ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1300/20 Справа № 182/5031/20 Суддя у 1-й інстанції - Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_1
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді доповідача ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
при секретарі ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2020 року про задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.м.т. Чунський, Іркутської області, Російської Федерації, громадянина України, з професійно-технічною освітою, одруженого, який має на утриманні малолітнього сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , судимого:
- 27.12.2001 року вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 289 КК України до 4 років позбавлення волі, звільненого 01.06.2004 року умовно-достроково з не відбутою частиною покарання 11 місяців 19 днів;
- 22.03.2007 року вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі, звільнений 19.03.2011 року по відбуттю строку покарання;
- 05.06.2014 року вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі від відбування якого на підставі ст. 75 КК України звільнений з іспитовим строком 3 роки;
- 02.05.2015 року вироком Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 10 місяців позбавлення волі, звільнений 27.02.2018 року умовно-достроково на 9 місяців 22 дні;

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289, у кримінальному провадженні № 0002016,

за участю:
прокурора ОСОБА_9 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,
встановила:
Ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2020 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, погоджене з прокурором Нікопольської місцевої прокуратури та застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 02 листопада 2020 року.
Строк тримання під вартою постановлено обчислювати з 04.09.2020 року.
Визначено ОСОБА_5 заставу в розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 109 850 грн.
У разі внесення застави, покладено на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.
У задоволенні клопотання підозрюваного про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відмовлено.
Рішення суду обґрунтовано наступним.
Досудовим розслідуванням встановлено, що в ніч на 24.08.2020 року ОСОБА_5 , знаходячись біля багатоквартирного будинку за адресою: АДРЕСА_2 , разом із ОСОБА_10 незаконно заволоділи належним ОСОБА_11 мопедом марки Kanuni Revolt рама № НОМЕР_1 , чим завдали ОСОБА_11 матеріальну шкоду на суму 5000 грн.
04 вересня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
Враховуючи обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 8 років, наявність ризиків вчинення підозрюваним дій, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, а також обставини, визначені статтею 178 КПК України (тяжкість покарання, відсутність місця роботи, міцних соціальних зв`язків, наявність судимостей, перебування в суді двох кримінальних проваджень за вчинення аналогічних тяжких корисливих злочинів), слідчий суддя прийшов до висновку, що необхідним і достатнім для досягнення дієвості кримінального провадження, забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, є застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визначенням розміру застави.
Захисник не погодився з даним рішенням суду. В апеляційній скарзі просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт у нічний час.
Вважає, що посилання суду на наявність у Нікопольському міськрайонному суді інших кримінальних проваджень є безпідставним, оскільки за цими провадженнями не прийнято судом відповідних рішень, вину ОСОБА_5 не доведено в законному порядку.
Вчинення ним раніше кримінальних правопорушень, в тому числі до і після народження дитини, не може свідчити про можливість вчинення нових правопорушень.
Зазначає, що під час розгляду клопотання ОСОБА_5 повідомляв, що перебуває у зареєстрованому шлюбі, що на утриманні знаходиться малолітня дитина, між тим це не прийнято судом до уваги.
Стверджує, що ОСОБА_5 не має на меті переховуватися від правосуддя та умисно затягувати судовий розгляд або впливати будь-яким чином на свідків та потерпілого. Останній свою провину визнав та щиро розкаявся, тому можливо обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за адресою його реєстрації із забороною залишати місце проживання у нічний час.
Вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України в даному кримінальному провадженні недоведені.
Під час апеляційного розгляду підозрюваний та його захисник підтримали вимоги апеляційної скарги, просили їх задовольнити в повному обсязі.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційних вимог сторони захисту, вважав ухвалу місцевого суду законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, думки учасників судового засідання, дослідивши та перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Як вбачається з наданих матеріалів, в провадженні СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002016 від 25 серпня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України.
04 вересня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України. В цей же день ухвалою Нікопольського міськрайонного суду клопотання слідчого задоволено та застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 02 листопада 2020 року.
Відповідно до ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 цієї статті.
Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що зазначені вимоги закону ним дотримані.
Дослідивши матеріали клопотання та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження в межах своєї компетенції, слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання слідчого про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у відповідності до вимог ст. 193, ст. 194 КПК України, вислухав доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого, і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд звертає до уваги практику ЄСПЛ, у розумінні якої тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі Ілійков проти Болгарії №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Обґрунтованими є й висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі може вчинити спроби ухилитися від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді, що зазначені ризики є суттєвими, і їм неможливо запобігти в умовах застосування до ОСОБА_5 будь-якого іншого запобіжного заходу, крім тримання під вартою, зокрема у вигляді домашнього арешту, на якому наполягали підозрюваний та його захисник, оскільки інші запобіжні заходи, не пов`язані з виключними запобіжниками у комунікації та переміщеннях підозрюваного, не можуть їм запобігти.
При цьому судом першої інстанції враховано вагомість доказів обґрунтованості підозри ОСОБА_5 , тяжкість покарання, яке загрожує йому за вчинення вищевказаного злочину, а також те, що є особою, раніше неодноразово судимою за вчинення умисних корисних злочинів, у тому числі до реальної міри покарання, він офіційно не працевлаштований, одружений, має на утриманні малолітнього сина.
Крім того, судом взято до уваги рапорт старшого оперуповноваженого ВКП Нікопольського ВП про те, що ОСОБА_5 на з`являвся за викликами до правоохоронних органів (а.с. 24), що свідки у справі знайомі з підозрюваним (а.с. 17-19.)
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає доводи сторони захисту про те, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, є необґрунтованими.
Посилання сторони захисту на те, що ОСОБА_5 перебуває у зареєстрованому шлюбі, що на його утриманні знаходиться малолітня дитина, на думку колегії суддів заслуговують на увагу, однак вони були враховані слідчим суддею в сукупності з іншими обставинами та доказами по справі, і не можуть слугувати підставою для скасування ухвали слідчого судді та заміни запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт.
Всі інші доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. На переконання колегії судів ухвалюючи рішення слідчий суддя з достатньою повнотою врахував всі обставини, які в силу вимог ст. ст. 177, 178, 184 КПК України могли вплинути на його висновки.
Порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування судового рішення, не встановлено.
Отже, апеляційну скаргу захисника підозрюваного слід залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2020 року про задоволення клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3