Справа № 947/7070/20
Провадження № 1-кп/947/913/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.10.2020 року колегія суддів Київського районного суду м. Одеси, в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4 ,
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
представника потерпілого ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Одеси кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000484 від 03.05.2019 року відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Первомайська, Миколаївської області, громадянина України, українця, з середньо - спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні сина, 2009 року народження, не працевлаштованого, зареєстрованного за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст.190 КК України,
ВСТАНОВИЛА:

Обвинувачений ОСОБА_10 скоїв кримінальне правопорушення проти власності за наступних обставин.

Обвинувачений ОСОБА_10 переслідуючи корисливий мотив, направлений на незаконне збагачення, з метою заволодіння грошовими коштами АТ «Комерційний Індустріальний Банк» шляхом обману та незаконних операцій з використанням електронно обчислювальної техніки, в особливо великих розмірах, під виглядом здійснення авторизації повернення товару, купівля якого не оплачувалась, на різні суми грошових коштів, які одразу, після здійснення авторизації повернення товару, стали доступними для зняття, діючи умисно, розуміючи, що має доступ до зняття грошових коштів, які були нараховані на банківську картку № НОМЕР_1 , в період з 12.03.2019 року по 26.03.2019 року, за попередньою змовою з невстановленою особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, заволодів грошовими коштами, належними АТ «Комерційний Індустріальний Банк» на загальну суму 1 079 500 гривень, за наступними обставинами:
Так, в 2018 році більш точний час не встановлено, та у невстановленому місці, у обвинуваченого ОСОБА_10 виник злочинний умисел направлений на заволодіння грошовими коштами, які належать АТ «Комерційний Індустріальний Банк» в особливо великих розмірах, шляхом обману та незаконних операцій з використанням електронно обчислювальної техніки.
З метою заволодіння грошовими коштами належних АТ «Комерційний Індустріальний Банк» обвинувачений ОСОБА_10 через свого знайомого ОСОБА_11 підшукав ОСОБА_12 , який за грошову винагороду надав згоду на реєстрацію юридичної особи, а саме ТОВ «Рудіол 2000» (), на відкриття розрахункового рахунку № НОМЕР_2 з закріпленим до нього картковим рахунком № НОМЕР_1 в АТ «Комерційний Індустріальний Банк».
Надалі, обвинувачений ОСОБА_10 , отримавши банківську карту № № НОМЕР_1 , доступ до рахунку № НОМЕР_2 та усі правовстановлюючі документи на ТОВ «Рудіол 2000» (), до вчинення злочину залучив невстановлену особу, роль якої полягала в здійсненні п`яти повернень грошових коштів від компанії нерезидента Connor Dental Center.
В подальшому, обвинувачений ОСОБА_10 , переслідуючи корисливий мотив, направлений на незаконне збагачення, з метою заволодіння грошовими коштами АТ «Комерційний Індустріальний Банк» шляхом обману, під виглядом здійснення авторизації повернення товару на різні суми грошових коштів, діючи умисно, розуміючи, що має доступ до зняття грошових коштів, які були нараховані на банківську картку № НОМЕР_1 підшукав особу, а саме свого знайомого ОСОБА_13 , який буде здійснювати зняття грошових коштів в банкоматах, розташованих на території м. Одеси.
В свою чергу ОСОБА_13 не розуміючи протиправних, суспільно-небезпечних дій обвинуваченого ОСОБА_10 , в період з 12.03.2019 по 26.03.2019 здійснив зняття грошових коштів, які належать АТ «Комерційний Індустріальний Банк» на загальну суму 1 079 500 грн. в банкоматах розташованих в м. Одесі за наступними адресами: вулиця Ніжинська, 79; Мала Арнаутська, 89/91; Пушкінська 7 та 75; проспект Небесної Сотні, 99, що на момент вчинення злочину є особливо великим розміром.
Після зняття грошових коштів ОСОБА_13 передавав їх обвинуваченому ОСОБА_10 , який розпоряджався ними на власний розсуд.
Своїми умисними діями обвинувачений ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно обчислювальної техніки, в особливо великих розмірах.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, визнав в повному обсязі, при обставинах викладених в обвинувальному акті та пояснив, що дійсно заволодів грошовими коштами, які належать АТ «Комерійний Індустріальний Банк» на загальну суму 1 079 500 грн. Так, його знайомий на ім`я ОСОБА_14 , зацікавив його ідеєю про те, що є можливість отримати 1 500 доларів США в якості платні за зняття з банківського рахунку перерахованих грошових коштів іншою фірмою. Потім для того щоб перерахували грошові кошти на рахунок в банку, його знайомий ОСОБА_11 на його прохання знайшов ОСОБА_15 , який погодився на реєстрацію на його ім`я, ТОВ «Руідол 2000» та на відкриття рахунку в АТ «Комерійний Індустріальний Банк», та оформлення банківської картки, яку потім йому передали. Коли йому передали банківську карту, він попросив свого знайомого ОСОБА_13 зняти в банкоматах грошові кошти з рахунку компанії «Руідол 2000», на рахунок якої на той час, вже були нараховані кошти в загальному розмірі 1 079 500 гривен, ОСОБА_13 їх зняв, та кошти в загальному розмірі 1 079 500 гривень передав йому. У скоєному он щиро кається, та просив його суворо не карати, він бажаючи виправити наслідки вчиненого, частково відшкодував потерпілому АТ «Комерційний Індустріальний Банк» матеріальну шкоду яку він спричинив, вчинивши кримінальне правопорушення у загальному розмірі 22 000 гривень.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_10 повністю визнав свою вину у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та у відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які ніким з учасників не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_10 та інші учасники правильно розуміють зміст цих обставин, сумніву у добровільності їх позицій немає, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, колегія суддів користуючись правом, наданим ч. 3 ст. 349 КПК України і відсутністю заперечень учасників судового провадження, вважає достатнім обмежитись допитом обвинуваченого ОСОБА_10 та дослідженням матеріалів характеризуючи його особу.
Зазначене повністю узгоджується з вимогами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому злочину, знайшла своє підтвердження і кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 190 КК України за кваліфікуючими ознаками - заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електронно обчислювальної техніки, в особливо великих розмірах.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку зобов`язаний врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання, необхідні і достатні для її виправлення та попередження нових злочинів.
З наведених положень закону про кримінальну відповідальність і роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України вбачається, що в усякому випадку призначення покарання суди повинні враховувати перелічені в законі обставини і керуватись лише загальними засадами призначення покарання (ст. 65 КК України), призначаючи покарання конкретній особі за конкретне кримінальне правопорушення, максимально індивідуалізуючи покарання, а визначення міри покарання, що може бути призначене обвинуваченому, та потреби у його відбуванні, є важливою вимогою принципового характеру, якою передбачається, що кримінальна відповідальність персоніфікована: вона настає лише щодо певної особи, яка вчинила злочин.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_10 покарання у відповідності до вимог ст. 65 КК України колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставинами, що згідно зі ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_10 , колегією суддів визнає повне визнання вини, щире каяття, часткове відшкодування матеріальної шкоди потерпілому.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_10 згідно ст. 67 КК України, колегією суддів не встановлено.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_10 покарання, колегія суддів враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, свою вину у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому розкаявся,частково відшкодував майнову шкоду потерпілому, відсутність обставин, які б обтяжували покарання, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання та роботи характеризується позитивно, офіційно працевлаштований, має на утриманні малолітнього сина.
Таким чином, враховуючи принцип гуманізації відповідальності при призначенні покарання, який повинен бути застосований виходячи із засад визначених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини), колегія суддів вважає необхідним призначити покарання ОСОБА_10 у вигляді позбавлення волі та застосувати до основного покарання положення ст. 75 КК України, тобто звільнити ОСОБА_10 від відбування основного покарання з випробуванням, оскільки на думку суду, призначення такого покарання буде необхідним й достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
При цьому колегія суддів, з огляду на положення ст. 77 КК України, вважає можливим не застосовувати до обвинуваченого ОСОБА_10 додаткове покарання у вигляді конфіскації майна.
Крім того, призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.
Відповідно до постанови колегії суддів другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26 квітня 2018 року № 757/15167/15-к зробила висновок, що загальні засади призначення покарання (ст. 65 КК) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначати покарання або звільняти від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи не застосування ст. 75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначені покарання певного виду і розміру, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без реального відбування покарання.
Згідно ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми ЦПК України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.
Відповідно до ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Представник потерпілого, який діє в інтересах АТ «Комерційний Індустріальний Банк» заявив цивільний позов про стягнення з ОСОБА_10 матеріальної шкоди у розмірі 1 079 500 гривень.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
В ході судового розгляду зазначеного кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_10 , бажаючи виправити наслідки вчиненого, частково відшкодував потерпілому АТ «Комерційний Індустріальний Банк» матеріальну шкоду яку він спричинив, вчинивши кримінальне правопорушення у загальному розмірі 22 000 гривень, що підтверджується копіями квитанцій.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, копії квитанцій №1-1584К від 04.09.2020 р., №1-19 К від 05.09.2020 р.,№12 від 07.09.2020 р., №110 від 10.09.2020 р., №136 від 08.09.2020 р., №110 від 11.09.2020 р., №58 від 14.09.2020 р., №1356 К від 15.092020 р., №97 від 07.10.2020 року, №64 від 08.10.2020 року, колегія суддів дійшла висновку, що наведений позов підлягає частковому задоволенню. Так у відповідності до статті 1166 ЦК України - майнова шкода завдана особистим майновим правам юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, враховуючі часткове відшкодування матеріальної шкоди в загальному розмірі 22 000 гривень, має бути відшкодована обвинуваченим ОСОБА_10 потерпілому АТ «Комерційний Індустріальний Банк» матеріальна шкода у розмірі 1 057 500 гривень.
Долю речових доказів у кримінальному провадженні належить вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.
Процесуальних витрати у відповідності до ст. 124 КПК України, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_10 .
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 349, 369, 370, 371, 373, 374, 392, 393, 395 КПК України, колегія суддів, -
УХВАЛИЛА:
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яті) років позбавлення волі без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_10 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 3 (три) роки.
На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_10 наступні обов`язки: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
На підставі п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_10 обов`язок, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;
Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави за проведення портретної експертизи загальною сумою 11 304 гривень 72 копійки.
Речові докази, зберігати при матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь АТ «Комерційний Індустріальний Банк» матеріальну шкоду у розмірі 1 057 500 гривень (один мільйон п`ятдесят сім тисяч п`ятсот) гривень.
Вирок може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Київський районний суд м. Одеси протягом 30 діб з дня його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копія вироку негайно після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2