ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 11-кп/821/435/19Головуючий по 1 інстанції: ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря

за участю прокурора

захисника

потерпілої ОСОБА_5

ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси кримінальне провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_8 на вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 06 вересня 2019 року, яким

ОСОБА_9

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Котовське, Широкінського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, освіта середня, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого: АДРЕСА_1 проживаючого: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- 20.08.2018 року Вишгородським районним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком на 3 роки;

визнано винуватим і призначено покарання за ч. 2 ст. 186 КК України та призначити покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднано не відбуту частину покарання за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 20.08.2018 року та остаточно призначено покарання у вигляді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахується з 06.09.2019 року, зараховано термін попереднього ув`язнення з 15.07.2019 року по 06.09.2019 року, включно.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_9 до вступу вироку в законну силу залишено без змін у вигляді тримання під вартою.

Цивільний позов не заявлено.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь Держави процесуальні витрати за проведення по справі судово-товарознавчої експертизи в сумі 628,04 грн.

Вирішена доля речових доказів відповідно до ст.100 КПК України

в с т а н о в и л а :

Вироком суду першої інстанці, ОСОБА_9 визнаний винним та засуджений за те, що він 15.07.2019 близько 17-20 год. маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, знаходячись поблизу ЗОШ № 2, що за адресою: м. Черкаси вул. С.Кішки, 187, наблизився до ОСОБА_8 та повторно, умисно, з корисливих мотивів, шляхом ривка рукою з шиї потерпілої заволодів її майном, а саме: золотим ланцюжком 585 проби, чистою масою 2,11 грам, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 8/458 від 23.07.2019 станом на 15.07.2019 могла складати 1 408,36 грн., золотим ланцюжком 585 проби, чистою масою 7,86 грам, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 8/458 від 23.07.2019 станом на 15.07.2019 могла складати 5 246,31 грн., які знаходились на шиї потерпілої. Після чого, ОСОБА_9 з викраденим з місця вчинення кримінального правопорушення зник в невідомому напрямку, чим завдав потерпілій матеріальної шкоди на загальну суму 6 654,67 грн.

Потерпіла ОСОБА_8 не оспорюючи висновки суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин справи, доведеності вини обвинуваченого та правильності кваліфікації дій подала апеляційну скаргу в якій порушує питання про скасування вироку суду в частині призначеного ОСОБА_10 покарання, оскільки вважає призначене покарання надто суворим і таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного. Просить постановити новий вирок, яким на підставі ст.69 КК України призначити ОСОБА_10 покарання нижче від нижчої межі, встановленої санкцією ч.2 ст.186 КК України, а саме 3 роки 1 місяць позбавлення волі. Мотивує свої вимоги тим, що обвинувачений ОСОБА_10 вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, активно сприяв слідству у розкритті злочину.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, доводи потерпілої, яка підтримала свою апеляційну скаргу, захисника, який також підтримав подану потерпілою апеляційну скаргу, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України вирок суду повинен бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України. Ці вимоги закону судом виконані.

Так, висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_10 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України при обставинах, наведених у вироку, відповідає матеріалам справи і ґрунтується на доказах, які судом досліджені судом в порядку ч.3 ст.349 КК України повно, всебічно і об`єктивно, яким суд дав належну оцінку.

Враховуючи те, що висновок суду щодо доведеності вини ОСОБА_10 та кваліфікації його дій ніким з учасників судового провадження не оспорюється, тому колегія суддів вважає недоцільним переглядати вирок суду першої інстанції в цій частині.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 „Про практику призначення дами кримінального покарання" визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.

При призначенні ОСОБА_10 покарання суд, відповідно до вимог ст.65, 66, 67 КК України, достатньо врахував ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючих обставин: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обтяжуючих обставин покарання, особу обвинуваченого, який раніше судимий, злочин вчинив у період відбування іспитового строку, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні малолітню дитину, по місцю проживання характеризується позитивно, врахована думка потерпілої, а тому прийшов до обґрунтованого висновку про ізоляцію ОСОБА_10 від суспільства, призначивши покарання із застосуванням вимог ст.71 КК України у виді 5 (п`яти) років 1 (одного) місяця позбавлення волі, яке є достатнім та необхідним для його виправлення та запобігання вчинення нових злочинів.

Доводи потерпілої ОСОБА_11 про те, що судом не в повному обсязі враховані обставини, що можуть вплинути на призначене покарання обвинуваченому, а саме, те що ОСОБА_10 за місцем проживання характеризується позитивно, вчинив злочин у зв`язку зі збігом тяжких сімейних обставин, а саме: знаходження в ОСОБА_10 на утриманні дружини, яка перебувала на останньому місяці вагітності, для забезпечення належних умов догляду за якою необхідні були кошти, брав активну участь у житті будинку де проживав, постійно надавав допомогу матері похилого віку, у зв`язку з чим можливо призначити покарання із застосуванням вимог ст.69 КК України, колегія суддів вважає безпідставними, а всі інші пом`якшуючи обставини про які зазначає потерпіла в своїй апеляційній скарзі, були враховані судом першої інстанції в повному обсязі.

Відповідно до вимог ст.69 КК України, призначення більш мякого покарання, ніж передбачено законом можливе лише у тому випадку, коли встановлені по справі обставини, що пом`якшують покарання, настільки істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, що призначення винному навіть мінімального покарання в межах санкції було б явно несправедливим.

Колегією суддів не встановлено обставин, які істотно знижують, ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_10 злочину. Разом з тим, колегія суддів зауважує, що ОСОБА_10 ніде не працював, будучи судимий, в період іспитового строку вчинив новий злочин проти власності, тобто на шлях виправлення не став, що свідчить про його антисоціальну поведінку в суспі листві.

Розглядаючи апеляцію потерпілої, колегія суддів враховує, що вироком Вишгородського райсуду 20.08.2018 року ОСОБА_10 засуджений до 5 років позбавлення волі і за даним вироком вчинив злочин в період іспитового строку, тому відповідно до закону про кримінальну відповідальність, в порядку ст.71 КК України остаточне покарання ОСОБА_10 не може бути меншим чим за вироком Вишгородського райсуду від 20.08.2018 року (5 років позбавлення волі), тобто остаточне покарання (5 років 1 місяць позбавлення волі) в порядку ст.71 КК України є практично мінімальним.

Згідно ст.404 КПК України, вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального кодексу, які були б підставою для скасування або зміни вироку, при розгляді справи колегією суддів не встановлено.

З врахуванням викладеного, керуючись статтями 404, 405, ч.1 п.1 ст. 407 КПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу потерпілої ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Вирок Соснівського районного суду м.Черкаси від 06 вересня 2019 року, стосовно ОСОБА_9 - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Головуючий-суддя
Судді -