ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1196/20 Справа № 191/2375/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2020 року про задоволення клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Мар`ївка, Синельниківського району, Дніпропетровської області, громадянки України, з загальною середньою освітою, заміжньої, не працюючої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої відповідно до ст. 89 КК України
підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186, у кримінальному провадженні № 0001002,
за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,
підозрюваної ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
встановила:
Ухвалою слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2020 року задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання останньою покладених на неї процесуальних обов`язків на строк 60 днів, тобто до 12 жовтня 2020 року із визначенням застави у розмірі 40 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 84 080 грн.
Рішення суду обґрунтовано наступним.
Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 01 серпня 2020 року приблизно о 17 годині 30 хвилин, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, спільно з ОСОБА_9 прибули до місцевої мешканки ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_2 . Перебуваючи з дозволу власниці даного приватного домоволодіння, ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_9 та потерпілою ОСОБА_10 стали разом вживати алкогольні напої. ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що у потерпілої може бути майно, яке представляє матеріальну цінність та яке можна звернути на свою користь, і у них раптово виник прямий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчинене повторно за попередньо змовою групою осіб. Приблизно о 18 годині 30 хвилин 01 серпня 2020 року ОСОБА_6 , реалізуючи свій прямий спільний злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, вчинене за попередньою змовою групою осіб та звернення його на свою користь, розуміючи, що за її діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, оскільки ОСОБА_10 спала, а ОСОБА_11 покинув територію домоволодіння, зайшла до будинку, де в зальній та спальній кімнатах побачила речі потерпілої ОСОБА_10 . Близько 18 години 50 хвилин ОСОБА_6 та ОСОБА_9 , спільними діями склали частину речей потерпілої до двох поліетиленових пакетів багажного типу, а іншу частину речей ОСОБА_9 тримав в руках. З метою доведення спільного злочину до кінця, з викраденим майном ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_9 вийшли за територію домоволодіння, де направились по вул. Гоголя. Далі, слідуючи по вказаній вулиці ОСОБА_6 та ОСОБА_9 побачили ОСОБА_11 , який зрозумів протиправність їхніх дій та почав вимагати зупинитись і припинити вчинення крадіжки. ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_9 незважаючи на те, що їх злочинні дії виявлені ОСОБА_11 і стали носити відкритий характер, від своєї мети на заволодіння чужим майном не відмовилися та в них раптово виник спільний прямий злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж). В цей же час ОСОБА_6 спільно з ОСОБА_9 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне відкрите викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, незважаючи на присутність ОСОБА_11 , розуміючи, що за їх злочинними діями спостерігають інші особи, і вони носять відкритий характер прискорили свій рух, при цьому ігноруючи вимогу ОСОБА_11 зупинитися та з викраденим майном побігли по вулиці.
Ризоєва Л.М. спільно з ОСОБА_9 з майном потерпілої з місця вчинення кримінального правопорушення втекли, чим отримали можливість розпоряджатися викраденим майном, спричинивши останній матеріальний збиток на загальну суму 1358 гривень 60 копійок.
Таким чином, ОСОБА_6 органом слідства підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Слідчим суддею встановлено, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , є тяжким, підозрювана не працює, раніше притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних умисних корисливих кримінальних правопорушень, на даний час в провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальна справа №191/2516/18 за обвинуваченням останньої у вчиненні під час іспитового строку злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України, в якому ОСОБА_6 двічі судом оголошувалася у розшук і 28 травня 2020 року до неї було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що свідчить про систематичний характер вчинення корисливих кримінальних правопорушень.
У зв`язку з вищевикладеним, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність достатніх підстав для застосування до підозрюваної найбільш суворого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки підозрювана, перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, а також переховуватися від органів досудового розслідування.
Захисник не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження, мотивуючи тим, що строк пропущений з поважних причин, оскільки оскаржувану ухвалу було постановлено без його участі та її копію було отримано лише 21.08.2020 року, щодо апеляційних вимог, просить ухвалу слідчого судді скасувати та змінити підозрюваній ОСОБА_6 запобіжний захід на такий, що не пов`язаний з позбавленням волі.
Посилається на те, що слідчим та прокурором не встановлено обставин, які б свідчили, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Вказує, що в повідомленні про підозру зазначено, що ОСОБА_6 скоїла кримінальне правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, однак в матеріалах клопотання відсутній будь-який акт освідування ОСОБА_6 на предмет вживання алкоголю.
Зазначає, що в матеріалах клопотання є копія висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи, однак останній не містить обов`язкових його реквізитів, а саме підписів та печаток і не може розглядатися як висновок експерта, а тому посилання на нього в ухвалі слідчого судді є недопустимим. Крім того вказує, що при призначенні даної експертизи було порушено право підозрюваної ОСОБА_6 заявляти відвід експерту.
Звертає увагу, що слідчим суддею не було враховано, що ОСОБА_6 визнає свою провину, а також те, що остання не була ініціатором скоєння даного кримінального правопорушення та її прихід за місцем мешкання потерпілої не мав своєю метою вчинення кримінального правопорушення.
Під час апеляційного розгляду підозрювана та її захисник підтримали вимоги своєї апеляційної скарги, просили їх задовольнити в повному обсязі.
Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту, вважала ухвалу місцевого суду законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді відповідно до ст. 395 КПК України подається протягом п`яти днів з дня її оголошення, а якщо ухвалу суду або слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії відповідного судового рішення.
Колегією встановлено, що розгляд клопотання слідчого судом першої інстанції проведений за відсутності адвоката ОСОБА_7 , тому колегія суддів вважає, що строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді останньому слід поновити.
Як вбачається з наданих матеріалів, в провадженні СВ Синельниківського ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001002 від 02 серпня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється у відкритому викраденні чужого майна (грабежі), вчиненому повторно за попередньою змовою групою осіб.
12 серпня 2020 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. В цей же день слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
Ухвалою слідчого судді Синельниківського районного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2020 року клопотання слідчого задоволено та застосовано до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 12 жовтня 2020 року із визначенням застави у розмірі 84080 грн.
В силу ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону ним були дотримані у повному обсязі.
Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст. 193, ст. 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваної виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки остання обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема те, що у розумінні практики ЄСПЛ тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі Ілійков проти Болгарії №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Обґрунтованими є й висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрювана ОСОБА_6 , перебуваючи на волі може вчинити спроби ухилитися від слідства та суду та може вчинити інше кримінальне правопорушення.
При цьому судом першої інстанції враховано вагомість доказів обґрунтованості підозри ОСОБА_6 , тяжкість покарання, яке загрожує їй за вчинення вищевказаного злочину, а також те, що вона офіційно не працює, раніше притягувалася до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних умисних корисливих кримінальних правопорушень, на даний час в провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні під час іспитового строку кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст.186 КК України, в якому остання двічі судом оголошувалася у розшук і 28 травня 2020 року до неї було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, що свідчить про систематичний характер вчинення корисливих кримінальних правопорушень.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що зазначені ризики є суттєвими, і їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_6 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, зокрема у вигляді домашнього арешту, на якому наполягали підозрювана та її захисник, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваної, не можуть їм запобігти.
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає доводи сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, є необґрунтованими.
Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_6 визнає свою провину, а також про те, що остання не була ініціатором скоєння даного кримінального правопорушення та її прихід за місцем мешкання потерпілої не мав своєю метою вчинення кримінального правопорушення, на думку колегії суддів не можуть слугувати підставою для скасування ухвали слідчого судді та заміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Що стосується посилання захисника на те, що в матеріалах клопотання наявна копія висновку експерта за результатами проведення судово-товарознавчої експертизи, який не містить підписів та печаток і не може розглядатися як висновок експерта, то вони є безпідставними, оскільки слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень.
Всі інші доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. На переконання колегії судів ухвалюючи рішення слідчий суддя з достатньою повнотою врахував всі обставини, які в силу вимог ст. ст. 177, 178, 184 КПК України могли вплинути на його висновки.
Порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, не встановлено.
Отже, ухвала слідчого судді є законною, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Поновити захиснику підозрюваної ОСОБА_6 - адвокату ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2020 року.
Апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 14 серпня 2020 року про задоволення клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4