Справа № 645/1959/20
Провадження: 1-кп/645/607/20
У Х В А Л А
Іменем України
24 грудня 2020 року м. Харків

Колегія суддів Фрунзенського районного суду м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
при секретарі судових засідань ОСОБА_4 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000027 від 31.01.2020 року, відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15, п.п. 5,6,11,12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України,

встановила:

Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000027, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 31.01.2020 року, який складено слідчим 3-го відділення слідчого відділу УСБУ в Харківській області старшим лейтенантом юстиції ОСОБА_8 та затверджений прокурором відділу 04/4 прокуратури Харківської області ОСОБА_9 , ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.15, п.п. 5,6,11,12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.04.2020 року, вищевказане кримінальне провадження передано в провадження колегії суддів Фрунзенського районного суду м.Харкова: головуючий по справі - суддя ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 .

Відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 11.01.2020 року обвинуваченому ОСОБА_6 на досудовому розслідуванні було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжено на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06.03.2020 року до 09.04.2020 року.

Ухвалою колегії суддів Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.11.2020 року було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 до 14.01.2021 року.

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 на 60 днів. При цьому прокурор посилався на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати, якщо обвинуваченими буде змінено запобіжний захід.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 заперечував проти продовження строків тримання під вартою, посилаючись на те, що на теперішній час потерпілі та свідки допитані під час судового розгляду справи, обвинувачений повністю визнає свою вину та кається у вчиненому, а тому не доведені доводи прокурора про наявність ризиків впливу обвинуваченого на учасників процесу. ОСОБА_6 має постійне місце проживання, дружину, є учасником бойових дій, та жодного бажання переховатися від суду шляхом залишення території України. З врахуванням наведеного захист вважав доцільним змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронних засобів контролю.

Обвинувачений ОСОБА_6 до постановлення вироку по справі просив встановити йому цілодобовий домашній арешт із обов`язком носити електронний браслет, або визначити суму застави.

Судова колегія, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до наступного.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 11.01.2020 року обвинуваченому ОСОБА_6 на досудовому розслідуванні було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який продовжено на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 06.03.2020 року до 09.04.2020 року.

Дії запобіжних заходів в подальшому продовжувалася.
Ухвалою колегії суддів Фрунзенського районного суду м. Харкова від 16.11.2020 року було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 до 14.01.2021 року.

Вбачається, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, з врахуванням вимог ст. 177 КПК України, виходив з наявності підстав для застосування вказаного запобіжного заходу, а саме наявності обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченими кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювані могли здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.
Метою продовження строку тримання обвинувачених під вартою є запобігання подальшим спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.
Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Крім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Прокурор обґрунтовує підозру ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, а саме за ч.3 ст.15, п.п. 5,6,11,12 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України, зібраними під час досудового розслідування доказами.
Колегія суддів виходить із принципу презумпції невинуватості і не вирішує наперед процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, а лише аналізує обґрунтованість та тяжкість пред`явленого обвинувачення, суспільної небезпеки злочинних дій, в яких обвинувачується ОСОБА_6 .
На думку колегії суддів у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства, оскільки зазначені злочини відносяться до категорії злочинів у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та інших злочинів проти здоров`я населення, що відповідно до ст.3 Конституції України є найвищою соціальною цінністю в Україні.
Продовження існування ризиків передбачених ст.177 КПК України у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.
Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останні з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих злочинів, побоюючись суворості передбаченого покарання, можуть вдатися до відповідних дій.
У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).
Крім того ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину може вдатися до відповідних дій.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
За таких обставин, колегія суддів не може погодитись з доводами сторони захисту щодо відсутності або втрати актуальності ризиків, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризик це подія, яка ймовірно може настати за наявності певних підстав.
Із змісту кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_6 офіційно не одружений, неповнолітніх дітей та утриманців не має, а отже його посилання на наявність в нього міцних соціальних зв`язків не доведені. Навпаки, наявні дані, що в минулому ОСОБА_6 притягався до кримінальної відповідальності, зокрема був засуджений вироком Жовтневого районного суду м.Харкова від 21.01.2019 року до покарання у вигляді позбавлення волі із приз-наченням іспитового строку. В той час, як злочин, з приводу якого він звинувачується зараз мав місце саме в період призначеного йому іспитового строку.
Таким чином, вчинення ризик вчинення ОСОБА_6 іншого кримінального правопорушення або ризик втечі під час перебування його на волі існує поза розумним сумнівом.
Наявність у обвинуваченого статусу учасника бойових дій, на які посилається захист, хоча і заслуговують на увагу, проте суттєво ризики у кримінальному провадженні не зменшують, зокрема можливості обвинуваченого, який в минулому раніш судимий, знову звинувачується у вчиненні навмисних злочинів, в тому числі особливо тяжкого, з урахуванням загрози тяжкості можливого покарання, зникнути від судових органів, вплинути на недопитаних судом свідків.

Тобто суд особисто в цьому сенсі враховує тяжкість обвинувачення та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у інкримінованих злочинах, оскільки ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти осіб, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі до 15 років з конфіскацією майна, що у сукупності з іншими обставинами справи дають підстави вважати, що лише тримання під вартою зможе дієво запобігти ризикам та, з урахуванням положень ст. 183 КПК України, виключає можливість обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо даних осіб.

За таких обставин висновок судової колегії щодо необхідності продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 ґрунтується на вищевикладених обставинах, що свідчать про не зменшення заявлених ризиків та виправдовують тримання особи під вартою.

Враховуючи неможливість завершення судового розгляду кримінального провадження у строк до спливу строку тримання обвинуваченого під вартою 14.11.2021 року, судова колегія вважає за необхідне продовжити обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто на строк до 21.02.2021 року.

На підставі викладеного та керуючись ч. 1 ст. 31, 177, 178, 183, 194, 331, 372 КПК України, судова колегія,-

постановила:

Клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою, який не може перевищувати шістдесяти днів, тобто до 21 лютого 2021 року.
Ухвала може бути оскаржена в частині продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 7 днів, а обвинуваченими в той же термін з моменту вручення йому копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_3

Суддя ОСОБА_2