УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13.11.2020 року м. Львів

Слідчий суддя Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові скаргу ОСОБА_3 на протиправну бездіяльність слідчого Франківського ВП ГУНП у Львівській області, яким здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні -
в с т а н о в и в :
До суду надійшла скарга ОСОБА_3 на протиправну бездіяльність слідчого Франківського ВП ГУНП у Львівській області, яким здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000172 від 27 січня 2020 року.
Ухвалою слідчого судді ОСОБА_4 від 10.11 2020 року задоволено самовідвід від розгляду скарги ОСОБА_3 на протиправну бездіяльність слідчого Франківського ВП ГУНП у Львівській області, яким здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000172 від 27 січня 2020 року.
Протоколом повторного автоматичного визначення слідчого судді від 12.11.2020 року дану скаргу ОСОБА_3 передано на розгляд слідчому судді ОСОБА_1 .
Слідчий суддя Франківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 заявила самовідвід в зв`язку з неприязними стосунками та образами в її адресу, висловлені ОСОБА_3 та у зв`язку із тим, що у сторони можуть б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося.
Дослідивши скаргу ОСОБА_3 на протиправну бездіяльність слідчого Франківського ВП ГУЕП у Львівській області, яким здійснюється досудове розслідування, вважаю, що слід заявити собі самовідвід під час розгляду цієї скарги у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000172 від 27 січня 2020 року, з наступних підстав.
Обставини, що виключають участь слідчого судді, судді в кримінального провадженні, передбачені ст.75 КПК України.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно з ч. 5 ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід.
Приймаючи рішення щодо задоволення заяви про самовідвід, зважаю, що відповідно до положень п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи у тому випадку коли, у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.
Відповідно до п. 12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.

У Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини і громадянина (ратифікована Верховною Радою України 17 липня 1997 р.) передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом (п. 1 ст. 6).
Статтею 2 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що рішення Європейського суду з прав людини (надалі - також «ЄСПЛ») є обов`язковими для виконання Україною. У статті 16 вказаного Закону прямо закріплюється, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (надалі також - «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до практики ЄСПЛ при розгляді справи має забезпечуватися суб`єктивний критерій неупередженості (безсторонності) суду. У сторони мають бути відсутні будь - які побоювання у безсторонності суду. Кожна із сторін вправі сподіватися на об`єктивне рішення у справі.
Так, ЄСПЛ розрізняє чи в конкретній справі суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в його упередженості (рішення у справах Piersac vs Belgium, Grieves vs UK).
Європейський суд з прав людини визнає, що підставою відводу судді може бути як реальне існування обставин, які свідчать про упередженість суду, так і суб`єктивне переконання сторони у їх наявності, наслідком чого може бути відвід складу суду від розгляду справи.
У справі "Фей проти Австрії" ЄСПЛ вказав, що об`єктивна неупередженість суду полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості. Мова йде про ту довіру, яку суди у демократичному суспільстві повинні апріорно викликати в учасників цивільного процесу.
При цьому, у справі «Морріс проти Об`єднаного королівства» Європейський суд з прав людини пояснив: Щодо питання безсторонності існує два аспекти цих вимог. По-перше, суд має бути суб`єктивно вільним від особистої упередженості чи необ`єктивності. По-друге, він має також безстороннім з об`єктивного погляду, для чого він має надати істотні гарантії, аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви стосовно цього.
Аналогічні висновки містяться в Рішеннях Європейського Суду з прав людини від 09 листопада 2006 року у праві «Білуга проти України та Рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» де зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід.
Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 року в справі Білуха проти України, наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності.
Недотримання судом зазначених положень означає в принципі порушення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що ратифікована Україною, і такі обставини знайшли своє підтвердження в ряді рішень Європейського Суду з прав людини, та самі по собі є обов`язкові для врахування судами України.

Зважаючи на вищенаведені положення закону та встановлені обставини, слід прийти до висновку, що з метою забезпечення особі, яка подала заяву, довіри до слідчої судді, яка розглядає заяву, для створення умов, при яких відпадуть сумніви у неупередженості та безсторонності судді при розгляді справи, з метою недопущення будь-яких сумнівів у постановленому за наслідками розгляду справи рішення суду, у зв`язку з чим, вважаю за доцільне заявити самовідвід.

Керуючись ст. ст. 75, 76, 80, 369-372 КПК України

п о с т а н о в и в :

Задоволити заяву слідчого судді ОСОБА_1 про самовідвід у розгляді скарги ОСОБА_3 на протиправну бездіяльність слідчого Франківського ВП ГУНП у Львівській області, яким здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000172 від 27 січня 2020 року.
Матеріали судової справи №465/1515/20,провадження № 1-кс/465/1814/20 передати до канцелярії суду на повторну реєстрацію та визначення слідчого судді в порядку, передбаченому ст. 35 КПК України.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1