Справа 688/831/20
№ 1-кп/688/101/20
Вирок
Іменем України

23 вересня 2020 року м.Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1
з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5 ,
потерпілої ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м. Шепетівці Хмельницької області кримінальне провадження № 0000240 по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Красносілка Шепетівського району Хмельницької області, громадянина України (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Шепетівським РВ УМВС України в Хмельницькій області 01 квітня 2005 року), не одруженого, фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , учасника бойових дій, особи з інвалідністю І групи А,
у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

встановив:

23 серпня 2019 року близько 21 год. 40 хв. ОСОБА_4 в порушення пункту 2.9 (а) Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 №1306 (далі - Правила дорожнього руху) на автодорозі «Шепетівка-Чуднів-Бердичів» від м.Шепетівки в напрямку с. Судилків Шепетівського району Хмельницької області, керував автомобілем «Аudі 80», д.н. НОМЕР_2 , в салоні якого перевозив пасажира ОСОБА_8 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Рухаючись на ділянці 0 км + 96 м. вказаної автодороги, ОСОБА_4 , в порушення вимог пунктів 1.5, 2.3(б), 1.10 (термін узбіччя) 12.1 Правил дорожнього руху, наближаючись до заокруглення дороги ліворуч, не відреагував на зміну дорожньої обстановки, не врахував дорожні умови, ширину проїзної частини, її заокруглення, габарити керованого ним транспортного засобу, не вибрав безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, внаслідок чого допустив виїзд на праве по ходу руху узбіччя, що призвело до втрати поперечної стійкості автомобіля (занос), з подальшим виїздом на ліве узбіччя, та лівий кювет, де відбулося перекидання автомобіля з подальшим зіткненням з опорою лінії електропередач. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажир «Аudі 80», д.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження у вигляді: саден на поверхні шиї справа, тринадцяти саден на поверхні правого передпліччя, синця на тильній поверхні правої кисті, садна на поверхні правого плечового суглобу, тупої закритої внутрішньочерепної травми з крововиливом під м`яку оболонку лобного полюса правої півкулі головного мозку, садна на поверхні лоба справа, садна в правій виличній ділянці голови, тупої закритої травми грудної клітини з переломами чотирьох ребер правої половини грудної клітини, з розривами обох легенів та двобічним гемопневмоториксом, саден та підшкірних крововиливів задньої поверхні грудної клітки, які мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент спричинення, а в даному випадку, що призвели до смерті ОСОБА_8 на місці події.
Порушення ОСОБА_4 вимог п.п. 1.5, 1.10 (термін узбіччя), 2.3(б), 12.1 Правил дорожнього руху України перебувають у прямому причинному зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою та її наслідками - спричиненням смерті потерпілого ОСОБА_8 .

Порушення ОСОБА_4 вимог п. 2.9 (а) Правил дорожнього руху України щодо перебування в стані алкогольного сп`яніння, у якому він керував транспортним засобом, характеризують його фізіологічний стан, який сприяв порушенню обвинуваченим вищезазначених норм Правил дорожнього руху.

В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав свою провину в скоєнні інкримінованого йому злочину. Суду показав, що з потерпілим ОСОБА_8 проходив військову службу в одній військовій частині НОМЕР_3 , були приятелями. 23 серпня 2019 року по завершенні служби, разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вирішили відсвяткувати День частини та День прапора, після чого він мав відвезти ОСОБА_8 , на його прохання, в с. Медведівку Шепетівського району. У нього на квартирі, яку він винаймав в м.Шепетівці, всі троє випили пляшку горілки, ОСОБА_8 переодягнувся з форменого одягу в його речі, і всі разом пішли в кафе, в якому ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вживали пиво, а він випив енергетичний напій. Подій, які відбувалися далі, він не пам`ятає, внаслідок отриманої у ДТП травми. Цивільний позов про відшкодування моральної шкоди визнав частково. Зазначив, що не відшкодував потерпілій завдану моральну шкоду, оскільки не працює, внаслідок інвалідності пересувається на візку, не має будь-якого майна, що може бути реалізоване в рахунок відшкодування. Попросив пробачення у потерпілих, зазначив, що після отримання пенсії по інвалідності, зможе допомагати сім`ї потерпілого.
Допитана в судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 суду показала, що ОСОБА_8 був її рідним братом. В той день вона з ним не розмовляла. Про дорожньо-транспортну пригоду, у якій загинув брат, розповіла сусідка. Зазначила, що протягом року з дня смерті чоловіка обвинувачений жодного разу не зателефонував, не попросив вибачення. Просила врахувати, що обвинувачений свідомо сів за кермо в стані алкогольного сп`яніння, чим наразив на небезпеку її брата та інших осіб учасників дорожнього руху, своїми діями зруйнував їм життя, а тому для нього справедливим буде покарання у виді позбавлення волі.
Потерпіла ОСОБА_7 суду показала, що є дружиною ОСОБА_8 23 серпня 2019 року о 17 год. 30 хв. зателефонувала чоловікові, який був на військовій службі, він повідомив, що затримується. Насварившись на нього, просила йти додому, він пообіцяв та поклав слухавку. Пізніше зателефонувала до його матері, а ввечері подзвонила свекруха та повідомила, що сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій загинув її чоловік. Позов про відшкодування моральної шкоди підтримала. Зазначила, що не пробачає потерпілому, чоловік знав їх дитину лише 4 місяці та 2 тижні, не встиг порадіти його вихованню. Просила призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показав, що 23 серпня 2019 року після військової служби йому зателефонував покійний ОСОБА_8 , запропонував підвезти додому на автомобілі ОСОБА_4 . По дорозі придбали продукти та спиртне і зайшли на квартиру до ОСОБА_4 , де втрьох випили пляшку горілки. Після телефонного дзвінка його дружини, вийшли на вулицю, ОСОБА_4 завірив його, що автомобілем не керуватиме, бо вживав спиртне, а ОСОБА_8 повідомив, що за ним приїдуть. Хлопці його провели, і він пішов додому.
Свідок ОСОБА_10 суду показав, що 23 серпня 2019 року після 18 год. був вдома із сім`єю. Йому зателефонували ОСОБА_4 та ОСОБА_8 , котрі знаходилися у дворі його будинку та запропонували зустрітися. Після нетривалої розмови в дворі, зайшли в кафе, де він з ОСОБА_8 випили по пляшці пива, а ОСОБА_4 енергетичний напій. Після цього він повернувся додому, а хлопці пішли в сторону МРЕО без автомобіля.
Свідки ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 суду показали, що 23 серпня 2019 року після 21 год. 40 хв. виїжджали на місце дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за містом на автодорозі в напрямку села Судилків. Коли вони під`їхали, на місці події вже знаходилася карета швидкої допомоги, біля неї на ношах лежав водій автомобіля. Автомобіль був перевернутий, вони поставили автомобіль на колеса та дістали з автомобіля труп потерпілого.
Винуватість ОСОБА_4 у вчиненні злочину за встановлених судом обставин підтверджена в судовому засіданні письмовими доказами та процесуальними документами, наданими стороною обвинувачення.

Так, 23 серпня 2019 року о 21:47:28 до чергового Шепетівського ВП ГУ НП в Хмельницькій області надійшло повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду наступного змісту: «за Шепетівкою в сторону Судилкова лежить перевернуте авто Ауді-Б4, державні номерні знаки зняті, є значні пошкодження авто, біля авто нікого немає».
24 серпня 2019 року о 03:06:22 по даному факту до ЄРДР внесено відповідні відомості та зареєстровано кримінальне провадження за №0000240.
Постановою прокурора відділу прокуратури Хмельницької області від 19 вересня 2019 року визначено нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва досудовим розслідуванням у даному кримінальному провадженні за працівниками військової прокуратури Хмельницького гарнізону Західного регіону України.
Протоколом огляду місця події від 24 серпня 2019 року, схемою до протоколу та фото-таблицями до протоколу встановлено, що місцем вчинення дорожньо-транспортної пригоди є 0 км + 96 м. автодороги Т2309 «Шепетівка-Чуднів-Бердичів». Оглядом встановлено, що зі сторони м.Шепетівки до с. Судилків наявний лівий поворот. Дорожнє покриття асфальтобетонне, сухе, для двох напрямків, шириною 7,2 м, з одною смугою, шириною 3,6 м для руху в кожному напрямку, ширина узбіччя складає 3,5 м. До проїжджої частини з обох боків примикають узбіччя, за якими розміщені лісопосадки з обох боків. Під час огляду зафіксовано, що автомобіль «Аudі 80», р.н. НОМЕР_2 , знаходиться в лісосмузі в напрямку до с.Судилків після зіткнення з електроопорою. На схемі, фото-таблицях та у протоколі детально зафіксовано прив`язку до елементів дороги місце розташування автомобіля, слідів бокового заносу на асфальті, узбіччі та по трав`яному покритті. Зафіксовано, що біля електроопори та автомобіля наявний осип бруду, скла та пластмаси, а також на електроопорі біля автомобіля зафіксовано сліди подряпин та нашарування зеленого кольору. Описано зовнішні пошкодження автомобіля «Аudі 80», р.н. НОМЕР_2 , а саме: деформований дах та кузов автомобіля, розбите скло. Оглядом встановлено, що труп ОСОБА_8 розташований на місці пригоди на зеленій зоні. З місця події вилучено автомобіль «Аudі 80», р.н. НОМЕР_2 .
Зафіксовані у протоколі та додатках до нього відомості підтверджують встановлені судом обставини щодо місця дорожньо-транспортної пригоди та відповідають показанням свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 щодо місця події, місця знаходження автомобіля, його водія та трупа потерпілого.
Вилучений з місця дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Аudі 80», р.н. НОМЕР_2 , постановою слідчого від 24 серпня 2019 року визнаний речовим доказом.
Автомобіль, яким керував ОСОБА_4 , на час вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди був технічно справним, що підтверджується висновком експерта №10.2-0340:19 від 05 вересня 2019 року, яким встановлено, що рульове керування та робоча гальмова система автомобіля «Аudі 80», р.н. НОМЕР_2 , на момент огляду перебували в працездатному стані та виконували свої конструктивні функції. Ознак, які б свідчили про непрацездатність чи відмову вказаних систем до моменту ДТП не встановлено.
Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №10.1-0072:20 від 24 лютого 2020 року в заданій дорожній ситуації водій автомобіля «Аudі 80» р.н. НОМЕР_2 , - ОСОБА_4 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 1.10 (термін «узбіччя»), 10.1, 11.1, 12.1, 12.2, 12.6 (ґ) Правил дорожнього руху України .
В умовах даної пригоди технічна можливість у водія автомобіля «Аudі 80», р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 уникнути виїзду за межі проїзної частини з втратою поперечної стійкості автомобіля та подальшим зіткненням з електроопорою залежала від виконання ним вимог п.п.1.10 (термін «узбіччя»), 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України. Тобто, водій автомобіля «Аudі 80», р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 з технічної точки зору мав технічну можливість уникнути виїзду за межі проїзної частини дороги з втратою поперечної стійкості автомобіля та подальшим зіткненням з електроопорою, виконуючи вимоги вказаних пунктів Правил дорожнього руху України.
Згідно лікарського свідоцтва про смерть №1876 від 25 серпня 2019 року ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Смерть настала на автодорозі Т2309, причиною смерті є двобічний гемопневмоторакс, травма грудної клітки, поєднані з субарахноїдальним крововиливом.
Згідно висновку судово-медичної експертизи №219 від 18 вересня 2019 року на підставі даних судово-медичної експертизі трупа ОСОБА_8 виявлені такі тілесні ушкодження:
а) тупа закрита травма грудної клітки з переломами чотирьох ребер правої половини грудної клітки, з розривами обох легенів та двобічним гемопневмотораксом, саднами та підшкірними крововиливами задньої поверхні грудної клітки. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів або при ударах об такі, незадовго до настання смерті, мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент спричинення, а в даному випадку, що призвели до смерті;
б) тупа закрита внутрішньочерепна травма з крововиливом під м`яку оболонку лобного полюса правої півкулі головного мозку, садном на поверхні лоба справа, садном в правій виличній ділянці голови. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів або при ударах об такі, незадовго до настання смерті, встановити ступінь тяжкості даних тілесних ушкоджень не представляється можливим так як невідомий їх клінічний перебіг у зв`язку з настанням смерті;
в) садно на поверхні шиї справа, тринадцять саден на поверхні правого передпліччя, синець на тильній поверхні правої кисті, садно на поверхні правого плечового суглобу. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупих твердих предметів або при ударах об такі, незадовго до настання смерті, мають ознаки тілесних ушкоджень легкого ступеня тяжкості по відношенню до живої людини та в причинному зв`язку з настанням смерті не знаходяться.
Смерть ОСОБА_8 настала внаслідок тупої закритої травми грудної клітки з переломами чотирьох ребер правої половини грудної клітки, з розривами обох легенів та двобічним гемопневмотораксом, настала на місці дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 23 серпня 2019 р. близько 21.40 год.
Згідно висновку судово-медичної експертизи крові та сечі з трупа №1590 від 02 вересня 2019 року при судово-медичній експертизі зразків крові та сечі з трупа ОСОБА_8 , 1995 року народження, наявність етилового алкоголю не виявлено. Не виявлено:метиловий, пропіловий, бутиловий, аміловий спирти та їх ізомери.

Згідно висновку судово-медичної експертизи шматочків внутрішніх органів від трупа ОСОБА_8 №1429 від 13 вересня 2019 року встановлено повнокров`я досліджуваних органів. Набрякголовного мозку. Дрібновогнищевий субарахноїдальний крововилив в головний мозок. Поодинокі дрібновогнищеві та периваскулярні крововиливи в речовині мозку. Ділянки фрагментації м`язових волокон, ділянки зернисто-глибчастого розпаду міокарду. Помірний набряк міжволоконної сполучної тканини міокарду. Розрив легень. Ділянки серозного набряку. Поширені ділянки емфіземи з дистелектазами в легенях. Дистрофія нирок та печінки.

Висновки експертиз узгоджуються між собою та даними протоколу огляду місця події щодо механізму отриманих ОСОБА_8 травм та настання смерті потерпілого на місці ДТП.
Суд не приймає до уваги показання обвинуваченого ОСОБА_4 та свідка ОСОБА_9 щодо вживання потерпілим ОСОБА_8 спиртних напоїв незадовго до дорожньо-транспортної пригоди, оскільки такі суперечать висновкам судово-медичних експертиз та не впливають на кваліфікацію інкримінованого обвинуваченому діяння.
Згідно акту обстеження дорожніх умов на ділянці автомобільної дороги Т2309 Шепетівка-Чуднів-Бердичів 0 км+096м, встановлено, що видимість не обмежується, на ділянці дороги розміщено технічні засоби регулювання дорожнього руху: праворуч: дорожні знаки: 1.2 (небезпечний поворот); 1.23.1 (прилягання другорядної дороги) 5.46 (кінець населеного пункту м. Шепетівка), дорожня розмітка 1.1.; ліворуч: дорожні знаки: 5.45 (початок населеного пункту м. Шепетівка), АЗС «АВІАС», дорожня розмітка 1.1.Недоліків в утриманні дороги, які необхідно усунути для забезпечення безпеки дорожнього руху немає, недоліків в утриманні дороги, які сприяли скоєнню ДТП (або вплинули на тяжкість її наслідків) не виявлено.
За даними спостережень аерологічної станції Шепетівка 23 серпня 2019 року були наступні погодні умови: середньодобова температура повітря становила 17,1 градусів тепла, вологість повітря - 69%, максимальна швидкість вітру 7 м/сек, малохмарно, без опадів. Станом на 21 годину температура повітря складала 17,8 градуси тепла, вологість 60%, вітер 5м/сек., ясно, без опадів, видимість 9,8 км.
Відомості про дорожні та погодні умови свідчать про відсутність будь-яких сторонніх факторів, які б мали об`єктивний вплив на причину дорожньо-транспортної пригоди та свідчать про те, що дана пригода сталася виключно внаслідок порушення ОСОБА_4 правил безпеки дорожнього руху.
Згідно результату токсикологічного дослідження від 03 вересня 2019 року №1178,1178 в біологічному матеріалі (крові та сечі) ОСОБА_4 виявлено алкоголю відповідно 0,887 проміле, 1,757 проміле.
Дані, здобуті під час дослідження в судовому засіданні письмових доказів, узгоджуються між собою та з показаннями обвинуваченого, потерпілих, свідків щодо дати, часу, місця та обставин вчинення злочину.
Вказані докази судом визнаються належними доказами, оскільки вони підтверджують подію злочину та винуватість обвинуваченого у його вчиненні, а також оцінюються судом як достовірні, оскільки підстав сумніватися у їх правдивості судом не встановлено, та допустимі, оскільки здобуті з дотриманням відповідної процедури.

Вирішуючи питання кваліфікації дій обвинуваченого, суд враховує, що злочином є протиправне, суспільно небезпечне, винне діяння, вчинене суб`єктом злочину (ч.1 ст.11 КК). Одним з елементів складу злочину є певна поведінка людини, свідомий та вольовий її вчинок, а не певний стан особи.

Диспозиція ст. 286 КК сформульована законодавцем як бланкетна, тому для встановлення ознак об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого цією статтею, потрібно встановити які саме порушення Правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту були допущені особою, котра керувала транспортним засобом у момент ДТП.

Злочин, передбачений ч.3 ст. 286 КК, є злочином із так званим матеріальним складом, і обов`язковою ознакою його об`єктивної сторони, що характеризує вчинене діяння є не будь-які з допущених особою порушень ПДР, а лише ті з них, які спричиняють суспільно небезпечні наслідки, передбачені цією частиною статті, тобто тільки такі порушення ПДР, які є причиною настання цих наслідків і, отже, перебувають із ними у причинному зв`язку.

Відповідно до п.1.5. Правил дорожнього руху України дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків. Відповідно до п.2.3. (б) ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатись від керуванням цим засобом у дорозі. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен урахувати дорожню обстановку, а також стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним (п.12.1 ПДР) Відповідно до п.1.10. узбіччя - це виділений конструктивно або суцільною лінією дорожньої розмітки елемент автомобільної дороги, який прилягає безпосередньо до зовнішнього краю проїзної частини, розташований з нею на одному рівні та не призначений для руху транспортних засобів, крім випадків, передбачених цими Правилами. Узбіччя може використовуватися для зупинки і стоянки транспортних засобів, руху пішоходів, мопедів, велосипедів (за відсутності тротуарів, пішохідних, велосипедних доріжок або у разі неможливості пересуватися по них), гужових возів (саней).

Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд дійшов висновку, що ОСОБА_4 будучи особою, яка керує транспортним засобом, порушив вимоги п.1.5, п.2.3(б),12.1, 1.10 Правил дорожнього руху України, оскільки, наближаючись до заокруглення дороги ліворуч, не відреагував на зміну дорожньої обстановки, не врахував дорожні умови, ширину проїзної частини дороги, її заокруглення, габарити транспортного засобу, яким керував, не був достатньо уважним та не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух транспортного засобу та безпечно керувати ним, допустив виїзд на праве по ходу руху узбіччя, що привело до втрати поперечної стійкості автомобіля (занос), з подальшим виїздом на ліве узбіччя та лівий кювет, де відбулося перекидання автомобіля з подальшим зіткненням з опорою лінії електропередач, внаслідок чого потерпілий загинув на місці події.

Вищевказані порушення Правил дорожнього руху України, допущенні водієм автомобіля марки «Аudі 80», р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_4 перебувають у прямому причинному зв`язку із скоєнням дорожньо-транспортної пригоди та наслідками у вигляді смерті потерпілого ОСОБА_8 .

Суд зазначає, що ДТП сталась унаслідок дій обвинуваченого, який керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги п. 2.9 (а) ПДР . Стан алкогольного сп`яніння, у якому обвинувачений керував транспортним засобом, знижував його увагу та швидкість реакції, та сприяв порушенню водієм п.1.5, п.2.3 (б), 12.1, 1.10 Правил дорожнього руху України, проте саме порушення п.2.9 (а) ПДР не було безпосередньою причиною настання суспільно небезпечних наслідків, а отже причинного зв`язку з наслідками, що настали, воно не мало.

Керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, хоча і становить порушення вимог п.2.9 (а) ПДР, однак само по собі не може виступати прямою безпосередньою причиною настання ДТП та її наслідків у вигляді заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень або смерті. Стан сп`яніння не охоплюється об`єктивною стороною (не є кваліфікуючою ознакою) злочину, передбаченого ст.286 КК, і при призначенні покарання особі може враховуватись як обставина, що обтяжує покарання згідно з п.13 ч.2 ст. 67 КК, незважаючи на вказівку на такий стан особи у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, не вважається тотожним кваліфікуючим ознакам злочину, є ширшим, адже у цьому формулюванні згідно з п.2 ч.3 ст. 374 КПК зазначається: формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення, тобто зазначаються й такі обставини кримінального правопорушення, які безпосередньо не входять до складу його об`єктивної сторони.

Такий висновок міститься у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року, справа № 682/956/17, провадження N 13-31кс19.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч.2 ст.286 КК України як порушення Правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Згідно зі статтями 50, 65 КК особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Покарання має бути справедливим, визначається з урахуванням інтересів усіх суб`єктів кримінально-правових відносин, а також інших осіб з погляду підвищення рівня їх безпеки шляхом запобігання вчиненню нових злочинів і надання підстав правомірно очікувати відповідну протиправному діянню реакцію держави, що є важливим чинником юридичної захищеності людини.

Суд бере до уваги, що ОСОБА_4 уперше притягається до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання та військової служби, яку проходив до дорожньо-транспортної пригоди, має інвалідність 1 групи А, є учасником бойових дій, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, повністю визнав вину у вчиненому, щиро розкаявся, що є пом`якшуючою покарання обставиною відповідно до ст. 66 КК України, позицію потерпілих, які вважали за необхідне обрати йому суворий захід примусу.

Крім того, суд враховує, що ОСОБА_4 у населеному пункті керував автомобілем у стані алкогольного сп`яніння, що відповідно до ст. 67 КК України є обставиною обтяжуючою покарання, і цим самим грубо порушив правила безпеки дорожнього руху, створивши серйозну загрозу життю і здоров`ю для його учасників. Його протиправні дії призвели до тяжких непоправних наслідків у вигляді смерті людини, тоді як відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя, здоров`я та безпека належать до найвищих соціальних цінностей.

Не знижує тяжкості й небезпечності злочину, вчиненого за наведених обставин, характеристика ОСОБА_4 у загальносоціальному плані, а також його посткримінальна поведінка в судовому засіданні, спрямована на залагодження своєї провини перед потерпілими.

Зазначені обставини у своїй сукупності дають підстави для призначення ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч.2 ст.286 КК у виді позбавлення волі, але вище її нижньої межі, з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

Підстав для застосування ст.ст.69,75 КК України суд не вбачає, з огляду на відсутність у справі достатньої сукупності обставин, що пом`якшують та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.

На переконання суду покарання у виді позбавлення волі повністю відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи, ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення та даним про його особу.

Оскільки обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід не обирався, прокурор з відповідним клопотанням до суду не звертався, обвинувачений з`являвся в судові засідання за викликом суду, тому підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу немає.

Вирішуючи цивільний позов потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування моральної шкоди в сумі 949924 грн., заявлений нею у власних інтересах та в інтересах малолітнього сина суд дійшов наступного висновку.

Частиною 2 ст.1187 ЦК України передбачено, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 автомобіль марки «Аudі 80», р.н. НОМЕР_2 , належить ОСОБА_14 .

Відповідно до змісту п.2.2 Правил дорожнього руху власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

В судовому засіданні ОСОБА_4 підтвердив, що вказаний автомобіль був придбаний ним у третьої особи без укладання договору купівлі-продажу із власником автомобіля, на підставі виданої ним довіреності, у зв`язку з чим йому було передано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, що давало підстави йому керувати автомобілем. Зазначив, що не укладав договору страхування відповідальності, оскільки є учасником бойових дій, а тому користується відповідною пільгою.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 , маючи право керувати транспортними засобами категорії В, що підтверджується посвідченням водія, керував автомобілем «Аudі 80», р.н. НОМЕР_2 , на відповідній правовій підставі, оскільки за довіреністю власника автомобіля йому було передано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Згідно поліса №А0201097 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, діючим станом на 24 серпня 2019 року, автомобіль марки «Аudі 80», р.н. НОМЕР_2 , застрахований страховою компанією ТДВ «Міжнародна СК», яка за згодою позивачки була залучена до участі в справі як співвідповідач.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові у справі №755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) від 04 липня 2018 року покладання обов`язку відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Так, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування відповідно до умов укладеного договору виступає страховик завдавача шкоди.

Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди такою особою можливе за умови, що згідно з договором страхування або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

В судовому засіданні встановлено, що страхова компанія ТДВ «Міжнародна СК», не є відповідальною за відшкодування шкоди, завданої ОСОБА_4 , оскільки між ними не укладався договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів згідно полісу №А0201097. Будучи учасником бойових дій, ОСОБА_4 звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України (ст.13 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої є особа, звільнена від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, проводить МТСБУ (Моторне транспортне страхове бюро України) у порядку, визначеному даним Законом.

Звертаючись з позовом про відшкодування моральної шкоди, потерпіла визначила розмір моральної шкоди, завданої їй та її малолітньому сину по 500000 грн. кожному. Просила стягнути з обвинуваченого різницю між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування, визначеного відповідно до ст.27.3 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка покривається МТСБУ, в сумі по 474962 грн. кожному.

Оскільки у страховика СК ТДВ «Міжнародна СК», відповідно до договору страхування чи Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не виникло обов`язку на виплату страхового відшкодування, потерпіла, як слідує з її пояснень у судовому засіданні та зі змісту позовної заяви, звернулась про стягнення страхового відшкодування за завдану матеріальну та моральну шкоду внаслідок ДТП у порядку цивільного судочинства, належним відповідачем за позовом про відшкодування моральної шкоди (за мінусом регламентної виплати) є обвинувачений, оскільки згідно ст.1194 ЦК України обвинувачений, у зв`язку з недостатністю страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої ним моральної шкоди зобов`язаний сплатити потерпілій різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою яка покривається МТСБУ.

Частиною 5 ст.1187 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

В судовому засіданні не знайшло свого підтвердження, що потерпілий ОСОБА_8 мав свідоме бажання отримати шкоду завдяки джерелу підвищеної небезпеки.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано смертю фізичної особи, внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Потерпіла ОСОБА_7 та її малолітній син відповідно до ч.2 ст.1168 ЦК України мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю потерпілого.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

В даному випадку, вимогу щодо стягнення моральної шкоди, потерпіла обґрунтовує тим, що така шкода завдана їй внаслідок смерті чоловіка і батька малолітнього сина, та полягає у переживаннях, душевному болю та моральних стражданнях, у зв`язку з цим.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 вчинив даний злочин з необережності, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, чим свідомо наразив потерпілого на небезпеку.

Відтак, суд враховує суб`єктивне ставлення потерпілої до передчасної втрати нею чоловіка та батька малолітнього сина, до свого життя після його смерті, та адекватне уявлення про її психічні страждання.

Безповоротно втративши чоловіка та батька дитини, потерпіла усвідомлює, що втратила перспективи щодо звичних життєвих проблем, надію спільно виховувати сина, мати підтримку, дитина втратила батьківські піклування та турботу, а відтак несе моральні страждання, викликані необхідністю докладати зусиль для аргументації подальшого власного життя, що позбавляє її можливості вести звичний спосіб життя.

Враховуючи нематеріальність моральних страждань, відсутність чітких критеріїв майнового виразу душевного болю, з урахуванням принципів розумності та справедливості, суд вважає, що потерпілій та її малолітньому сину завдана моральна шкода, яка полягає у втраті душевного спокою, перебуванні у постійному стані стресу, що має триваючий характер. Визначаючи суму грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що життя людини є найвищою соціальною цінністю, а тому позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково, стягнувши з обвинуваченого на користь потерпілої 200000 грн. у відшкодування завданої їй моральної шкоди та на користь малолітнього сина 300000 гривень. На переконання суду такий розмір моральної шкоди, з урахування глибини страждань потерпілої, а також того, що негативні наслідки вчиненого обвинуваченим злочину мають незворотній характер, не може вважатися завищеним або надмірним.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого згідно зі ст. 124 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376 КПК України, суд, -

ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з дня фактичного звернення вироку до виконання.

Цивільний позов ОСОБА_7 у власних інтересах та в інтересах малолітнього сина ОСОБА_15 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 200000 гривень у відшкодування завданої їй моральної шкоди, та 300000 гривень у відшкодування моральної шкоди, завданої малолітньому сину ОСОБА_15 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз в сумі 2512 (дві тисячі п`ятсот дванадцять) гривень 15 коп.

Зняти арешт накладений на автомобіль марки «Аudі 80», р.н. НОМЕР_2 , відповідно до ухвали слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 серпня 2019 року.

Речові докази:

автомобіль марки «Аudі 80», р.н. НОМЕР_2 , який поміщено на відповідальне зберігання на територію майданчика тимчасового у тримання ГУНП в Хмельницькій області (м. Шепетівка вул. Старокостянтинівське шосе, 31) повернути законному володільцю ОСОБА_4 ;

пару кросівок вилучених із автомобіля «Аudі 80», р.н. НОМЕР_2 , повернути власнику ОСОБА_16 ;

змиви із керма, ручки коробки передач - знищити.

Згідно ст.ст.376, 392, 393, 395,532 КПК України вирок може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено,вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: