої дії ОСОБА_11 впізнав на одному із пред`явлених фотознімків ОСОБА_6 , як особу, яка з вересня 2016 року по січень 2017 року продавала йому автомобілі «ВАЗ».
є достатніми для прийняття процесуального рішення про те, що саме обвинувачений ОСОБА_6 вчиняв злочини, передбачені ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 289 КК України.

Приймаючи до уваги вищевказане, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, зокрема про те, що:

- суд критично ставиться до показань обвинуваченого про непричетність його до злочинів, які мали місце до 16 лютого 2017 року, розцінюючи це як обраний обвинуваченим спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинені тяжкі кримінально-карані діяння;
- суд приймає до уваги ті показання обвинуваченого суду, які відповідають фактичним обставинам справи, встановленим судом у цьому вироку щодо вчиненого ОСОБА_6 незаконного заволодіння транспортним засобом ОСОБА_24 ;
- таким чином, підстав для будь-яких розумних сумнівів щодо доведеності винуватості ОСОБА_47 у незаконних заволодіннях транспортними засобами вищевказаних потерпілих під час судового розгляду справи встановлено не було, а тому суд дії обвинуваченого кваліфікує за епізодом від 6 вересня 2016 року за ч.1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, а за іншими епізодами обвинувачення (від 9 листопада 2016 року, від 23 листопада 2016 року, від 7 грудня 2016 року, від 18 грудня 2016 року, від 10 січня 2017 року, від 15 січня 2017 року, від 19 січня 2017 року, від 20 січня 2017 року, від 24 січня 2017 року, від 16 лютого 2017 року) - за ч.2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене повторно.

Доводи сторони захисту про те, що на обвинуваченого під час слідчих експериментів слідчим здійснювався психологічний тиск, обвинувачений розповідав йому, що треба казати та показувати, є необґрунтованими, оскільки, по-перше, під час судового провадження сторона захисту про недозволені заходи з боку слідчих під час проведення слідчих експериментів не заявляли, по друге, об`єктивних даних, які б могли свідчити про психічне насильство з боку слідчих на обвинуваченого та потребували додаткової перевірки, а також фактів оскарження дій слідчих обвинуваченим ОСОБА_6 або його захисником в установлений законом спосіб, із досліджених апеляційним судом матеріалів, не вбачається. При цьому сторона захисту в апеляційних скаргах, вказуючи про застосування до обвинуваченого психологічного насильства, не конкретизує відповідних доводів та не мотивує, яким чином повідомлені нею факти можуть ставити під сумнів законність і обґрунтованість висновків суду про доведеність вини обвинуваченого у вчиненні злочинів.
Аналіз протоколів слідчих експериментів (т. 5 а.с. 129-133; т. 6 а.с. 52-55) та долучені до протоколів відеозаписи (т. 5 а.с. 134; т. 6 а.с.) свідчать про те, що про всі події злочинів ОСОБА_6 детально розповідає усім учасникам слідчої дії, розкриває такі деталі та подробиці вчинених ним злочинів, які могли бути відомі тільки безпосередньому виконавцю, а в протоколах відсутні будь-які заяви, зауваження та доповнення від учасників слідчих експериментів про незаконність дій правоохоронних органів.

Не заслуговують також уваги доводи сторони захисту і про те, що під час досудового розслідування було порушено право на захист ОСОБА_6 , який є пенсіонером та не обізнаний зі своїми правами, досудове розслідування проводилось без участі адвоката, оскільки під час затримання 16.02.2017 року він був забезпечений захисником (т. 5 а.с. 158-160), під час досудового розслідування йому неодноразово роз`яснялися його право на захист, однак останній заявляв, що бажає захищати себе самостійно і що таке рішення не пов`язане із відсутністю у нього коштів на адвоката (т. 5 а.с. 59; 135). При цьому колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше відбував покарання протягом 15 років позбавлення волі (т. 5 а.с. 139).

Приймаючи до уваги вищевказане, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, зокрема про те, що посилання захисника на те, що перелічені вище слідчі експерименти проводилися з порушенням права ОСОБА_6 на захист, спростовуються наявними у матеріалах кримінального провадження відповідними протоколами роз`яснення права на захист, в яких обвинувачений виклав власну позицію про те, що бажає захищати себе самостійно. Такий висновок суду підкріплюється й тим, що на досліджених відеозаписах слідчих експериментів обвинувачений добровільно надає показання, а у виготовлених протоколах проведених за його участю слідчих дій засвідчує їх правильність власним підписом, не виказуючи жодних зауважень як до їх змісту, так до порушення при цьому будь-яких його прав, в т.ч. і права на захист.

Таким чином, доводи сторони захисту про недоведеність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні даних кримінальних правопорушень, є необґрунтованими, а його дії правильно кваліфіковані судом першої інстанції за ч . 1 ст. 289, ч. 2 ст. 289 КК України.

Доводи прокурора про те, що суд першої інстанції безпідставно виправдав обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України (епізод від 04.11.2016 року) , є також необґрунтованими, з огляду на наступне.
Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України мотивувальна частина виправдувального вироку повинна містити формулювання обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним, а також підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

За змістом цієї норми закону в мотивувальній частині виправдувального вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у справі, зібраних сторонами обвинувачення та захисту, в тому числі і поданих у судовому засіданні.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що: 1) вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; 2) кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим; 3) в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення. Виправдувальний вирок також ухвалюється при встановленні судом підстав для закриття кримінального провадження, передбачених пунктами 1 та 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу.

В силу ч. 3 ст. 62 Конституції України, положень ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Колегія суддів вважає, що виправдуючи ОСОБА_6 в цій частині суд першої інстанції дотримався зазначених вимог закону.

Як убачається з вироку, у ньому викладено формулювання обвинувачення, пред`явленого ОСОБА_6 визнаного судом недоведеним, підстави його виправдання із зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

Виправдовуючи ОСОБА_6 в цій частині, суд у судовому засіданні, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, перевірив зібрані на досудовому слідстві докази винуватості виправданих, на які посилалися органи досудового розслідування та, згідно зі ст. 94 КПК України, оцінив їх з точки зору допустимості, належності, достовірності та достатності, надав належну оцінку як окремим доказам, так і їх сукупності, навів детальний аналіз досліджених доказів.

Так, в основу обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України (епізод від 04.11.2016 року), стороною обвинувачення, зокрема покладено показання потерпілого ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_11 , протокол пред`явлення особи для впізнання відповідно до якого, свідок ОСОБА_11 вказав на ОСОБА_6 , як на особу, у якої він на початку листопада 2016 року придбав автомобіль ВАЗ 2107 червоного кольору.

Дослідивши вказані докази, надавши кожному з них і їм у сукупності належну оцінку з точки зору достатності й допустимості, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність вчинення обвинуваченим ОСОБА_6 інкримінованого йому злочину.

Такий висновок суду достатньо мотивований й ґрунтуються на даних, які були належним чином перевірені в судовому засіданні та змістовно наведені у вироку.

Як встановлено судом, на протязі всього судового провадження обвинувачений ОСОБА_6 своєї вини у вчинені даного злочину не визнавав.

При цьому будь-які об`єктивні дані, які б спростовували такі показання обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України (епізод від 04.11.2016 року), відсутні.

Надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засідання докази такої інформації не містять.

Доводи прокурора про те, що суд першої інстанції при оцінці доказів не врахував показання потерпілого ОСОБА_12 про те, що 04.11.2016 року у нього був угнаний автомобіль ВАЗ 2107 д.н. НОМЕР_1 , який перебував на вул. Моторобудівників, 6.7.; показання свідка ОСОБА_11 про те, що він придбав у ОСОБА_6 на при кінці жовтня, можливо пізніше, 2016 року автомобіль «ВАЗ 2107» або «ВАЗ 2105», точно не пам`ятає, червоного кольору, вказаний автомобіль він перепродав чоловіку на ім`я ОСОБА_13 ; а також протокол впізнання особи за фотознімком, відповідно до якого свідок ОСОБА_11 впізнав ОСОБА_6 , як особу у якої він на початку листопада 2016 придбав «ВАЗ 2107», червоного кольору, є необґрунтованими, з огляду на наступне.

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання особи винуватою суди мають керуватися стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК, що передбачають: Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом; Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи".

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Крім того, законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засади змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, передбачений статтею 92 КПК України, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Зазначене узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), яка відповідно до частини 5 статті 9 КПК повинна враховуватися при застосуванні кримінального процесуального законодавства України. Так, ЄСПЛ вважає, що доведення "поза розумним сумнівом" відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються при визначенні кримінальної відповідальності і має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення по справах "Козинець проти України", "Авшар проти Туреччини", "Севтап Везнедароглу проти Туреччини").

Враховуючи вищевказане, а також вичерпний перелік обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, визначений в ст. 91 КПК України, зокрема обставини кримінального правопорушення, що обумовлюють його кваліфікацію, зокрема об`єктивні: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб, інші обставини вчинення кримінального правопорушення); предмет кримінального правопорушення (п. 1, 3 ч. 1 ст. 91 КПК України), колегія суддів приходить до висновку, що сторона обвинувачення не надала жодного обґрунтованого доказу про причетність саме ОСОБА_6 до незаконного заволодіння транспортним засобом потерпілого ОСОБА_12 , зокрема колегія суддів відноситься критично до показань свідка ОСОБА_11 під час судового засідання, який не зміг конкретно назвати час та марку автомобіля який йому продавав ОСОБА_6 .

При оцінки доказів, колегія суддів звертає увагу на те, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії", 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх ( 2 рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії").

У зв`язку з чим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, зокрема про те, що:

- протокол слідчого експерименту від 17.03.2017 року за участю обвинуваченого ОСОБА_6 є недопустимим доказом, оскільки вказана слідча дія була вчинена з істотним порушенням прав людини і основоположних свобод, гарантованих Конституцією та законами України, а тому отримані за її результатом фактичні дані суд в силу положень ч.1 ст. 7 КПК України визнає недопустимими доказами;
- та обставина, що за складеним 1 березня 2017 року старшим слідчим СВ Шевченківського ВП ДВП ГУНП у Запорізькій області ОСОБА_45 протоколом ОСОБА_11 впізнав на одному із пред`явлених фотознімків ОСОБА_6 , як особу, яка на початку листопада 2016 року продала йому автомобіль «ВАЗ 2107» червоного кольору (а. с. 134-136 т. 4), не впливає на висновок суду, адже названий свідок в судовому засіданні не зміг визначити, який конкретно транспортний засіб був проданий йому ОСОБА_6 , а тому суд не може дійти однозначного висновку про те, що такий автомобіль належав саме ОСОБА_12 ;
- отже, на підставі викладеного, з досліджених перерахованих вище допустимих та належних доказів можна дійти лише висновку про те, що невстановлена особа 4 листопада 2016 року біля під`їзду № 7 будинку № 32 по пр. Моторобудівників в м. Запоріжжі, незаконно заволоділа автомобілем «ВАЗ 2107», 1987 року випуску, червоного кольору, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 15 000 гривень, який на праві власності належить потерпілому ОСОБА_12 .

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає безпідставними доводи прокурора, зокрема про те, що суд безпідставно не врахував протокол впізнання особи за фотознімком, відповідно до якого свідок ОСОБА_11 впізнає ОСОБА_6 , як особу у якої він на початку листопада 2016 придбав «ВАЗ 2107», червоного кольору.

Таким чином, всі доводи прокурора про винуватість обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України (04.11.2016 року), у повному обсязі спростовуються сукупністю вивчених, проаналізованих та наведених у вироку доказів, оскільки ці докази поза розумним сумнівом не доводять кожний з елементів даного складу злочину, які є важливими для правової кваліфікації діяння, зокрема тих, що утворюють об`єктивна сторону цього злочину.

Не знаходить колегія суддів і правових підстав для задоволення клопотання прокурора про повторне дослідження доказів в суді апеляційної інстанції, зокрема повторно допитати потерпілого ОСОБА_12 , свідка ОСОБА_11 , дослідити письмові докази стосовно епізоду від 04.11.2016., з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ч.ч. 2, 6 ст. 22 КПК України сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що внесені на розгляд сторонами та віднесені до їх компетенції цим Кодексом.
Відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що відповідно до вимог ст. ст. 22, 26, 404 КПК України, умови для реалізації сторонами їх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків місцевим судом були створенні, ніяких перешкод у збиранні, перевірці доказів під час судового розгляду з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, судом першої інстанції не створювалось, підстави для повторного дослідження обставин відсутні, оскільки вони були досліджені судом першої інстанції повністю і без порушень КПК України, а тому клопотання прокурора про повторне дослідження вищевказаних доказів, є необґрунтованими, оскільки по суті, прокурор наводить власну оцінку доказам на користь винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 , відмінну від оцінки доказів судом, і замість правової аргументації застосування апеляційним судом ч. 3 ст. 404 КПК України, викладає свою позицію, щодо винуватості останнього.

Колегія суддів вважає, що покарання призначене судом першої інстанції обвинуваченому ОСОБА_6 за вчинення злочинів, передбачених ч. 1 ст. 289, ч. 2 ст. 289КК України та за сукупністю злочинів відповідає вимогам ст. 65 КК України, оскільки є необхідним й достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07 лютого 2020 року відносно ОСОБА_6 , без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її оголошення.

Судді: