Справа № 487/5247/20
Провадження № 1-кс/487/6109/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.11.2020 року

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Миколаєва ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Миколаєві скаргу ОСОБА_3 на постанову від 20.08.2020року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого Управління Територіального управління Державного бюро розслідувань , розташованого в м.Миколаєві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000621
В С Т А Н О В И В :

12.10.2020р. ОСОБА_3 звернувся до Заводського районного суду м.Миколаєва із скаргою на постанову від 20.08.2020року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого Управління Територіального управління Державного бюро розслідувань , розташованого в м.Миколаєві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000621.
У судове засідання , призначене в режимі відеоконференції із ДУ «Одеський слідчий ізолятор» особа, за скаргою якої здійснюється судове провадження ОСОБА_3 не з`явився через відсутність відеозв`язку із ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Слідчий Другого слідчого відділу Слідчого Управління Територіального управління Державного бюро розслідувань , розташованого в м.Миколаєві ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився.

За вказаних обставин, слідчим суддею з метою забезпечення дотримання розумних строків розгляду скарги, визнано можливим її розгляд у відсутність особи, за скаргою якої здійснюється судове провадження та представника Другого слідчого відділу Слідчого Управління Територіального бюро розслідувань , розташованого в м.Миколаєві.
При цьому слідчим суддею враховано положення ст.ст. 22, 26, 306 КПК України. Кримінальним процесуальним кодексом регламентовано порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування із врахуванням правил судового розгляду, передбаченими статтями 318380 КПК України (ч. 1 ст. 306 цього Кодексу), для об`єктивного та повного, неупередженого вирішення заявлених вимог, що і є метою судового розгляду. Важливою умовою під час розгляду є участь особи, за скаргою якої здійснюється судове провадження, оскільки законодавець передбачив обов`язковість її участі у судовому засіданні, на що прямо вказано у ч. 3 ст. 306 КПК України.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Листом Верховного Суду України від 25.01.2006 № 1-5/45 визначено критерії оцінювання розумності строку розгляд справи, якими серед іншого є складність справи та поведінка заявника.

Крім того, як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правам та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України.

Дослідивши матеріали скарги ОСОБА_3 та матеріали кримінального провадження № 0000621 слідчим суддею встановлено наступне.

Відомості до ЄРДР за заявою ОСОБА_3 від 27.01.2020 року були внесені на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 18.06.2020року.

Як вбачається із заяви ОСОБА_3 він посилається на те, що працівник прокуратури Одеської області ОСОБА_5 незаконно притягує його до кримінальної відповідальності.

20.08.2020року слідчим Другого слідчого відділу Слідчого Управління Територіального управління Державного бюро розслідувань , розташованого в м.Миколаєві ОСОБА_4 було винесено постанову про закриття кримінального провадження № 0000621 у зв`язку з відсутністю в діях прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_6 та ОСОБА_7 ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.372 КК України.
Своє рішення про закриття кримінального провадження слідчий обґрунтував тим, що відомості, викладені в заяві ОСОБА_3 щодо незаконного притягнення його до кримінальної відповідальності не знайшли свого підтвердження.
Згідно п.3 ч.1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні заявником, потерпілим, його представником чи законним представником може бути оскаржено рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Згідно частини 1 статті 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною 1 статті 303 КПК України можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.2 ст. 9 КПК України, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні вимоги містить і ч.1 ст. 94 КПК України щодо оцінки слідчим , прокурором кожного доказу з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки дозу достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Статтею 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні в першу чергу підлягають доказуванню подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення) та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 91, ч.1 ст. 92 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження. Обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Сторона обвинувачення, відповідно до ст. 93 КПК України, здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Проте, вищевикладені вимоги чинного законодавства слідчим не виконані.

Як видно із постанови про закриття кримінального провадження, слідчий свої висновки про необхідність закриття кримінального провадження обгрунтовує лише дослідженими показами свідка ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_5 , які вони надавали в ході іншого кримінального провадження, та пояснювали щодо законності обрання та продовження запобіжного заходу ОСОБА_3 . Між тим, слідчим не допитано вищезазначених свідків щодо тверджень, викладених в заяві ОСОБА_3 , свідки не попереджалися слідчим про кримінальну відповідальність за ст.ст.384,385 КК України.

В постанові від 20.08.2020р. слідчий взагалі не обґрунтував свого рішення щодо прокурора ОСОБА_5 , та не вказав, чи є в його діях склад кримінального правопорушення.

Крім того, як встановлено слідчим суддею ініціатором внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР був ОСОБА_3 , але на його доводи слідчий увагу не звернув, не провів його допиту,не проаналізував та не здійснив правового висновку, який повинен бути зазначений в остаточному процесуальному рішенні в цьому провадженні. Зокрема, повинні бути ретельно проаналізовані та здійснена досудова перевірка доказів, наданих заявником під час проведення досудового розслідування, встановлена наявність чи відсутність умислу в діях ймовірних винних осіб, чого слідчим не було зроблено.
Встановлені слідчим суддею та вище перелічені обставини у своїй сукупності свідчать про те, що слідчим не повно та не всебічно досліджено всі обставини кримінального провадження, винесено постанову, яка є передчасною, що є підставою для задоволення скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ :
Скаргу ОСОБА_3 на постанову від 20.08.2020року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого Управління Територіального управління Державного бюро розслідувань , розташованого в м.Миколаєві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000621 задовольнити.
Постанову від 20.08.2020року слідчого Другого слідчого відділу Слідчого Управління Територіального управління Державного бюро розслідувань , розташованого в м.Миколаєві ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000621 скасувати.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1