13.10.2020
Справа № 642/4412/19,
Провадження 1-кп/642/110/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 жовтня 2020 року м. Харків

Ленінський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участю: секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , законних представників неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у відношенні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які обвинувачуються за ч.2 ст.121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалами слідчого судді Ленінського районного суду м. Харкова від 08.05.2019р. обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого спливає.

Судом було поставлено на обговорення питання про доцільність продовження застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор вважав за необхідне продовжити застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку із тим, що ризики, встановлені слідчим суддею не зникли, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , ухилялися від досудового слідства, а їх антисоціальна поведінка свідчить про те, що вони також можуть ухилятися від суду, чи вчинити інший злочин.

Сторона захисту заперечувала проти продовження тримання обвинувачених під вартою. Захисники зазначили, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 є неповнолітніми, ризики не доведені. Обвинувачені ніколи не переховувалися від досудового слідства. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 мають місце реєстрації і соціальні зв`язки. Вони раніше не судимі, тривалий час знаходяться під вартою. Крім того є розмежування спричинення тілесних ушкоджень потерпілому, так як дії ОСОБА_8 слід кваліфікувати за ст. 125 КК України. Вважали за доцільне обрання домашнього арешту.

Обвинувачені та їх законні представники підтримали думку захисників, та посилалися на незадовільні умови тримання під вартою, погане харчування та ризик захворювань в умовах СІЗО. Законні представники зазначили, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 мають допомагати їм вдома у побуті. ОСОБА_9 зазначив, що не переховувався, навчався і його допомога потрібна матері.

Суд враховує, що строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 спливає, але судовий розгляд справи не закінчено, а ризики в повній мірі щодо них не зникли.

Проте, залишилися ризики, передбачені п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Зокрема, в ухвалі від 08.05.2019р. слідчим суддею було враховано, що ОСОБА_8 раніше не судимий, навчається на 1-му курсі Харківського вищого професійного училища швейного виробництва та побуту, проживає з матір`ю, вітчимом, і має молодшу та старшу сестер. При цьому встановлено, що до моменту викриття та повідомлення про підозру у вчиненні злочину ОСОБА_8 переховувався від правоохоронних органів, телефоном зафіксовано його наміри домовитись з ОСОБА_9 про ухилення від викриття, обговорення алібі, можливості, необхідність переховуватись від правоохоронних органів тривалий час. Зафіксовано видалення чату співучасника з відображенням подій. Поширення повідомлення обвинуваченими серед кола свого спілкування про вчинення злочину, хизування вчиненим. Зазначене свідчить про те, що ОСОБА_8 виявляє високу небезпеку для суспільства. Також, слідчим суддею було встановлено обгрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні злочину групою осіб в стані алкогольного сп`яніння.
Обвинуваченими та захисниками не було подано до суду достатніх доказів про повне зменшення або відсутність ризиків переховування обвинувачених від суду або вчинення ними інших злочинів.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, суд враховує наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а також, що застосування відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 більш м`яких запобіжних заходів недостатнє для запобігання цим ризикам, та не зможе забезпечити їх належної процесуальної поведінки.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з врахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Таким чином, суд вважає за необхідне продовжити обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Клопотання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 про заміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт задоволенню не підлягають у зв`язку з вищевикладеним.

Керуючись ч.3 ст.331 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Продовжити застосування до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується за ч.2 ст.121 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк дії ухвали закінчується 11 грудня 2020 р.

Продовжити застосування до ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обвинувачується за ч.2 ст.121 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Строк дії ухвали закінчується 11 грудня 2020 р.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом 7 днів з дня оголошення, а обвинуваченим з дня вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1