ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 628/2008/16-к Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/528/19 Суддя-доповідач ОСОБА_2
Категорія: п.13 ч.2 ст. 115 КК України
У Х В А Л А

24 листопада 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

засудженого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова кримінальне провадження за клопотанням засудженого ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Ленінського районного суду м.Харковавід 08 серпня 2019 року стосовно ОСОБА_7 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Вироком Ленінського районного суду м.Харковавід 08 серпня 2019 року затверджено угоду про визнання винуватості укладену між обвинуваченим ОСОБА_7 та прокурором Холодногірського відділу Харківської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_9 від 07.08.2019 року.
ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 367 КК України та призначено узгоджене сторонами покарання у виді штрафу в розмірі 250 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 4250 гривень.
До апеляційного суду засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу разом із клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вироку Ленінського районного суду м.Харковавід 08 серпня 2019 року.
Обґрунтовуючи своє клопотання засуджений зазначає, що в.о. керівника Харківської місцевої прокуратури №1 звернувся до Ленінського районного суду м.Харкова з позовною заявою про стягнення з нього завданої державної шкоди у розмірі 110 467 гривень в якій прокурор в обґрунтування позовних вимог посилається саме на вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 08.08.2019 року, яким було затверджено угоду про визнання винуватості між ним та прокурором. Вказує, що на укладання угоди його схилили слідчий, прокурор та адвокат, чим позбавили його можливості здійснювати ефективний захист.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення засудженого та його захисника, які просили поновити строк на апеляційне оскарження, думку прокурора, щодо відсутності підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження вироку суду першої інстанції, колегія суддів, дослідивши матеріали судового провадження, дійшла висновку про те, що клопотання засудженого ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Згідно з п.1 ч.2 ст.395 КПК України, апеляційна скарга, якщо інше не передбачено цим Кодексом, може бути подана на вирок або ухвалу про застосування чи відмову у застосуванні примусових заходів медичного або виховного характеру - протягом тридцяти днів з дня їх проголошення.

Відповідно до наявної в матеріалах кримінального провадження розписки засуджений ОСОБА_7 отримав копію вироку районного суду 08 серпня 2019 року, а саме в день проголошення судового рішення (а.с. 139).

Як вбачається з відомостей матеріалів судового провадження, засуджений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу разом з клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження вироку Ленінського районного суду м.Харкова від 08.08.2019 рокулише 20 травня 2020 року, тобто майже через рік після проголошення оскаржуваного судового рішення (арк.144-146).

У своїй практиці Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду. Однак Суд повинен прийняти в останній інстанції рішення щодо дотримання вимог Конвенції; він повинен переконатись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою (рішення у справі «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини»).
Доводи засудженого ОСОБА_7 про те, що він має намір оскаржити вирок районного суду оскільки прокурором було подано позовну заяву про стягнення з нього завданої державної шкоди у розмірі 110 467 гривень, щодо наявності якої він не був обізнаний та вважав, що її зовсім не повинно бути, на переконання колегії суддів, не є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження вироку Ленінського районного суду м.Харковавід 08 серпня 2019 року стосовно ОСОБА_7 .

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до наявної в матеріалах кримінального провадження угоди про визнання винуватості вбачається, що в ній прямо зазначено , що Інституту , де працював засуджений, спричинено матеріальну шкоду на сумму 110467 грн.; при підписанні вказаної угоди з її змісту було викреслено ручкою вказівку про відсутність матеріальних збитків та поставлено підписи обвинуваченого та захисника; у вироку теж зазначено про спричинення вказаної суми матеріальної шкоди (а.с.136). Отже засуджений ОСОБА_7 в силу свого віку, життєвого досвіду та освіти мав розуміти наслідки вказаної дії, що ще раз свідчить про необґрунтованість доводів клопотання засудженого, що на укладання угоди його схилили слідчий, прокурор та адвокат.

За таких обставин, засудженим ОСОБА_7 подана апеляційна скарга із значним пропуском строку на апеляційне оскарження та в клопотанні не наведено жодної об`єктивної обставини щодо неможливості своєчасного оскарження вироку суду першої інстанції, відповідно до вимог чинного КПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість клопотання засудженого ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Ленінського районного суду м.Харковавід 08 серпня 2019 року стосовно ОСОБА_7 , внаслідок чого належить відмовити в його задоволенні.

Керуючись ст.ст. 117, 395, 399 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Клопотання засудженого ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження вироку Ленінського районного суду м.Харковавід 08 серпня 2019 року стосовно ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м.Харковавід 08 серпня 2019 року стосовно ОСОБА_7 повернути засудженому.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але можебути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її постановлення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий

Судді