Справа № 453/67/20
№ провадження 1-кп/453/45/20
ВИРОК
іменем України

07 грудня 2020 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Сколе Львівської області об`єднане судове провадження за матеріалами кримінальних проваджень, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000024 від 11.01.2020 року, за № 0000066 від 17.09.2020 року, за № 0000067 від 19.09.2020 року, за № 0000080 від 16.10.2020 року, за № 0000107 від 27.11.2020 року, за № 0000108 від 29.11.2020 року про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Росохач, Сколівського району Львівської області та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, раніше не судимого, не депутата, не адвоката, не нотаріуса, -

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 КК України, ст. 126-1 КК України, ч. 1 ст. 126 КК України,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 01.01.2020 близько 01:00 год. перебував в житловому будинку АДРЕСА_1 , де між ним та його матір`ю ОСОБА_5 розпочався словесний конфлікт. В цей же період часу ОСОБА_4 , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_5 , підійшов до останньої та на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя з правої сторони. Внаслідок умисних протиправних дій, ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді: синця на обличчі праворуч, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Також, ОСОБА_4 , будучи в період часу з 13.08.2020 року неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно своєї матері, в черговий раз вчинив щодо неї психологічне та фізичне насильство.

Так, 16.09.2020 року приблизно о 22.00 годині ОСОБА_4 , не зупиняючись на вчиненому, продовжуючи свої систематичні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства відносно матері ОСОБА_5 , а саме перебуваючи за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 вчинив із своєю матір`ю ОСОБА_5 , психологічне насильство, яке виразилось у словесних образах, погрозах, висловлюваннях нецензурною лайкою, приниженні, що призвело до психологічних страждань останньої, а також погіршило якість життя потерпілої, а саме, викликало в неї побоювання за свою безпеку, спричинило емоційну напруженість, втому та негативні переживання.

Крім того, під час вчинення вищевказаних дій, ОСОБА_4 застосував до своєї матері ОСОБА_5 дії фізичного насильства, які виразились у нанесенні тілесних ушкоджень у вигляді синців та саден на голові та тілі та які згідно висновку експерта відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Також, ОСОБА_4 18.09.2020, близько 10:00 години, прийшов до свого житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_1 , де зустрівся із бабусею ОСОБА_6 .

В подальшому, ОСОБА_4 під час словесного конфлікту із своєю бабусею ОСОБА_6 , на ґрунті особистих неприязних відносин, маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, підійшов до своєї бабусі, яка стояла біля печі, та умисно наніс їй декілька ударів кулаками обох рук в область голови, в результаті чого у ОСОБА_6 почалась кровотеча із носа. Від завданих ударів, ОСОБА_6 впала на підлогу, після чого ОСОБА_4 завдав їй удар ногою у груди із лівої сторони. В той момент ОСОБА_6 залізла під ліжко, однак ОСОБА_4 схопив її за руки та витяг з під ліжка і почав наносити удари своїми ногами по тулубі ОСОБА_6 , після чого схопив її обома руками за шию та почав душити останню.

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді синців та саден на голові та тілі, які згідно висновку експертизи відносяться до легкого тілесного ушкодження.

Також, 15.10.2020 року, близько 18:00 год., у житловому будинку, що за адресою АДРЕСА_1 , між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, розпочався словесний конфлікт, в ході чого у ОСОБА_4 виник умисел на завдання фізичного болю потерпілій ОСОБА_5 . Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_4 умисно наніс ОСОБА_5 один удар кулаком своєї правої руки в область живота, чим завдав потерпілій сильного фізичного болю без спричинення тілесних ушкоджень.

Крім того, 26.11.2020 року, близько 15:30 год., у житловому будинку, що за адресою АДРЕСА_1 , між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, розпочався словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 умисно наніс ОСОБА_5 близько трьох ударів почергово кулаками обох рук в область обличчя, та близько трьох ударів в область голови та тулуба.

В результаті вищевказаних протиправних дій ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синців і саден на грудях, правім плечі, правій навколо-очній ділянці та правім вусі, що згідно висновку судової-медичної експертизи являються легкими тілесними ушкодженнями.

Крім того, 28.11.2020 року, близько 10:00 год., у житловому будинку, що за адресою АДРЕСА_1 , між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, розпочався словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_4 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій ОСОБА_5 .

Реалізуючи свій протиправний умисел, ОСОБА_4 умисно наніс ОСОБА_5 близько трьох ударів почергово кулаками обох рук в область обличчя, та близько трьох ударів в область голови та тулуба.

В результаті вищевказаних протиправних дій ОСОБА_4 спричинив потерпілій ОСОБА_5 тілесні ушкодження у вигляді синців і саден на носі, у лівій надбрівній ділянці, лівій навколо-очній ділянці, на нижній губі рота ліворуч, лівім вусі, лівих щоці та підочній ділянці, на чолі по середині та дещо праворуч на межі волосистої частини голови, на лівих плечі та лікті, що згідно висновку судової-медичної експертизи являються легкими тілесними ушкодженнями.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисне легке тілесне ушкодження, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 125 КК України; заподіяв потерпілій ОСОБА_5 умисний удар, який завдав їй фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КК України та вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо матері, що призвело до психологічних страждань ОСОБА_5 , тобто кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях визнав повністю, підтвердивши викладені в обвинуваченні обставини. Пояснив, що всі конфлікти вчиняв у стані алкогольного сп`яніння, коли йому важко себе контролювати. Однак йому дуже соромно за вчинене. На даний час вони з матір`ю та бабцею більше не конфліктують.

Покази обвинуваченого ОСОБА_4 в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилась, однак 04.12.2020 подала на адресу суду заяву, в якій у зв`язку із хворобою просить розглядати справу без її участі.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, однак 04.12.2020 подала на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі, претензій до ОСОБА_4 не має, у вирішенні питання про призначення міри покарання обвинуваченому, поклалась на розсуд суду.

Враховуючи те, що обвинувачений свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнав повністю, інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про наслідки застосування обмеженого порядку дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються. Відтак, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого.

Оскільки обвинувачений визнає свою вину повністю, погоджується з кваліфікацією вчинених ним діянь, а прокурор не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, оцінивши встановлені по справі обставини, суд вважає доведеною вину ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, оскільки він умисно завдав потерпілим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 тілесні ушкодження, які відносяться до легкого ступеня тяжкості, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 126-1 КК України, оскільки він умисно систематично вчиняв психологічне насильство щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя ОСОБА_5 , та у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, оскільки він завдав ОСОБА_5 умисний удар, який завдав їй фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання, а також те, що згідно зі ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_4 є активне сприяння розкриттю злочину.

Разом з цим, суд вважає, що у діях обвинуваченого відсутня обставина, що пом`якшує покарання, а саме щире каяття.

Так, судом встановлено, що обвинувачений визнав вину у вчиненому повністю. Поряд з цим, суд дійшов висновку, що зазначена обставина, а також висловлене обвинуваченим прохання його суворо не карати за встановлених обставин вчинення кримінальних правопорушень, а також з врахуванням неодноразового вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень щодо своєї матері впродовж короткого проміжку часу, свідчать про відсутність у обвинуваченого щирого жалю з приводу вчинених правопорушень, осуду своїх протиправних дій, про його схильність вирішувати життєві ситуації шляхом застосування насильства, а відтак про відсутність ознак щирого каяття.

Обставинами, що обтяжують покарання, суд вважає вчинення кримінального правопорушення щодо особи, яка перебуває у сімейних відносинах та щодо особи похилого віку.

При призначенні покарання, суд враховує практику Верховного Суду, (постанова N634/609/15-к від 01.02.2018 року щодо судової дискреції), де зазначено що саме суду належать повноваження, надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Відповідно до п. 1 ППВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» № 7 від 24.10.2003 зі змінами від 06.11.2009 звернуто увагу судів на те, що вони при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 125, ст. 126-1, ч. 1 ст. 126 КК України, суд на підставі ст. 65 КК України, враховує суспільну небезпеку вчинених кримінальних правопорушень, їх характер та наслідки, особу обвинуваченого, який мешкає за вищевказаною адресою разом з матір`ю (бабцею), за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, часто вчиняє сварки в сім`ї, піднімає руки на матір, ніде постійно не працює, перебивається тимчасовими заробітками, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, те, що ризик вчинення повторно кримінального правопорушення та ризик небезпеки для суспільства оцінені органом пробації, як середні, а також думку потерпілих, які при призначенні покарання покликались на розсуд суду, обставину, що пом`якшує покарання, а саме активне сприяння розкриттю злочину, обставини, що обтяжують покарання, а саме вчинення кримінального правопорушення щодо особи, яка перебуває у сімейних відносинах та щодо особи похилого віку.

У зв`язку із зазначеним, суд вважає за доцільне під час вирішення питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання обмежитись межами санкції ч. 1 ст. 125, ст. 126-1, ч. 1 ст. 126 КК України, та, виходячи з вимог ст.ст. 50, 70 КК України, переконаний, що виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства з призначенням йому покарання у вигляді арешту. Таке покарання є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні, обвинуваченому не обирався та, враховуючи вимоги ст.ст. 131-132, 177, 178 КПК України і дані про його особу, суд не вбачає підстав для його визначення на цей час.

Речових доказів та судових витрат по справі немає.

Цивільні позови не заявлені.

Керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125, ст. 126-1 та ч. 1 ст. 126 КК України, й призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт;

за ст.126-1 КК України у виді 6 /шести/ місяців арешту;

за ч. 1 ст. 126 КК України у виді 200 (двохсот) годин громадських робіт;

На підставі ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді у виді 6 /шести/ місяців арешту.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України. З інших підстав вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Сколівський районний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження копію вироку мають право отримати в суді.

Головуючий суддя ОСОБА_1