Категорія: запобіжний захід Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
підозрюваного ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою слідчого суддіЛуцького міськрайонного суду Волинської області від 24.10.2020 задоволене клопотання слідчого СВ Луцького ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів до 20 грудня 2020 року включно, із визначенням застави у розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 329550 (триста двадцять дев`ять тисяч п`ятсот п`ятдесят) гривень, щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , із середньою освітою, студента 3 курсу Державного університету телекомунікацій, перебуває у цивільному шлюбі, не працюючого, не судимого,
підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.
У поданій апеляційній скарзі захисник підозрюваного вважає рішення суду незаконним і таким, що підлягає скасуванню. Вказує, що стороною обвинувачення не доведені ризики, передбачені ст.177 КПК України. Стверджує, що ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_7 злочину не може слугувати єдиною підставою для обрання щодо нього виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначає, що її підзахисний перебуває у цивільному шлюбі, його дружина вагітна і тимчасово не працює. З огляду на наведене, просить ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до ОСОБА_7 менш суворий запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, підозрюваного та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали у повному обсязі, просили скасувати рішення слідчого судді та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, прокурора, який апеляцію заперечив і просив рішення слідчого судді залишити без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Положення ст.177 КПК України регламентують, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На думку апеляційного суду, слідчий суддя відповідно до положень кримінального процесуального законодавства, а також майнового та сімейного стану підозрюваного, міцності його соціальних зв`язків, інших даних про його особу, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, згідно з якою рішення суду повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, підставно застосував щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 22.10.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості № 0003045 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.
22 жовтня 2020 року ОСОБА_7 затриманий в порядку ст.208 КПК України, а 23 жовтня 2020 року його повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України (а.п.9-16, 32-33).
Термін «обґрунтована підозра», згідно з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.
Так, у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984 ЄСПЛ вказав, що комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України, який згідно із положеннями ст.12 КК України, за ступенем тяжкості належить до категорії особливо тяжких.

Суд апеляційної інстанції бере до уваги те, що підозрюваний раніше не судимий, має постійне місце проживання, хвору матір та вагітну дружину, з якою перебуває у цивільному шлюбі.
Однак, ОСОБА_7 офіційно не працевлаштований, не має законних джерел існування.
Тому, на переконання суду апеляційної інстанції, під час розгляду клопотання про застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного стороною обвинувачення доведено, що лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, зможе дієво запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та доведеним слідчим і прокурором під час судового розгляду провадження, а саме: можливостям ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні чи вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Враховуючи вищезазначене, доводи захисника про недоведеність стороною обвинувачення передбачених ст.177 КПК України ризиків, апеляційний суд вважає голослівними.
Посилання сторони захисту на те, що підозрюваний перебуває у цивільному шлюбі, його дружина вагітна і тимчасово не працює, хоча і мають місце, однак, не можуть слугувати виключною підставою для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, так як не спростовують доведених стороною обвинувачення ризиків.
Вказані обставини, на переконання суду апеляційної інстанції, виключають можливість звільнення ОСОБА_7 з-під варти, як про це прохає сторона захисту.
Тому, з урахуванням даних про особу підозрюваного, обставин вчиненого кримінального правопорушення, апеляційний суд вважає, що лише такий запобіжний захід, як тримання під вартою, зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти доведеним стороною обвинувачення ризикам.
Що стосується доводів захисника про завищений розмір застави, який визначений у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , то вони не ґрунтуються на вимогах кримінального процесуального законодавства, а тому не беруться апеляційним судом до уваги.
Вимогами п.3 ч.2 ст.182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Злочин, передбачений ч.3 ст.307 КК України, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_7 , згідно зі ст.12 КК України, відноситься до категорії особи тяжких злочинів.
З оскаржуваного рішення слідчого судді вбачається, що розмір застави щодо ОСОБА_7 , який підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, визначений в розмірі 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто в межах, визначених положеннями п.3 ч.2 ст.182 КПК України, та не в максимальному розмірі.
З урахуванням наведених положень кримінального процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що слідчий суддя обґрунтовано та вмотивовано визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 , який обґрунтовано підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК України.
Істотних порушень норм кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли б перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, апеляційним судом не встановлено.
Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 жовтня 2020 року щодо ОСОБА_7 без змін.
Ухвала є остаточною й оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді