Ухвала
іменем України
5 листопада 2020 року

м. Київ
Справа № 644/8099/18
Провадження №51- 5269 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 травня 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 25 серпня 2020 року,

в с т а н о в и в:
Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 травня 2019 року повернуто заяву засудженого ОСОБА_4 про перегляд вироку Апеляційного суду Харківської області від 24 листопада 2003 року за нововиявленими обставинами, яким його засуджено за п. 7 ч. 2 ст. 115, ч. 2 ст. 15, п. п. 1, 7 ч. 2 ст. 115 КК України до довічного позбавлення волі.
Ухвалою Харківського апеляційного суду від 25 серпня 2020 року апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу місцевого суду про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без змін.
У касаційній скарзі засуджений ОСОБА_4 просить скасувати вказані судові рішення щодо нього та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Так, засуджений посилається на те, що суд першої інстанції всупереч нормам, передбаченим ст. 7 КПК України та ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод, залишаючи його заяву про перегляд вироку апеляційного суду за нововиявленими обставинами без руху, надав йому на усунення недоліків лише п`ять днів, що, на його думку, є занадто малим строком. У зв`язку з цим він надсилав до суду першої інстанції клопотання про продовження наданого строку, проте в задоволенні цього клопотання суд безпідставно відмовив.
Крім того, на думку скаржника, ухвалюючи рішення про повернення його заяви, суд першої інстанції вийшов за рамки перевірки, передбачені нормами ст. 462 КПК України, оскільки розглянув заяву по суті та надав оцінку його доводам без відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами.
До того ж, апеляційний суд проігнорував вищенаведені порушення матеріального права. Крім того, на думку скаржника, суд апеляційної інстанції порушив вимоги ст. 419 КПК України, не перевірив належним чином доводи апеляційної скарги та не навів обґрунтованих мотивів для їх спростування.
Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши додані до неї копії судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити на таких підставах.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 464 КПК України до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими ст. 462 КПК України, застосовуються правила ч. 3 ст. 429 цього Кодексу.
Згідно з вимогами п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК України заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами повертається, якщо особа не усунула недоліки заяви, яку залишено без руху, в установлений строк.
Як убачається з долучених до касаційної скарги судових рішень, суд першої інстанції з посиланням на ч. 5 ст. 9, ч. 3 ст. 429, ч. 3 ст. 464 КПК України, ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, практику Європейського суду з прав людини та Конвенцію з прав людини та основоположних свобод, повернув засудженому ОСОБА_4 його заяву про перегляд судового рішення за новивиявленими обставинами, оскільки він не усунув в установлений законом строк недоліки, вказані в ухвалі місцевого суду.
Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції, вказавши, що посилання засудженого на неможливість своєчасного усунення недоліків з огляду на те, що йому не було повернуто його заяву про перегляд за нововиявленими обставинами, не може бути розцінена як поважна причина. Крім того, інших причин невиконання ухвали суду ОСОБА_4 не навів.
А на клопотання засудженого про продовження строку на усунення недоліків суди першої та апеляційної інстанції зазначили, що чинне кримінальне процесуальне законодавство не містить норм, що передбачає можливість продовження строку для усунення недоліків поданої заяви.
Що стосується доводів касаційної скарги про те, що суд першої інстанції вийшов за рамки перевірки, передбаченими нормами ст. 462 КПК України, оскільки розглянув заяву по суті та надав оцінку його доводам без відкриття кримінального провадження за нововиявленими обставинами, колегія суддів касаційного суду вважає за необхідне наголосити на тому, що, як убачається з ухвали Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 травня 2019 року, місцевий суд не входив в оцінку доводів, а лише констатував відсутність у заяві посилань на такі обставини.

На переконання колегії суддів касаційної інстанції, апеляційний суд, залишаючи ухвалу місцевого суду без змін, діяв відповідно до вимог кримінального процесуального закону, ухвала апеляційного суду відповідає вимогам ст. 419 КПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги засудженого ОСОБА_4 та вважає, що у відкритті провадження за його касаційною скаргою слід відмовити.
Враховуючи викладене та керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

п о с т а н о в и в:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою засудженого ОСОБА_4 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 травня 2019 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 25 серпня 2020 року.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3