У Х В А Л А

"19" листопада 2020 р. Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в залі судового засідання №3 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області у відкритому судовому засіданні, клопотання прокурора Білоцерківської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України
сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції

обвинувачений ОСОБА_4 ,

В С Т А Н О В И В :
У провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України.

Прокурор звернувся з клопотанням про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, мотивуючи його тим, що ризики, які були враховані судом при обранні та продовженні обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а саме що ризики та обставини, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшилися.
Прокурор підтримав клопотання та просив продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому на 60 днів..
Обвинувачений заперечував проти заявленого клопотання та продовження йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Зазначив, що ризики, вказані прокурором, відсутні, оскільки інкримінованих злочинів він не вчиняв і в матеріалах справи відсутні будь-які докази їх вчинення. Посилаючись на ряд захворювань та незадовільний стан здоров`я, просив змінити запобіжний захід на більш мякий.
Захисник обвинуваченого заперечував проти продовження строків тримання під вартою. Вказував, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Також, зважаючи на незадовільний стан здоров`я підзахисного, просив змінити запобіжний захід з тримання під вартою, на інший - більш мякий.
Заслухавши думки учасників судового розгляду, дослідивши матеріали, необхідні для вирішення клопотання, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до вимог ст. 331 КПК України, суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку, зокрема, з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до абз. 5 п. 20-5 розділу XI «Перехідні положення" КПК України, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд іншого судді, визначеного в порядку, встановленому ч. 3 ст. 35 КПК України, або розглянуто головуючим, а за його відсутності іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абз. 6 цього пункту.
Враховуючи, що суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_6 перебуває на лікарняному, строк дії запобіжного заходу у виді триманні під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується 21 листопада 2020 року, беручи до уваги, що до закінчення строків тримання під вартою обвинуваченого неможливо розглянути обвинувальний акт у кримінальному провадженні визначеним складом суду, суд дійшов висновку про необхідність вирішення питання щодо строків тримання обвинуваченого під вартою іншим суддею, як це передбачено ч. 3 ст. 35 КПК України.
Що стосується доводів клопотання про продовження строків тримання під вартою, суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Саме тому, вирішуючи вказане питання, суд виходить з конкретних обставин даного кримінального провадження.
Суд, зокрема, враховує тяжкість та характер злочинів, у яких обвинувачується ОСОБА_4 . Також, на розгляді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області області перебувають 6 обвинувальних актів за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні умисних корисливих злочинів.
При вирішенні клопотання, суд виходить з того, що прокурором доведено існування ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, які не зменшилися. Також зазначено обставини, якими обґрунтовується їх існування. На даній стадії судового розгляду суд позбавлений можливості дати оцінку вагомості доказів вини обвинуваченого.

Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини зазначив, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що обвинувачений може ухилятись від слідства.

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема, правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає необхідним продовжити щодо обвинуваченого винятковий вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів не буде достатнім для забезпечення визначених вище ризиків.

Таким чином, клопотання прокурора про продовження ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обґрунтоване та підлягає задоволенню оскільки на даний час ризики та обставини, які були підставою для обрання і продовження запобіжного заходу обвинуваченому не зменшились та продовжують існувати.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Суд також враховує те, що будь-які дані, які б свідчили про неможливість тримання ОСОБА_4 під вартою, сторонами кримінального провадження не надавалися.
Керуючись абз. 5 п. 20-5 розділу XI «Перехідні положення", ст. ст. 177, 331, 371, 372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський СІЗО» Міністерство юстиції України продовжити на 60 днів по 17.01.2021 року включно.

Копію ухвали направити начальнику ДУ «Київський СІЗО» Міністерства юстиції України, начальнику ІТТ №1 ГУ НП в Київській області для виконання та вручення обвинуваченому ОСОБА_4 .
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Білоцерківський міськрайсуд протягом семи днів з моменту проголошення, а обвинуваченим з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_1