У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2020 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 12.02.2021 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Миколаєва, громадянину України, з середньою освітою, не працюючому, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України, у кримінальному провадженні № 0000066 внесеного до ЄРДР 20.10.2020 року

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
захисник ОСОБА_5

встановив:

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
Ухвалою слідчого судді до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" терміном до 12.02.2021 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.
Апелянт вважає ухвалу слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою незаконною, необґрунтованою та такою що підлягає скасуванню.

Вказує, що суд не встановив чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінуємого кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зазначає, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею не враховано, те що підозрюваний має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, є інвалідом, хворіє на туберкульоз.

Звертає увагу, що слідчий суддя в порушення вимог ст.206 КПК України не винесла ухвалу про перевірку свідчень підозрюваного щодо безпідставного застосування до нього з боку поліції заходів фізичного примусу та не надала оцінку тому, що на момент затримання у поліції не було законних підстав для затримання підозрюваного в порядку ст.208 КПК України. Крім того, слідчим суддею не взято до уваги пояснення підозрюваного про те, що його було затримано в 21:10 год., а не в 22:15 год. як зазначено в протоколі затримання.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

СВ Баштанського ВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000066, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.10.2020, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

Здійснення досудового розслідування доручено групі слідчих, до складу якої входять слідчі СУ ГУНП в Миколаївській області.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлені в ході досудового розслідування дату та час, але не пізніше вересня 2020 року, ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 . ОСОБА_6 та інші невстановлені в ході досудового розслідування особи, володіючи наявною у них інформацію про фінансовий стан та платоспроможність ОСОБА_11 , який займається підприємницькою діяльністю, вирішили незаконно заволодіти майном останнього, а саме грошовими коштами в сумі 47100 доларів США, під приводом повернення неіснуючого боргу.

Приблизно о 21:00 год. 15.12.2020 ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та іншими невстановленими особами, маючи на меті доведення спільного злочинного умислу, направленого на вимагання грошових коштів до кінця, прибули на автомобілі марки BMW 528XI, державний номерний знак НОМЕР_1 , на зустріч з потерпілим ОСОБА_11 в заздалегідь обумовлене місце, а саме на АЗС «Glusco» за адресою: м. Миколаїв, вул. Декоративна, 2а. Знаходячись за вказаною адресою ОСОБА_10 , побачивши ОСОБА_11 , покликав його, після чого потерпілий, діючи під контролем правоохоронних органів, направився до нього.

Під час розмови ОСОБА_11 із ОСОБА_10 , який діяв за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 та іншими невстановленими особами, потерпілий передав на вимогу ОСОБА_10 грошові кошти в сумі 130000 грн.

Після отримання ОСОБА_10 від потерпілого ОСОБА_11 грошових коштів в сумі 130000 грн., ОСОБА_6 затримано співробітниками правоохоронних органів.

15.12.2020 о 22:15 ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.189 КК України та 16.12.2020 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 в обґрунтування клопотання зазначив, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину передбаченого ч.2 ст.189 КК України та про наявність ризиків, передбачених п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, вагомість наявних доказів, а також тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим, послався на наявність ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобіганню доведених ризиків та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, а саме витягом з ЄРДР № 0000066 від 20.10.2020, заявою ОСОБА_11 від 19.10.2020 щодо вчинення відносно нього кримінального правопорушення, а саме вимагання, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_11 від 21.10.2020, від 11.11.2020, 20.11.2020, 07.12.2020, 16.12.2020 в ході яких останній надав покази з приводу обставин вчиненого щодо нього кримінального правопорушення та вказав на осіб, причетних до його вчинення, що вимагали у нього грошові кошти в сумі 47100 доларів США, висновком експерта №835 від 09.12.2020, згідно якого у ОСОБА_11 виявлено крововиливи в область тканини голови, тулуба, синець голови утворились від дій тупих предметів протягом однієї доби, не виключено 11.11.2020, відносяться до легких тілесних ушкоджень, інформацією УСР в Миколаївській області, отриманою в ході виконання доручення в порядку ст.40 КПК України, згідно якої вимагання грошових коштів від ОСОБА_11 здійснюють ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , протоколом огляду грошових коштів в сумі 130000 грн, протоколом огляду місця події від 15.12.2020, в ході якого вилучено грошові купюри в сумі 130000 грн, матеріалами за результатом проведеної негласної слідчої (розшукової) дії щодо якої скасовано гриф секретності «таємно» в яких міститься інформація щодо вимагання грошових коштів від потерпілого ОСОБА_11 .

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що є значна ймовірність того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. На наявність даних ризиків, вказує те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання від трьох до семи років позбавлення волі. Крім того, з врахуванням обставин вчинення інкримінованого злочину, є достатньо підстав вважати щодо можливості впливу в незаконний спосіб на потерпілого у кримінальному провадженні, з метою зміни своїх показів на його користь, оскільки, достеменно обізнаний про місце проживання, роботи, коло спілкування потерпілого та осіб, яким відомо про обставини вчиненого злочину. Ризик можливого вчинення іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що ОСОБА_6 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення тяжких злочинів та знову підозрюється у вчиненні тяжкого корисливо-насильницького злочину. Вказане свідчить про те, що підозрюваний на шлях виправлення не став, належних висновків для себе не зробив й надалі може продовжити свою злочинну діяльність. Крім цього, підозрюваний не працює, не має стабільного та офіційного джерела доходу, тому вчинення майнових злочинів може бути одним із засобів отримання грошових коштів для прожиття, тому зазначені обставини свідчать про можливість підозрюваного ухилятись від органу досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вищезазначені обставини вказують на наявність ризиків передбачених п. 1,3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та особу підозрюваного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Посилання апелянта на те що, підозрюваний працевлаштований та має міцні соціальні зв`язки, не можуть бути взяті до уваги, оскільки, вказані факти не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, ризики, встановлені слідчим суддею у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи підозрюваного у встановленому законом порядку.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд
постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2020 року, якою до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 12.02.2021 року - залишити без змін.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий
Судді