Провадження № 1-кп/947/1197/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2020 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
розглянувши в залі суду у відкритому судовому засіданні в м. Одесі кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001084 від 30.07.2020 року, відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Любашівка, Любашівського району Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, тимчасово не працюючого,проживаючий та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
-22.06.2015 засуджений Любашівським районним судом Одеської області за ст.185 ч.3 КК України на 3 роки позбавлення волі. Згідно ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 1 рік, 10.07.2018 засуджений Любашівським районним судом Одеської області за ст.185 ч.3 КК України на 4 роки позбавлення волі. Згідно ст.75 КК України від відбування покарання звільнений з випробувальним терміном 3 роки,
-07.10.2020 року засуджений Малиновським районним судом міста Одеси за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, згідно ст.71 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Любашівського районного суду Одеської області від 10.07.2018 року. остаточно призначено 4 роки 1 місяць позбавлення волі;
-17.11.2020 року засуджений Київським районним судом міста Одеси за ст. 185 ч.2 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Любашівського районного суду Одеської області від 10.07.2018 року у вигляді 1 (одного) місяця позбавлення волі і остаточно за сукупністю вироків до відбування ОСОБА_7 призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотирьох) років 1 (один) місяць.

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Республіки Молдова, м. Штефан Води, молдованина, громадянина Молдови, з середньою освітою, тимчасово не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимого на території України,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Так, 30.07.2020 приблизно о 02:20 годині, ОСОБА_9 разом з ОСОБА_7 , який діяв повторно, перебуваючи біля будинку №14 по проспекту Академіка Глушка в місті Одесі, побачили автомобіль марки «ВАЗ 21063» сірого кольору, 1989р.в. д/н НОМЕР_1 . Після чого, вступили в попередній злочинну змову направлену на незаконне заволодіння вищевказаним транспортним засобом.
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на його незаконне заволодіння, ОСОБА_9 підійшов до автомобіля марки «ВАЗ 21063» сірого кольору, 1989 р.в. д/н НОМЕР_1 та через незачинені пасажирські дверцята проник до салону автомобіля. В цей час ОСОБА_7 знаходився поряд та слідкував, щоб їхні дії були непоміченими іншими особами, а ОСОБА_9 знаходячись всередині автомобіля, шляхом використання ключа запалювання, який знаходився в попільничці автомобіля, привів двигун в робочий стан, після чого отримав можливість керувати автомобілем і здійснювати на ньому рух.
В подальшому, ОСОБА_7 сів за кермо вказаного автомобіля, а ОСОБА_10 сів на пасажирське сидіння та з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, незаконно заволодівши автомобілем марки ВАЗ 21063» сірого кольору, 1989р.в. д/н НОМЕР_1 , який належить на праві користування ОСОБА_11 , спричинивши тим самим останньому майнову шкоду на суму 19380,69 гривень.
В подальшому, рухаючись на вказаному автомобілі по автодорозі Київ-Одеса на 450км + 500м ОСОБА_10 та ОСОБА_7 були зупиненні та затримані працівниками управління патрульної поліції в Одеській області.
Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, повторно.
Своїми умисними діями, обвинувачений ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України за кваліфікуючими ознаками: незаконне заволодінні транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
Обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні визнав повністю свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України та пояснив, що він 30.07.2020 року разом з ОСОБА_10 побачили біля будинку №14 по проспекту Ак.Глушко в місті Одесі, автомобіль ВАЗ та вирішили його викрасти. Так, ОСОБА_10 відкрив двері та проник в автомобіль, завів двигун наявним в автомобілі ключем, а він в цей час слідкував щоб їх ніхто не побачив. Потім ОСОБА_10 пересів на пасажирське сидіння, а він сів за кермо автомобіля і вони з місця вчинення злочину зникли, викравши автомобіль. У скоєному він кається.
Обвинувачений ОСОБА_10 у судовому засіданні визнав повністю свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України та пояснив, що він дійсно 30.07.2020 року разом з ОСОБА_12 побачили автомобіль ВАЗ біля будинку №14 по проспекту Ак.Глушко в місті Одесі, та через незачинені двері він проник до салону автомобіля. А в цей час ОСОБА_13 знаходився поряд та слідкував щоб їх ніхто не побачив. Потім шляхом використання ключа запалювання, який знаходився в попільничці автомобіля, він привів двигун в робочій стан. Після цього ОСОБА_13 сів за кермо автомобіля, а він на пасажирське сидіння, і вони зникли на автомобілі з місця вчинення злочину. У вчиненому він щиро кається та просив суворо його не карати.
Враховуючи те, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_10 повністю визнали свою вину у вчиненні ними кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.289 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_10 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, суд користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_10 та дослідженням письмових матеріалів та матеріалів характеризуючи його особу.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Таким чином, суд, приходить до висновку, що вина обвинувачених ОСОБА_7 , та ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення, доведена в повному обсязі і знайшла своє підтвердження у судовому засіданні.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 , суд кваліфікує за ч.2 ст. 289 КК України, за кваліфікуючими ознаками незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, повторно.
Дії обвинуваченого ОСОБА_8 , суд кваліфікує за ч.2 ст. 289 КК України, за кваліфікуючими ознаками незаконне заволодіння транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.
Призначаючи обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винної та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_7 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , згідно ст. 66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття у скоєному.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Судом встановлено, що ОСОБА_7 засуджено вироком Малиновського районного суду міста Одеси від 07.10.2020 року за ч.3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, згідно ст.71 КК України, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Любашівського районного суду Одеської області від 10.07.2018 року, остаточно призначено 4 роки 1 місяць позбавлення волі, та вироком Київського районного суду міста Одеси від 17.11.2020 року за ст. 185 ч.2 КК України до 4 (чотирьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбуту частину покарання за вироком Любашівського районного суду Одеської області від 10.07.2018 року у вигляді 1 (одного) місяця позбавлення волі і остаточно за сукупністю вироків до відбування ОСОБА_7 призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 (чотирьох) років 1 (один) місяць.
Тому, з огляду на те, що ОСОБА_7 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення за цим вироком 30.07.2020 року, до постановлення у відношенні нього попередніх вироків, тому остаточне йому покарання має бути призначено на підставі ч. 4 ст. 70 КК України.
Згідно із ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.
Враховуючі сукупність вищезазначених обставин, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, що ОСОБА_7 визнав вину, його щире каяття у скоєному, відсутність у потерпілого вимог матеріального характеру, та особу обвинуваченого який офіційно не одружений, не працює, але раніше неодноразово судимий, судимості не зняті та не погашені в установленому законом порядку, знов вчинив тяжкий злочин за попередньою змовою групою осіб, що свідчить про те, що обвинувачений ОСОБА_7 на шлях виправлення не став.
Наведені обставини про сформованість стійкої направленості особистості ОСОБА_7 на вчинення злочинів корисливого характеру і про підвищений ступінь його суспільної небезпечності, суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, і йому слід призначити покарання у вигляді позбавленням волі, яке необхідне й достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Крім того, враховуючи фактичні обставини справи, характер вчиненого злочину та ступінь його тяжкості, суд не знаходить підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 ст.ст.69, 75 КК України.
З огляду на вищенаведене, враховуючи сукупність вищезазначених обставин, характер, обставини та тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_10 , який раніше не судимий, на обліку у психіатра та нарколога не значиться, відсутність у потерпілого вимог матеріального характеру, позитивно характеризується, має постійне місце мешкання в місті Одесі, ступінь тяжкості та суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, наявність обставин які пом`якшують покарання, та відсутність обставин які обтяжують покарання, та реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, суд приходить до переконання, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_10 можливе в умовах без ізоляції від суспільства із застосуванням ст. 75 КК України із звільненням його від відбування покарання з випробуванням, бо вважає це покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження скоєння ним кримінальних правопорушень у майбутньому.
Крім того, призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_10 з застосуванням вимог ст. 75 КК України, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Потерпілий ОСОБА_11 цивільний позов не заявляв.
Відповідно до ст. 124 КПК України процесуальні витрати стягнути з обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_10 в рівних частках.
Питання щодо вирішення речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_7 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 5 (пять) років позбавлення волі без конфіскації особистого майна.
На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворих покарань призначених вироками Малиновського районного суду міста Одеси від 07.10.2020 року, та Київським районним судом міста Одеси від 17.11.2020 року, більш суворим покаранням за цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
В строк відбування призначеного покарання зарахувати період перебування ОСОБА_7 під вартою з 30.07.2020 р. по день набрання вироком законної сили, з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі (ч.5 ст. 72 КК України).
Строк відбування покарання ОСОБА_7 з часу фактичного затримання з 30.07.2020 року.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді тримання під вартою залишити без змін до набрання вироку законної сили.
Визнати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації особистого майна.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_8 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Зарахувати ОСОБА_10 період перебування під вартою з 30.07.2020 р. по 17.12.2020 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі (ч.5 ст. 72 КК України.
Запобіжний захід, обраний відносно ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою скасувати, звільнити з під варти в залі суду.
Стягнути в рівних частках з ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на користь держави за проведення експертиз в загальному розмірі 2614 гривень 66 копійок.
Речовій доказ - автомобіль марки «ВАЗ 21063» сірого кольору, 1989 р.в. д/н НОМЕР_1 вважати повернутими за належністю потерпілому ОСОБА_11 .
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1