ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2127/20 Справа № 206/2245/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
судді-доповідача ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2020 року про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення засудженого

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, який до засудження не працював, мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , судимий:

- 03.12.2012 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 1 ст. 164, ст. ст. 75, 76 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком 2 роки;
- 22.02.2018 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 164, ст. 71 КК України до 2 років 6 місяців обмеження волі,

за участю:
прокурора ОСОБА_8 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
встановила:
Вказаною ухвалою відмовлено в задоволенні подання начальника Державної установи Ігренського ВЦ (№ 133) щодо ОСОБА_6 про умовно-дострокове звільнення.
Рішення суду обґрунтовано тим, що подання відносно засудженого ОСОБА_6 про його умовно-дострокове звільнення від відбування покарання є формальним.
Сумлінне виконання засудженим своїх прямих обов`язків, тобто відсутність стягнень, та наявність загалом трьох заохочень, не підтверджує того, що він повністю став на шлях виправлення, така поведінка засудженого не може бути підставою для його умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки лише перебуваючи під пильним контролем з боку працівників установи виконання покарань поведінка засудженого ОСОБА_6 зазнає позитивних змін.
Згідно даних адміністрації установи виконання покарань, де відбуває покарання засуджений ОСОБА_6 , останній своєю поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення, а сама по собі наявність трьох заохочень, останнє з яких отримане майже за десять місяців до звернення до суду (у липні 2019 року), із повною відсутністю сплати аліментів на дитину, у сукупності із дослідженими даними не може бути безсумнівним підтвердженням його виправлення та готовності до самокерованої правослухняної поведінки.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 на даний час не довів своє виправлення, а тому не може бути звільнений умовно-достроково.
Засуджений не погодився з даним рішенням суду. В апеляційний скарзі просить ухвалу скасувати та взяти до уваги ті факти, які вказують, що він став на шлях виправлення.
Посилається на те, що у судовому засіданні було досліджено матеріали особової справи, показники виправлення та фактичні дані, які містяться у особовій характеристиці з Державної установи Ігренський ВЦ № 133, довідці про стягнення та заохочення, які вказують на його виправлення, особисті якості і відповідне ставлення до виробництва, проте вони не були повно та всебічно дослідженні для вирішення питання про його умовно-дострокове звільнення, що є головною умовою для прийняття рішення.
Вказує, що ухвала є необґрунтованою і несправедливою та прийнята з неповнотою судового дослідження фактів його виправлення.
Під час апеляційного розгляду засуджений підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та просив їх задовольнити.
Прокурор заперечувала проти задоволення апеляційної скарги. Вважала ухвалу законною та обґрунтованою.
В судових дебатах учасники кримінального провадження підтримали такі ж позиції.
Заслухавши суддюдоповідача, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що вона не може підлягати задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. У разі заміни невідбутої частини основного покарання більш м`яким засудженого може бути звільнено також і від додаткового покарання у виді позбавлення права займати певні посади чи займатися певною діяльністю. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим, певного строку покарання.
Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 2 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.
Як вбачається з матеріалів провадження та технічного запису судового засідання, суд дослідивши всі обставини справи, прийшов до обґрунтованого висновку про необхідність відмовити в задоволенні подання.
ОСОБА_6 засуджено 22.02.2018 року Ленінським районним судом м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 164, ст. 71 КК України до покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки 6 місяців.
Початок строку відбування покарання 10.04.2018року.
Кінець строку 10.10.2020 року.
З 10.04.2018 року засуджений ОСОБА_6 відбуває покарання у Ігреньському виправному центрі (№133). Характеризується позитивно. Вимоги відбування покарання та правила внутрішнього розпорядку виконує.
Має три заохочення у вигляді подяк за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці 18.10.2018 року, 19.04.2019 року та 23.07.2019 року.
Стягнень не має.
За характером спокійний, врівноважений. Виконує роботи з самооблуговування, благоустрою установи, працевлаштований на власному виробництві за власний бажанням на добровільній основі, до праці ставиться сумлінно.
Як пояснив засуджений ОСОБА_6 у суді, аліменти на утриманні дитини не сплачує.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що наявність трьох заохочень, останнє з яких отримано майже 10 місяців до звернення до суду, повна відсутність сплати аліментів на дитину, не можуть слугувати підставами для умовно дострокового звільнення останнього від відбування призначеного покарання.
Поведінка засудженого дійсно зазнає позитивних змін, однак безсумнівних доказів виправлення ОСОБА_6 та готовності до самокерованої правослухняної поведінки суду надано не було.
Сукупність вказаних даних була прийнята до уваги судом першої інстанції. Їм надано належну оцінку.
Отже, суд обґрунтовано прийшов до висновку, що засуджений ОСОБА_6 не довів, що дійсно став на шлях виправлення.
Вказані висновки суду першої інстанції об`єктивно підтверджуються відомостями, що є наявними в особовій справі засудженого, а тому не можуть спростовуються апеляційними доводами засудженого, які містять лише його суб`єктивні твердження щодо можливості застосування до нього норм ст. 81 КК України, а також щодо його незгоди з оскаржуваною ухвалою.
Порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне та обґрунтоване рішення під час апеляційного перегляду справи не встановлено.
Ухвала суду є законною, обґрунтованою та вмотивованою.
Тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити, а ухвалу суду першої інстанції, слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 537, 539 КПК України, колегія суддів, -
постановила:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.
Ухвалу Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 травня 2020 року про відмову в задоволенні подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4