Справа №-613/846/20 Провадження №-1-кп/613/163/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2020 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Богодухові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000028 від 15.01.2020, за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Золочів Харківської області, українки, громадянки України, розлученої, не працюючої, з професійно-технічною освітою, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої:

19.04.2016 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки з іспитовим строком 1 рік;

27.03.2017 року Богодухівським районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення строком на 3 роки 1 місяць, з урахуванням ч. 5 ст. 72 КК України, Закону України «Про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VІІІ від 26.11.2015, зараховано з 28.03.2017 по 20.06.2017. Згідно ухвали апеляційного суду Харківської області від 16.01.2018 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, Закону України «Про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VІІІ від 26.11.2015, зараховано у строк покарання попереднє ув`язнення з 28.03.2017 по 20.06.2017. Згідно ухвали Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.10.2018 на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, Закону України «Про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VІІІ від 26.11.2015 року, зараховано у строк покарання попереднє ув`язнення з 20.06.2017 по 16.01.2018, включно.

09.04.2019 року звільненої з місця відбування покарання після відбуття строку покарання,
у вчиненні кримінального правопорушення проступку, передбаченого ст. 395 КК України, -
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , звільнившись з місць позбавлення волі, на шлях виправлення не стала і відносно неї 17 липня 2019 року постановою Богодухівського районного суду Харківської області було встановлено адміністративний нагляд терміном на 1 (один) рік та обмеження, згідно яких ОСОБА_6 заборонено перебування в місцях продажу алкогольних напоїв з метою їх придбання та вживання; заборонено виїжджати за межі Богодухівського району Харківської області без дозволу Богодухівського відділу поліції ГУНП в Харківській області; зобов`язано ОСОБА_6 проживати за адресою: АДРЕСА_1 та постійно перебувати вдома з 22-00 години до 04-00 години; зобов`язано прибувати на реєстрацію кожну 1 (першу) та 3 (третю) суботи кожного місяця до Богодухівського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області. 17.07.2019 ОСОБА_6 стала на облік до Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області, однак, маючи умисел на ухилення від адміністративного нагляду, в період часу з 29.11.2019 по 14.01.2020 самовільно, без дозволу Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області, залишила місце постійного проживання, не повідомивши про це працівників поліції, без дозволу виїхала за межі Богодухівського району Харківської області та проживала у м. Харкові, чим порушила встановлені відносно неї обмеження адміністративного нагляду.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого правопорушення за ст. 395КК України визнала у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаялась, повністю підтверджує фактичні обставини вчинення правопорушення, надала показання щодо місця, часу, способу вчинення правопорушення так, як вони встановлені судом.

Під час допиту у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 пояснила, що відносно неї було встановлено Богодухівським районним судом Харківської області адміністративний нагляд, правила адміністративного нагляду було їй роз`яснено судом. Після цього ОСОБА_6 певний час з`являлася на реєстрацію до Богодухівського відділу поліції, однак, згодом перестала з`являтися на реєстрацію, оскільки виїхала до м. Харкова, не повідомивши про це Богодухівський відділ поліції ГУНП в Харківській області. Зазначила, що залишила зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за сімейними обставинами, оскільки не могла проживати разом із вітчимом. У м. Харкові обвинувачена мешкала в районі зупинки Комунальної разом із співмешканцем, з яким наразі стосунки розірвано. Після сварки зі співмешканцем, в результаті якої ОСОБА_6 були заподіяні тілесні ушкодження та вона була госпіталізована, ОСОБА_6 влаштувалася в реабілітаційний центр. Вживання алкогольних напоїв категорично заперечує, вказала, що наразі працює неофіційно на будівництві. Розуміє, що своїми діями порушила правила адміністративного нагляду, у вчиненому щиро розкаялась.

Показання ОСОБА_6 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченою змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності її позиції.

Захисник у судовому засіданні просив суд врахувати наявність обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченої щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, а також те, що порушення обвинуваченою правил адміністративного нагляду зумовлене тяжкими життєвими обставинами, у зв`язку з чим просив суд призначити обвинуваченій покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ст. 395 КК України 1 місяць арешту.

Прокурор у судовому засіданні просив суд призначити обвинуваченій покарання у виді арешту строком на 4 місяці.

Враховуючи пояснення обвинуваченої, повне визнання нею своєї вини, а також те, що вона не заперечує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, тому відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченої, дослідженням письмових доказів в частині відомостей, які характеризують особу обвинуваченої.

На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_6 суд кваліфікує за ст. 395 КК України, тобто самовільне залишення особою місця проживання з метою ухилення від адміністративного нагляду, щодо якої встановлено адміністративний нагляд у разі звільнення з місць позбавлення волі.

Суд вважає обґрунтованою таку кваліфікацію дій обвинуваченої та такою, що знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. При таких обставинах, підстав для зміни правової кваліфікації дій обвинуваченої або її виправдання, суд не вбачає.

Під час допиту обвинуваченої в судовому засіданні було з`ясовано, що остання брала участь у всіх слідчих діях, які проводились в ході досудового слідства, зокрема, у проведенні слідчого експерименту, що суд розцінює як активне сприяння розкриттю злочину.

Враховуючи викладене, обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 , суд відповідно до ст. 66 КК України визнає її щире каяття, а також активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_6 , слідством та судом не встановлено.

Дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченої ОСОБА_6 , встановлено, що вона раніше судима, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, має зареєстроване місце проживання, за місцем проживання характеризується нейтрально.

Відповідно до висновку, викладеного у досудовій доповіді про обвинувачену у кримінальному провадженні, виправлення ОСОБА_6 можливе без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк, та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд керується ст. 65 КК України та практикою Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При призначенні покарання судом взято до уваги, що порушенню правил адміністративного нагляду обвинуваченою сприяли тяжкі життєві обставини, зокрема, неможливість мешкати за зареєстрованим місцем проживання разом із вітчимом, який, згідно з довідкою виконавчого комітету Шарівської селищної ради від 17.01.2020, фактично проживає за тією ж адресою, за якою обвинуваченій ОСОБА_6 встановлено адміністративний нагляд.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст. 65 КК України, враховуючи дані про особу обвинуваченої, наявність обставин, які пом`якшують покарання (щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину), відсутність обставин, що обтяжують покарання, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який в силу ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, обставини справи, негативне ставлення обвинуваченої до вчиненого, беручи до уваги вимоги ст. 50 КК України, суд вважає, що призначення тієї міри покарання, про яку просив прокурор арешт строком на 4 місяці, не є необхідним для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Разом з тим, судом враховано, що ОСОБА_6 раніше була двічі засуджена за вчинення тяжких корисливих злочинів.

Отже, беручи до уваги думку прокурора та захисника, враховуючи принцип пропорційності покарання переслідуваній меті, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 покарання в межах санкції ст. 395 КК України у виді арешту строком на 2 місяці, яке є достатнім для виправлення ОСОБА_6 та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.
Запобіжний захід під час досудового слідства обвинуваченій не обирався. З урахуванням вимог ст.ст. 176, 177 КПК України у суду відсутні підстави для обрання запобіжного заходу відносно обвинуваченої.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 373, 374, 394, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення проступку, передбаченого ст. 395 КК України та призначити їй покарання у виді 2 (двох) місяців арешту.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з дня фактичного затримання після набрання вироком законної сили та приведення його до виконання.
Речовий доказ по кримінальному провадженню, а саме диск з відеозаписом слідчого експерименту залишити в матеріалах кримінального провадження №0000028.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Богодухівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1