Справа № 466/8524/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2020 року Шевченківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Львові кримінальне провадження №0000321 від 14.09.2020 року про обвинувачення,-

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, українця, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, -

де сторонами виступають з боку:

обвинувачення прокурор ОСОБА_4

захисту обвинувачений ОСОБА_3

адвокат ОСОБА_5

в с т а н о в и в:

Обвинувачений ОСОБА_3 - 14.09.2020, близько о 13 год. 30 хв., перебуваючи у м. Львові на вул. 3-й Топольний Провулок, знайшов 10 прозорих полімерних пакетів всередині яких, знаходилась речовина рослинного походження зеленого кольору та шість прозорих полімерних пакетів всередині яких знаходилась порошкоподібна речовина білого кольору, що згідно висновку експертизи наркотичних засобів психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів №13/1800 від 01.10.2020, у 10 прозорих полімерних пакетах виявлено канабіс, який відноситься до наркотичних засобів, обіг яких заборонено, загальною масою 8,3 грам, та у шести прозорих полімерних пакетів виявлено амфетамін, який відноситься до психотропних речовин, обіг яких обмежено загальною масою 3,1574 грам, що є великим розміром, та, в порушення вимог Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, підняв їх, забрав із собою та таким чином придбав та незаконно зберігав вказані наркотичні засоби речовини без мети збуту.

В подальшому, ОСОБА_3 - 14.09.2020, приблизно о 14 год. 00 хв., перебуваючи на вул. 3-й Топольний Провулок, м. Львів був помічений працівниками поліції, після чого останніми було виявлено раніше знайдені ним наркотичні засоби та психотропні речовини, які він в подальшому добровільно видав працівникам поліції.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів та психотропних речовин без мети збуту, у великих розмірах- кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.309 КК України.

Згідно висновку експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів № 13/826 від 25.05.2020 року виявлено канабіс, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, загальна маса становить 0,83 г. та в речовині темно-коричневого кольору, нашарування якої знаходиться, на внутрішніх поверхнях металевого предмета, виявлено екстракт канабісу, який відноситься до особливо небезпечних наркотичних засобів, обіг яких заборонено, загальна маса якого становить 0,3949 г.

29.10.2020 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.2 ст. 309 КК України.

Під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження: прокурором Львівської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 та підозрюваним за участі захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 досягнуто та підписано угоду від 29.10.2020 року про визнання винуватості, за змістом якої підозрюваний беззастережно визнає свою вину у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення та наведені обставини вчинення цього злочину; сторони дійшли згоди щодо обрання підозрюваному покарання за вчинене ним кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України, у виді позбавлення волі строком на 2 роки та звільнення його від відбування призначеного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком на 2 роки та покладенням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, яке є достатнім для виправлення особи.

При цьому підозрюваному роз`яснено наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, на що він дав згоду на відповідне призначення.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю. Ствердив, що розуміє права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені п.1 ч.1 ст.473 КПК України, характер обвинувачення, вид і міру покарання. Просить затвердити угоду про визнання винуватості, яку уклав добровільно, без примусу і не під тиском.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст. ст. 468-470, 472 КПК України, в тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 309 КК України, та щодо узгодженої міри покарання у виді штрафу, яка передбачена санкцією цієї статті, в межах його розміру.

Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опитування сторін, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст.474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого. Крім того судом з`ясовано в обвинуваченого можливість реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Також обвинуваченому роз`яснено вимоги ч. ч. 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, положення яких йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених - абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України, а саме права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, права допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме можливість оскарження вироку лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз"яснення йому наслідків укладення угоди. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечив проти затвердження угоди. Прокурор також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Заслухавши думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, які просили затвердити угоду про визнання винуватості, з урахуванням наведеного вище, вивчивши обвинувальний акт, перевіривши відповідність угоди про визнання винуватості вимогам кримінального процесуального закону та переконавшись, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, суд дійшов висновку про ухвалення в даному кримінальному провадженні обвинувального вироку відносно ОСОБА_3 , яким затвердити угоду про визнання ним винуватості, визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання, яке відповідає загальним засадам призначення покарання, передбаченим ст. 65 КК України, та санкції ч. 2 ст. 309 КК України. Підстав для відмови в затвердженні угоди, визначених в ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.

Щодо речових доказів, то їх долю слід вирішити у відповідності до вимог 100 КПК України.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 16.09.2020 року на речі, вилучені згідно протоколу огляду місця події від 14.09.2020 року, а саме: банківську карту «Monobank», № НОМЕР_1 ; візитку зеленого кольору з надписом «Камера зберігання в центрі Львова»; телефон чорного кольору, марки «Хуавей» IMEI1 НОМЕР_2 , IMEI2 НОМЕР_3 з сім картою НОМЕР_4 , сім картою 2 НОМЕР_5 - скасувати.

З обвинуваченого в користь держави підлягають стягненню процесуальні витрати за проведення хімічної експертизи № 13/1800 від 01.10.2020 року в сумі 1634,50, грн.

Запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_3 не застосовувався.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475, 532 КПК України,

у х в а л и в :

затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 жовтня 2020 року між прокурором Львівської місцевої прокуратури № 2 ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , за участю захисників ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у кримінальному провадженні № 466/8524/20 внесеному в Єдиний державний реєстр досудових розслідувань за № 0000321 від 14.09.2020 року.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити йому покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Застосувати до засудженого ОСОБА_3 ст.75 КК України, звільнивши останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий термін строком на 2 (два) роки.

Відповідно до ч.1 п.п. 1, 2 ст.76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 обов`язки, а саме:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до ч.3 п. 2 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази, а саме: 10 згортків з невідомою речовиною зеленого кольору рослинного походження, яка перемотана у зелено-жовту ізострічку та 6 поліетиленових згортків із невідомою речовиною білого коьору, які перемотані білою ізострічкою, які упаковані у спецпакет №7172275, які на підставі постанови про визнання речових доказів від 14.09.2020 року визнані речовим доказом, що зберігаються в камері схову речових доказів Шевченківського ВП ГУ НП у Львівській області - знищити;

банківську карту «Monobank», № НОМЕР_1 ; візитку зеленого кольору з надписом «Камера зберігання в центрі Львова»; телефон чорного кольору, марки «Хуавей» IMEI1 НОМЕР_2 , IMEI2 НОМЕР_3 з сім картою НОМЕР_4 , сім картою 2 НОМЕР_5 , які на підставі постанови про визнання речових доказів від 14.09.2020 року визнані речовим доказом та знаходяться в камері схову речових доказів Шевченківського ВП ГУНП у Львівській області - повернути засудженому ОСОБА_3 .

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Львова від 16.09.2020 року на речі, вилучені згідно протоколу огляду місця події від 14.09.2020 року, а саме: банківську карту «Monobank», № НОМЕР_1 ; візитку зеленого кольору з надписом "Камера зберігання в центрі Львова"; телефон чорного кольору, марки "Хуавей" IMEI 1- НОМЕР_2 , IMEI 2 - НОМЕР_3 з сім картою 1- НОМЕР_6 , сім катрою НОМЕР_7 - скасувати.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь держави витрати на проведення хімічної експертизи № 13/1800 від 01.10.2020 року в сумі 1634,50 грн.

Запобіжний захід щодо засудженого ОСОБА_3 не застосовувався.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Львова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Суддя ОСОБА_1