19.01.2021 363/1578/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2021 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Вишгороді кримінальне провадження за № 0000963 по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Тарасовичі Вишгородського району Київської області, громадянина України, має середню освіту, розлученого, не працює, пенсіонер за віком, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 286 КК України, суд,-

ВСТАНОВИВ:

27.11.2019 року близько 17 години 00 хвилин ОСОБА_5 керуючи технічно-справним автомобілем марки «Volkswagen Т4» реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись проїзною частиною вулиці Київська в с.Демидів Вишгородського району Київської області, в напрямку міста Овруч, неподалік будинку №80, в порушення вимог пункту 2.3 б) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 та введених в дію з 01.01.2002 (далі Правила дорожнього руху), відповідно до якого «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», п.2.3 д) ПДР України «не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху» не був уважний під час керування транспортним засобом, не стежив за дорожньою обстановкою, не реагував на її зміну, внаслідок чого своїми діями створив загрозу безпеці дорожнього руху та, в порушення вимог п.18.1 ПДР України згідно з яким «водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека» проявив злочинну самовпевненість, належним чином не відреагував на зміну дорожньої обстановки, не обрав безпечну швидкість руху транспортного засобу перед пішохідним переходом, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та в разу необхідності зупинитися, не надав перевагу в русі пішоходу ОСОБА_6 , яка перетинала проїзну частину вулиці Київської по нерегульованому пішохідному переходу з ліва на право відносно напрямку руху автомобіля, внаслідок чого здійснив наїзд на останню.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 від отриманих тілесних ушкоджень загинула на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи № 246/Д/№343 від 20.12.2019 року встановлено, що смерть ОСОБА_6 , 1941 року народження настала від відкритої черепно-мозкової травми з крововиливами під оболонки та шлуночки головного мозку, вказані тілесні ушкодження в своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпечності для життя та знаходяться у прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Грубе порушення ОСОБА_5 вимог пунктів 2.3 б), д), та 18.1 Правил дорожнього руху перебувають у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо-транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді спричинення смерті потерпілій ОСОБА_6 ..

Обвинувачений ОСОБА_5 вину у вчиненому злочині визнав у повному обсязі.
Відповідно до статті 349 КПК України, з урахуванням позиції обвинуваченого щодо повного визнання вини, відсутності заперечень у потерпілої, сторони обвинувачення, судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, про те, що такого виду обставини їх зміст правильно зрозумілі учасниками процесу, про відсутність у них сумнівів та про добровільність їх позиції та роз`яснено про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати такі обставини у апеляційному порядку.
Тому, за згодою учасників процесу, судом вирішено провести допит обвинуваченого, потерпілої ОСОБА_4 та дослідити обліково-характеризуючі данні щодо обвинуваченого.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні тим, які викладені в обвинувальному акті. У вчиненому щиро розкаюється.
Потерпіла ОСОБА_4 щодо обставин вчинення кримінального правопорушення нічого не пояснила, але просить суд призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_5 в межах діючого законодавства.

Судом зазначається, що своїми діями, які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_6 , ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 2 статті 286 КК України, тобто дії обвинуваченого вірно кваліфіковані органом досудового розслідування.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, відповідно до статті 12 КК України, злочин, вчинений ОСОБА_5 відноситься до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого позитивно характеризується за місцем мешкання, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не працює, пенсіонер, раніше не судимий.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до статті 66 КК України суд визнає щире каяття. Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до статті 67 КК України судом не встановлено.

Підсумовуючи викладене, суд вважає, що призначення покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі, передбачене санкцією частини 2 статті 286 КК України.

Судом враховано щиру позицію обвинуваченого ОСОБА_5 щодо розкаяння у вчиненому злочині та взагалі всі обставини, що пом`якшують покарання у сукупності та взаємозв`язку, позитивну характеристику за місцем проживання, також те, що обвинувачений не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра, є пенсіонером за віком, вчинений злочин є злочином, вчиненим через необережність, а тому призначаючи покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_5 суд вважає, що його виправлення та перевиховання можливе без його ізоляції від суспільства, у зв`язку з чим можливо звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням на підставі статті 75 КК України, зобов`язавши обвинуваченого виконувати обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

Крім того, з огляду на обставини вчиненого злочину, нехтування обвинуваченим вимог Правил дорожнього руху, що спричинило смерть потерпілої, судом окремо зазначається про наявність достатніх підстав для застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом, передбаченого санкцією частини 2 статті 286 КК України.

Саме за таких обставин в повній мірі буде дотримано положення статті 50 КК України, згідно якої покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом порядку обмеження прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим так і іншими особами.

Цивільний позов потерпілою не заявлений.

Речові докази по справі вирішити на підставі ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 6030 грн. 78 коп. підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_5 на користь держави.

Керуючись статтями 100, 122, 124, 369-375 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання, якщо він впродовж іспитового строку 2 (двох) років не скоїть нового злочину, та виконає покладені на нього, відповідно до ст. 76 КК України обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Стягнути процесуальні витрати на залучення експерта у розмірі 6030 грн. 78 коп. із засудженого ОСОБА_5 на користь держави.

Речовий доказ по справі - автомобіль марки «Volkswagen Т4» реєстраційний номер НОМЕР_1 - повернути власнику за належністю.

Відповідно до статті 395 КПК України вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Вишгородський районний суд Київської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий ОСОБА_1