Справа № 629/5058/20
Номер провадження 1-кп/629/166/21
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 за участю секретаря ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 , представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 розглянувши клопотання сторони захисту про визнання доказів недопустимими по кримінальному провадженню №0000077від 13.08.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, -

встановив:
13 січня 2021 року прокурором ОСОБА_3 в судовому засіданні на підставі визначеному порядку дослідження доказів були надані письмові докази сторони обвинувачення по кримінальному провадженню №0000077від 13.08.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, а саме DVD-диск з відеозаписом з місця події від 12.08.2020 року отриманий від ОСОБА_6 20.08.2020 року.

Стороною захисту було подане клопотання про визнання даного доказу неналежним, недостовірним та наданим з порушенням вимог ст.. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод ст. 62 Конституції України, ст.. 20, 40, 87, ч.5 ст. 301 КПК України на підставі того, що дізнавач ОСОБА_8 та прокурор ОСОБА_3 порушили положення ст. 20 КПК України та ч.5 ст. 301 КПК України, не надавши стороні захисту для ознайомлення необхідні документи, позбавивши можливості захищатися від обвинувачення у встановлений чинним законодавством спосіб. Також стороною захисту був наданий протокол про надання копії матеріалів дізнання в якому даний доказ не був зазначений.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала клопотання свого захисника.

Прокурор ОСОБА_3 заперечувала проти задоволення даного клопотання оскільки, на її думку, сторона захисту була обізнана про даний доказ ще на стадії дізнання, але не подавала жодних клопотань та заперечень проти цього.

Потерпіла ОСОБА_6 та її представник адвокат ОСОБА_7 заперечували проти задоволення даного клопотання та вважали, що сторона захисту мала можливість ознайомитись з матеріалами дізнання протягом часу знаходження кримінальної справи в суді.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, перевіривши надані докази, суд приходить до наступного.

Згідно ст.. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані в передбаченому КПК України порядку,на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Як передбачено ст.. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому КПК України. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

На підставі п.3 ч.2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння: порушення права на захист.

Згідно ч.5 ст. 301 КПК України у разі прийняття прокурором рішення про звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, прокурор зобов`язаний у межах строків, визначених частиною 2 ст. 301 КПК України, забезпечити надання особі, яка вчинила кримінальний проступок, або її захиснику, потерпілому чи його представнику копій матеріалів дізнання шляхом їх вручення, а у разі неможливості такого вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень, зокрема шляхом надсилання копій матеріалів дізнання за останнім відомим місцем проживання чи перебування таких осіб.

Як передбачено ч.2 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке було розпочато.

Як вбачається з протоколу про надання копій матеріалів дізнання, складений прокурором ОСОБА_3 28.10.2020 року та підписаний захисником ОСОБА_5 , даний доказ, а саме: DVD-диск з відеозаписом з місця події від 12.08.2020 року отриманий від ОСОБА_6 20.08.2020 року не вручався стороні захисту.

Не надавши стороні захисту час і можливість, необхідні для підготовки свого захисту, а також не відкривши своєчасно стороні захисту доказ, а саме: DVD-диск з відеозаписом з місця події від 12.08.2020 року отриманий від ОСОБА_6 20.08.2020 року, орган дізнання та прокурор порушили право сторони кримінального процесу на захист, що є підставою визнання даного доказу неналежним та не допустимим.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що доказ наданий стороною обвинувачення, а саме: DVD-диск з відеозаписом з місця події від 12.08.2020 року отриманий від ОСОБА_6 20.08.2020 року є очевидно недопустимим, оскільки було порушене право на захист, а тому тягне за собою неможливість дослідження такого доказу та повернення його стороні обвинувачення.

Керуючись ст.84,87,301, 371,372 КПК України, суд, -

ухвалив:
Клопотання сторони захисту адвоката ОСОБА_5 про визнання доказу недопустимим по кримінальному провадженню №0000077від 13.08.2020 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 у скоєнні кримінального проступку передбаченого ч.1 ст. 125 КК України задовольнити.

Визнати DVD-диск з відеозаписом з місця події від 12.08.2020 року отриманий від ОСОБА_6 20.08.2020 року недопустимим доказом.

Припинити його дослідження в судовому засіданні та повернути стороні обвинувачення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1