У Х В А Л А
Справа № 149/2098/20

Провадження №1-кп/149/266/20

07.10.2020 року м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні клопотання прокурора Хмільницького відділу Калинівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про закриття кримінального провадження № 0000920 від 11.12.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:
22.09.2020 року до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області надійшло клопотання прокурора Хмільницького відділу Калинівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0000920 від 11.12.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності в порядку п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Клопотання мотивоване тим, що до Хмільницького ВП надійшла заява від ОСОБА_4 про те, що в період часу з 22:00 год. 10.12.2016 року по 06:00 год. 11.12.20106 невідома особа перебуваючи на АЗС № 30 «АВІАС» в м. хмільнику по вул. І. Богуна, 77-А зламала замок з кавового апарату викрала купюро зберігач вартістю 2500 грн., у якому знаходились грошові кошти в сумі 666 гривень.

11.12.2016 року Хмільницьким ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області внесено відомості до ЄРДР за № 0000920 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

В ході проведених слідчих та розшукових дій, особа, яка вчинила крадіжку не встановлена, про підозру нікому не повідомлено.

01.07.2020 року Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощеного досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень" № 2617-VIII від 22.11.2018 року внесено зміни до КПК України, відповідно до яких кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 185 КК України, відноситься до кримінального проступку та досудове розслідування в ньому проводиться у формі дізнання.

Постановою прокурора про визначення органу проведення досудового розслідування у провадженні подальше досудове розслідування у формі дізнання доручено відділу дізнання Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області.

Оскільки кримінальний проступок вчинено в період часу з 10.12.2015 року по 11.12.2016 рік, на даний момент закінчились строки давності притягнення до кримінальної відповідальності, в зв`язку з чим, прокурор звернувся з клопотанням про закриття кримінального провадження.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримала та просила його задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, заяв чи клопотань до суду не надходило.

Заслухавши доводи прокурора щодо клопотання, дослідивши матеріали клопотання, кримінальне провадження № 0000920, суд дійшов наступного висновку.

Згідно п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Учасники кримінального провадження мають право заявляти клопотання прокурору про закриття кримінального провадження за наявності передбачених цим пунктом підстав.

Відповідно до п. 1-1 ч. 2 ст. 284 та абз. 4 ч. 4 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті. Закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального проступку і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: два роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання менш суворе, ніж обмеження волі, та три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Враховуючи те, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України є кримінальним проступком, строк притягнення до кримінальної відповідальності за який відповідно до ч. 1 ст. 49 КК України становить 3 роки, а з моменту початку досудового розслідування кримінального провадження № 0000920 минуло більше 4 років, дане кримінальне провадження підлягає закриттю на підставі п. 1-1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000920, відомості про кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 185 КК України за заявою ОСОБА_4 внесено до ЄРДР 11.12.2016 року.

В ході досудового розслідування 11.12.2016 року слідчим проведено огляд місця події та 11.12.2016 року допитано потерпілого. Також у вказаному кримінальному провадженні 12.12.2016 року та 13.12.2020 року допитано трьох свідків.

Постановою від 11.12.2016 року у кримінальному провадженні слідчим призначено трасологічну експертизу, однак висновок експерта слідчим не отримано.

В подальшому, після 11 грудня 2016 року, органом досудового розслідування та слідчим жодні слідчі та розшукові дії у даному кримінальному провадженні не проводилися.

Таким чином, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, органом досудового розслідування, зокрема слідчим ОСОБА_5 в період з грудня 2016 року по липень 2020 року не вчинено жодної слідчої розшукової дії на розкриття вказаного кримінального правопорушення, що є відвертим та грубим порушенням Конституції України та КПК України.

Також, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, процесуальними прокурорами у вказаному кримінальному провадженні, процесуальне керівництво та контроль за досудовим розслідуванням у межах повноважень наданих статтею 36 КПК України (зокрема п.4,5,8,21 ч. 2 ст. 36), фактично не здійснювалося.

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Статтею 6 Конституції України передбачено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Статтею 56 Конституції України гарантовано, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до статті 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Зокрема, стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, мав право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Мінімальні стандарти ефективності, визначені практикою Європейського суду з прав людини, включають в себе вимоги, що розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи влади повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю (рішення у справі "Менешова проти Росії" (Menesheva v. Russia), заява № 59261/00, пункт 67, ЄСПЛ 2006-III).

Кримінальним процесуальним кодексом України для реалізації завдань кримінального провадження слідчому та прокурору надано відповідні повноваження та процесуальні права, а також покладені відповідні обов`язки.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000920 від 11.12.2016 року, у вказаному кримінальному провадженні органом досудового розслідування, слідчими та прокурорами не забезпечено ретельне та оперативне розслідування, не забезпечено право потерпілого на ефективний засіб юридичного захисту в органах Національної поліції України та органах прокуратури України. Тобто, органами Національної поліції України в особі Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області та органами прокуратури України в особі Калинівської місцевої прокуратури не виконано обов`язки щодо ефективного та оперативного досудового розслідування.

Проте, суд також прийшов до висновку, що закриття провадження у зв`язку з закінчення строків давності, передбачених статтею 49 КК України є безумовним і з огляду на положення статті 284 КПК України таке рішення приймається судом за клопотанням прокурора. Тому суд вимушений ухвалити судове рішення про задоволення клопотання прокурора та закриття кримінального провадження № 0000920 від 11.12.2016 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. .

Зокрема такий висновок суду грунтується також на постанові Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №665/2387/14-к у якій суд касаційної інстанції вказав, що строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду, то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальна справа щодо цієї особи.

На підставі викладеного, керуючись ст. 49 КК України, ст. 284 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора Хмільницького відділу Калинівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , задовольнити.

Закрити кримінальне провадження № 0000920 від 11.12.2016 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у зв`язку з закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1