Справа № 487/7584/20
Провадження № 1-кс/487/7250/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.12.2020 року м. Миколаїв
Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання слідчого слідчого відділу Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0003389 від 11.12.2020 за ч. 1 ст. 121 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 ,-
ВСТАНОВИВ:
Слідчий слідчого відділу Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_6 звернувся з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 .
В обґрунтування клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України; наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які, на переконання слідчого, у сукупності із даними про особу підозрюваного, свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.
В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримала, наполягала на його задоволенні, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення клопотання слідчого заперечував, посилаючись на те, що потерпілий ОСОБА_7 напав на нього, а він лише захищав своє життя, що гарантовано йому Конституцією України. Наніс потерпілому лише один удар у плече, але забув, що тримав у раках ніж. Ніж в подальшому він викинув по дорозі у пров. Парниковий.
Захисник ОСОБА_4 в судовому засіданні проти задоволення вказаного клопотання заперечував, посилаючись на недоведеність ризиків, вважав, що наявні підстави для застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту.
Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Метою застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (ч.1 ст. 177 КПК України).
Згідно з ч.2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до положень статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Пунктом 5 ч. 2 ст. 183 КПК України встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.
При розгляді клопотання про обрання або ж продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Так, судом встановлено, що слідчим відділом Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0003389 від 11.12.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено, що 10.12.2020, приблизно о 21:30 год., більш точного часу під час проведення досудового розслідування не виявилось можливим встановити, ОСОБА_5 знаходився біля будинку №67, який розташований по вул. Генерала Карпенко в м. Миколаєві.
Так, знаходячись у вказаний час у вказаному місці, у ОСОБА_5 в ході розмови з ОСОБА_7 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, виник злочинний намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень останньому.
Реалізуючи свій злочинний протиправний намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх карність, ОСОБА_5 наніс один удар ножем ОСОБА_7 в область грудної клітини зліва.
Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого №8414, на даний час ОСОБА_7 встановлений наступний діагноз: «Проникаюче колото-різане поранення лівої половини грудної клітини з пересіченням 3-го ребра, пошкодження перикарда та легені, лівосторонній гемопневмоторекс».
11.12.2020р. було затримано ОСОБА_5 за підозрою у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_7 та цього ж дня ОСОБА_5 повідомолено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, тобто в умисному нанесенні тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Наявні докази, які містяться в матеріалах клопотання по кримінальному провадженню, свідчать про обгрунтованість підозри ОСОБА_5 , це, зокрема, дані протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 11.12.2020, рапорту чергового Заводського ВП від 11.12.2020, протоколів огляду місця події від 10.12.2020, протоколів допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участю свідка ОСОБА_13 від 11.12.2020, виписки із історії хвороби №8414 на ім`я ОСОБА_7 .
ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк до восьми років; підозрюваний не має стійких соціальних зв`язкі: розлучений, утриманців не має, проживає один, не працює, з метою уникнення кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та від суду, а тому наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.
Також суд вважає, що існує ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, підозрюваний ОСОБА_5 використовував ніж для заподіяння тілесних ушкоджень, місце знаходження якого на даний час не встановлено, а тому підозрюваний може знищити або сховати зазначений речовий доказ.
Слідчий суддя вважає, що існує ризик, визначений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість підозрюваного ОСОБА_5 незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, враховуючи, що він підозрюється у вчиненні насильницького злочину.
Крім того встановлений ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 не працює, не має стабільного джерела доходів, раніше неодноразово судимий, 13.11.2020 звільнився з місць позбавлення волі, та знову підозрюється у вчиненні злочину, що свідчить про небажання підозрюваного стати на шлях виправлення, про його схильність до вчинення кримінальних правопорушень.
Таким чином, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження, тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, суд приходить до висновку про задоволення клопотання слідчого про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки слідчий в клопотанні і прокурор в судовому засіданні в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_5 на свободу.
Відповідно до ч.3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Згідно з п.1 ч.4 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.
Враховуючи, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення із застосуванням насильства до потерпілого, яке заподіяло шкоду його здоров`ю, а відповідно до ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, беручи до уваги дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не вбачає правових підстав для призначення альтернативного запобіжного заходу та визначення розміру застави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 194 КПК України,-
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого слідчого відділу Заводського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Миколаївській області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0003389 від 11.12.2020 за ч. 1 ст. 121 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 08.02.2021 року включно, з утриманням підозрюваного в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор».
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Повний текст ухвали оголошений 14.12.2020 р.

Слідчий суддя ОСОБА_1