Справа № 555/367/20
Номер провадження 1-кп/555/126/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2020 року

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Березне кримінальне провадження №0000108 від 20.02.2020 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з повною загальною середньою освітою, не працюючого, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого згідно ст.89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

І.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
20 лютого 2020 року приблизно о 09 годині 30 хвилин ОСОБА_4 , проходячи повз домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_1 , помітив транспортний засіб марки «ЗИЛ-ММЗ» моделі «554М», реєстраційний номер НОМЕР_1 , належний КП «Березнекомунсервіс», і в цей момент в нього виник умисел на незаконне заволодіння даним транспортним засобом.

Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та протиправність вилучення транспортного засобу, без дозволу водія автомобіля ОСОБА_7 , який в той час знаходився в середині приміщення магазину, підійшов до транспортного засобу марки «ЗИЛ-ММЗ» моделі «554М», реєстраційний номер НОМЕР_1 , відкрив водійські дверцята, сів в салон, де помітив ключі в замку запалювання, та за допомогою ключа запустив двигун автомобіля і розпочав ним рух по вулиці Селецька, в м.Березне, Рівненської області тобто умисно, незаконно заволодів даним транспортним засобом.

ІІ.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Допитаний як обвинувачений, ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та дав показання про те, що 20.02.2020 року приблизно о 09 годині 30 хвилин проходив по вул.Селецькій в м.Березне та побачив автомобіль марки «ЗИЛ - ММЗ», за кермом якого їздить його знайомий. Зазирнувши до кабіни, він побачив, що в замку запалювання були залишені ключі та вирішив пожартувати і сховати транспортний засіб. Він сів за кермо автомобіля і проїхав кілька метрів, однак не впорався з керуванням і наїхав на паркан одного з будинків. Після цього було викликано працівників поліції. У вчиненому кримінальному правопорушенні щиро розкаявся, шкоду, що була заподіяна підприємству відшкодував повністю.

Представник потерпілого в судове засідання не з`явився,подав письмову заяву про розгляд кримінального провадження у його відсутності, вказав про відсутність претензій до ОСОБА_4 .

Показання обвинуваченого співпадають з об`єктивними даними, добутими при огляді місця події території вулиці Селецькій в м.Березне Рівненської області (протокол огляду місця події від 20.02.2020 року).

Відповідно до довідки КП «Березнекомунсервіс» №85 від 20.02.2020 року автомобіль ЗІЛ-ММЗ-554М (самоскид С), державний номер НОМЕР_1 , знаходиться на балансі підприємства.

Із свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу встановлено, що власником транспортного засобу марки «ЗИЛ-ММЗ» модель 554М (самоскид С), державний номер НОМЕР_1 , є Комунальне підприємство «Березнекомунсервіс».

Згідно довідки КП «Березнекомунсервіс» №99 від 28.02.2020 року залишкова балансова вартість транспортного засобу марки «ЗИЛ-ММЗ» модель 554М (самоскид С), державний номер НОМЕР_1 , 1984 року випуску, становить 4300 грн.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 28.02.2020 року за участі ОСОБА_4 особа добровільного розповіла про обставини вчинення кримінального правопорушення, що не суперечать обставинам, що були встановлені в судовому засіданні.

Оцінивши зібрані по справі докази відповідно до положень ст.94 КПК України: кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення доведено винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при викладених у вироку обставинах.

Протиправні дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.289 КК України як незаконне заволодіння транспортним засобом.

ІІІ.Призначення покарання
3.1 Позиція учасників судового провадження щодо призначення покарання.
Прокурор висловив позицію щодо необхідності призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі на строк 3 років, а також вважає можливим звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.

Сторона захисту просить призначити обвинуваченому мінімальне покарання у виді обмеження волі без ізоляції від суспільства із застосуванням інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням, прийнявши до уваги, що ОСОБА_4 щиро розкаявся у вчиненому, відшкодував заподіяну шкоду.
3.2. Мотиви призначення покарання судом.
Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 , суд виходить із встановленої ст.50 КК України мети покарання, якою є не лише кара, а й виправлення особи і запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень, що заснована на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.
Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставини, які пом`якшують покарання, - ще щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України, - не встановлено.
Згідно характеристики за місцем проживання ОСОБА_4 орган місцевого самоврядування компрометуючими даними щодо особи не володіє.
Із медичних довідок Березнівської ЦРЛ вбачається, що обвинувачений на обліку у лікаря- нарколога та лікаря - психіатра не перебуває.
Враховуючи сукупність наведених обставин справи, тяжкість кримінального правопорушення та його наслідки, відсутність обставин, що обтяжують покарання, обставини, що пом`якшують покарання, приймаючи до уваги дані про особу винного, який щиро розкаявся у вчиненому, добровільно відшкодував завдані збитки, є несудимим, має на утриманні малолітню дитину, суд приходить до висновку про можливість призначення особі покарання у виді обмеження волі у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч.1 ст.289 КК України.
Визначені у ст.65 КК загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.
А дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
Відповідно до ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.
Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, відсутність претензій зі сторони потерпілого, особу винного, який щиросердечно розкаявся у скоєному, відшкодував заподіяні збитки, є несудимим, за місцем проживання характеризуються задовільно, має на утримані малолітню дитину суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства та відбування покарання.
З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням відповідно до положень ст.75 КК України.
ІV. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Цивільний позов в даному кримінальному провадженні не заявлявся.
Заходи забезпечення кримінального провадження, крім виклику слідчим та прокурором, не застосовувались.

Долю речових доказів по кримінальному провадженню слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 100,373,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України, і призначити покарання за ч.1 ст.289 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та з покладенням відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України обов`язків :

-- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

-- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази: транспортний засіб марки «ЗИЛ-ММЗ» модель 554М (самоскид С), державний номер НОМЕР_1 - залишити у користуванні власника КП "Березнекомунсервіс".

Вирок суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Березнівський районний суд Рівненської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1