Справа № 128/1043/20
Провадження №11-кп/801/828/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 вересня 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7
та його захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції судове провадження за апеляційними скаргами засудженого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 9 червня 2020 року, якою засудженому ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

в с т а н о в и в :

До Вінницького районного суду Вінницької області засудженим ОСОБА_7 було подано клопотання про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким, яке мотивоване тим, що він працевлаштований в установі, де відбуває покарання, має заохочення.

Розглянувши клопотання, суд відмовив у його задоволенні за недоведеності виправлення засудженого.

В апеляційних скаргах засуджений ОСОБА_7 та його захисник адвокат ОСОБА_8 просять скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою задовольнити клопотання засудженого. В обґрунтування своїх вимог зазначають, що судом не взято до уваги, що засуджений довів своє виправлення, зокрема, тим, що заохочувався п`ять разів, порушення вимог режиму утримання допустив два рази, накладені дисциплінарні стягнення за які вже погашені, був працевлаштований на виробництві тощо.

Заслухавши доповідь судді, засудженого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 , які підтримали апеляційні скарги, прокурора ОСОБА_6 , який заперечив проти їх задоволення, вважаючи судове рішення законним та обґрунтованим, перевіривши матеріали судового провадження, колегія суддів вважає за необхідне у задоволенні апеляційних скарг відмовити.

Згідно з п.3 ч.1 ст. 357 КПК України під час виконання вироків, суд має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Відповідно до ст. 82 КК України, особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення та, зокрема, у разі фактичного відбуття ним не менше половини строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин.

З матеріалів судового провадження, ретельно досліджених судом першої інстанції, вбачається, що ОСОБА_7 раніше неодноразово був засуджений за вчинення умисних, в тому числі корисливих злочинів.

У Державну установу «Стрижавська виправна колонія (№81)» прибув для відбування покарання за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 15.04.2016, яким він засуджений за ч.2 ст. 187 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна. З наявної у матеріалах судового провадження копії вироку Вінницького міського суду Вінницької області від 15.04.2016 вбачається, що ОСОБА_7 під час судового розгляду справи вини у скоєному не визнавав та не розкаювався у вчиненому.
Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України в строк відбування покарання ОСОБА_7 зарахований строк перебування в місцях попереднього ув`язнення з 25.01.2015 по 24.06.2016 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Під час відбування покарання у Державній установі «Стрижавська виправна колонія (№81)» ОСОБА_7 допустив два порушення вимог встановленого порядку відбування покарання, за що притягувався до дисциплінарної відповідальності, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці заохочувався п`ять разів. Останнє заохочення до засудженого ОСОБА_7 було застосовано у липні 2019 року, з того часу заохочення не застосовувались.

На виробництві установи ОСОБА_7 працевлаштований в деревообробному цеху в якості підсобного працівника. Однак, згідно довідки про отримання винагороди за виконані роботи ОСОБА_7 , а також копій договорів про надання послуг від 01.03.2019 та 01.03.2020, вбачається, що засуджений виконував роботи в установі періодично, зокрема, протягом 4 місяців 2018 року, двох місяців (березня, травня) 2019 року та з березня 2020 року. Крім цього, в особовій справі засудженого містяться відомості про виконання робіт в установі в липні та серпні 2019 року.

Засуджений ОСОБА_7 не бажає брати участь в роботах благоустрою установи та не проявляє ініціативи в участі в програмах диференційованого виховного впливу на засуджених, до яких він залучений, умисно уникає робіт із самообслуговування. Не бачить необхідності в самостійному їх виконанню.

Крім того, суд врахував, що 01.08.2016 комісією установи йому було відмовлено у переведенні до дільниці соціальної реабілітації, як особі, що не стає на шлях виправлення.
04.09.2018 комісією установи було відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України як особі, що не стала на шлях виправлення.
26.12.2018 комісією установи відмовлено в застосуванні ст. 81 КК України як особі, що не довела свого виправлення.
22.04.2019 ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області замінено засудженому ОСОБА_7 невідбуту частину покарання, призначеного вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 15.04.2016 за ч. 2 ст. 187 КК України, на більш м`яке покарання обмеження волі, на залишок невідбутого строку покарання 2 роки 4 місяці 3 дні. Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 29.05.2019 ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 22.04.2019 скасовано, відмовлено засудженому ОСОБА_7 у задоволенні заяви про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким згідно ст. 82 КК України.

З позиції установи відбування покарань, викладеної в характеристиці засудженого ОСОБА_7 , вбачається, що адміністрація установи вважає, що на застосування ст. 82 КК України засуджений ОСОБА_7 не заслуговує.
З огляду на наведене, з урахуванням роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного суду України від 26.04.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання

більш м`яким», положень ст. 82 КК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_7 не досягнув ступеня виправлення.

За таких обставин, в задоволенні апеляційних скарг засудженого та його захисника слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 405, 407 КПК України, ст. 82 КК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 9 червня 2020 року, якою засудженому ОСОБА_7 відмовлено в задоволенні клопотання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким - без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4