Справа №635/4319/20
Провадження по справі № 1-в/635/637/2020
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання начальника державної установи «Темнівська виправна колонія (№100) ОСОБА_3 про пом`якшення покарання у випадку, передбаченому ч.3 ст.74 КК України, відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 14 травня 2018 року ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст. 309, ст. 71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання 24 січня 2020 року.
Кінець строку відбування покарання 24 квітня 2023 року.
Начальник державної установи «Темнівська виправна колонія (№ 100)» ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про пом`якшення покарання у випадку, передбаченому ч.3 ст.74 КК України, в якому просить привести вирок Московського районного суду м. Харкова від 14 травня 2018 року відносно ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VIII.
Прокурор, представник установи та засуджений в судове засідання не з`явилися. Представник установи та засуджений надали до суду заяви, в яких просили проводити розгляд вказаної справи у їх відсутність. Прокурор клопотання підтримав, про надав відповідну заяву.
Відповідно до частини п`ятої статті 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду.
Згідно з вимогами частини четвертої статі 107 КПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому розгляді фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали за клопотанням начальника Державної установи «Темнівська виправна колонія (№100)» ОСОБА_3 , оглянувши матеріали особової справи на засудженого вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Вироком Київського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2016 року ОСОБА_4 засуджений за ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України: за ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України - до 1 року позбавлення волі, ч.2 ст. 185 КК України - до 3 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_4 3 роки позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з іспитовим стоком на 2 роки.
Вироком Московського районного суду м. Харкова від 14 травня 2018 року ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст. 309 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ч.1 ст. 71 КК України до покарання, призначеного цим вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2016 року у виді 1 року 3 місяці позбавлення волі, призначено остаточне покарання у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.
01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, яким санкція частини 1 статті 185 КК України викладена в наступній редакції «карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років»; санкція частини 1 ст.309 КК України викладена в такій редакції: «караються штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років».
Санкція частини 1 статті 185 КК України та санкція частини 1 статті 309 КК України в редакції, чинній до 01липня 2020 року, передбачали покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.

Отже, санкція частини 1 статті 185 КК України та санкція частини 1 статті 309 КК України в редакції Закону від 22 листопада 2018 року передбачає більш м`який вид покарання, ніж позбавлення волі.

Частиною першою статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч.3 ст.74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Враховуючи, що ОСОБА_4 засуджений вироком Київського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2016 року, за сукупністю злочинів, у тому числі за ч.2 ст. 15, ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, за злочин, вчинений до набрання чинності Законом України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, що входить у сукупність, призначене покарання не відбув, на нього поширюються правила щодо заміни невідбутої частини покарання, призначеного за ч.1 ст.185 КК України, більш м`яким у виді обмеження волі з перерахуванням за правилами, встановленими ч.1 ст.72 КК України.

Приймаючи до уваги, що з 01 липня 2020 року санкція ч.1 ст.185 КК України не передбачає покарання у виді позбавлення волі, суд вважає необхідним визначити засудженому ОСОБА_4 покарання за ч.2 ст. 15, ч.1 ст.185 КК України за вироком Київського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2016 року, яка входить у сукупність злочинів, за правилами ч.1 ст.72 КК України у виді 2 років обмеження волі.
Але, враховуючи, що статочне покарання ОСОБА_4 призначено вироком Київського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2016 року, за правилами ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, виходячи з вимог ч.1 ст.72 КК України, остаточне покарання слід визначити раніше призначене даним вироком - у виді 3 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки.

Крім того, ОСОБА_4 засуджений за сукупністю вироків від 06 вересня 2016 року та від 14 травня 2018 року, у тому числі за ч.1 ст.309 КК України до 2 років позбавлення волі, за злочин, вчинений до набрання чинності Законом України № 2617-VIII від 22 листопада 2018 року, призначене покарання не відбув, а тому на нього поширюються правила щодо заміни невідбутої частини покарання, призначеного за ч.1 ст.309 КК України, більш м`яким у виді обмеження волі з перерахуванням за правилами, встановленими ч.1 ст.72 КК України.
Приймаючи до уваги, що з 01 липня 2020 року санкція ч.1 ст.309 КК України не передбачає покарання у виді позбавлення волі, суд вважає необхідним визначити засудженому ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.309 КК України за вироком Московського районного суду м. Харкова від 14 травня 2018 року, яка входить у сукупність вироків, за якими засуджений відбуває покарання, - за правилами ч.1 ст.72 КК України у виді 4 років обмеження волі.
Але, враховуючи, що остаточне покарання призначено вироком Московського районного суду м. Харкова від 14 травня 2018 року за правилами ст.71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2016 року, виходячи з вимог ч.1 ст.72 КК України, остаточне покарання слід визначити раніше призначене - у виді 3 років 3 місяців позбавлення волі.

Керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В :

Клопотання начальника державної установи «Темнівська виправна колонія (№100) ОСОБА_5 про пом`якшення покарання у випадку, передбаченому ч.3 ст.74 КК України, відносно засудженого ОСОБА_4 задовольнити.
Визначити ОСОБА_4 покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2016 року:
- за ч.2 ст.15, ч.1 ст. 185 КК України у виді 2 (двох) років обмеження волі.

- за ч.2 ст. 185 КК України раніше призначене у виді 3 років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України визначити ОСОБА_4 за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покарання - раніше призначене даним вироком у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання з випробуванням строком 2 (два) роки.
Визначити ОСОБА_4 покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 14 травня 2018 року за ч.1 ст. 309 КК України у виді 4 (чотирьох) років обмеження волі.
На підставі ч.1 ст. 71, ст. 72 КК України ОСОБА_4 визначити покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 06 вересня 2016 року раніше призначене вироком - у виді 3 (трьох) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1