Провадження № 1-в/592/644/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 грудня 2020 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

захисника адвоката ОСОБА_3 ,

засудженого ОСОБА_4 ,

представника виправної колонії ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми у режимі відеоконференції з Державною установою «Сумська виправна колонія №116» клопотання захисника ОСОБА_3 в інтересах засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шостка Сумської області, громадянина України, засудженого 27.07.2015 вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років,

про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

У с т а н о в и в:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою розглядається.
Захисник звернулася до суду з клопотанням в інтересах засудженого ОСОБА_4 і просить на підставі статті 82 КК України невідбуту частину покарання 2 роки позбавлення волі замінити 2 роками виправних робіт з відрахуванням 20% заробітку в дохід держави щомісячно.

Клопотання обґрунтовує тим, що ОСОБА_4 засуджений вироком Шсткинського міськрайонного суду Сумської області від 27.07.2015 за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. Зараховано строк попереднього ув`язнення з 02.01.2013 по 01.04.2013 з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

У липні 2020 адміністрацією установи повідомлено про можливість у порядку статті 82 КК України замінити невідбуту частину покарання більш м`яким. З 14.07.2020 засуджений відбув 2/3 строку покарання. Засуджений довід, що став на шлях виправлення. З 23.05.2019 ОСОБА_4 переведено до дільниці соціальної реабілітації та працевлаштовано днювальним відділення; добровільно залучається без оплати праці, до робіт з благоустрою колонії, поліпшення житлово-побутових умов засуджених, проявляє розумну ініціативу, має чотири заохочення.

Після звільнення засуджений буде дійсно працевлаштований на посаду продавця до фізичної особи підприємця ОСОБА_7 . Засуджений одружений, має двох малолітніх дітей, має на утриманні непрацездатну матір.

Позиції учасників судового провадження.
У судовому засіданні захисник та засуджений клопотання підтримали. Вказували, що засуджений став на шлях виправлення, не доцільно застосовувати до нього покарання у виді обмеження волі. Виправна колонія не звернулася з відповідним клопотанням до суду оскільки на момент виникнення пільги - 14.07.2020 невідбута частина покарання становила більше 2 років, а максимальний строк виправних робіт 2 роки. Засуджений вказував, що є старшим днювальним завгоспом, постійно працює. Зазначав, що має дружину 2 малолітніх дітей, матір, залишився єдиним чоловіком у родині, був фізичною особою підприємцем і після звільнення бажає працювати на користь держави та сплачувати податки, утримувати свою родину.
Представник Державної установи «Сумська виправна колонія №116» ОСОБА_5 клопотання захисника підтримав. Вказував, що засуджений став на шлях виправлення і до нього доцільно застосувати пільгу, передбачену ст. 82 КК замінити невідбуту частину покарання на громадські роботи. Звертав увагу, що при настанні пільги засуджений не бажав заміни невідбутої частини покарання на обмеження волі, а виявив бажання на громадські роботи. Наразі ініційовані зміни до законодавства, якими виключають покарання у виді обмеження волі, а передбачається застосування альтернативних видів покарань. Клопотання не порушує вимог законодавства, поліпшує правове становище засудженого.
Прокурор у задоволенні клопотання просив відмовити у зв`язку з необґрунтованістю. Вказував, що відсутні законодавчі механізми, які б зобов`язували ФОП взяти засудженого на роботу і протягом невідбутого строку покарання не звільняти. Ураховуючи засудження ОСОБА_4 за вчинення особливо тяжкого злочину застосовувати більш м`яке покарання у виді виправних робіт вважає недоцільним.
Встановлені судом обставини.
ОСОБА_4 засуджений вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 27.07.2015, який змінено ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 08.12.2015 за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

Вирок суду набрав законної сили 08.12.2015.

Початок строку відбуття покарання 13.05.2016, кінець строку відбування покарання 14.11.2022.

З 22.02.2018 засуджений відбуває покарання в Державній установі «Сумська виправна колонія №116», станом на 08.12.2020 невідбута частина покарання ОСОБА_4 становить 01 рік 11 місяців 06 днів.

Таким чином ОСОБА_4 засуджений та відбуває покарання за вчинення умисного особливо тяжкого злочину, відбув більше 2/3 строку покарання призначеного вироком суду.
Згідно листа ФОП ОСОБА_7 від 18.06.2020 на запит виправної колонії, останній після звільнення прийме ОСОБА_4 на посаду продавця на його підприємство. Орієнтовна заробітна плата 4300 грн.
Мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.
За вимогами статті 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин (пункт 3 частини 4 статті 82 КК України).

Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» (далі постанова ПВСУ) передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення.
Пункт 17 вказаної постанови ПВСУ Пленуму звертає увагу судів на необхідність ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Становлення на шлях виправлення це не повне виправлення засудженого, а прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і ставленні до праці, які свідчать про успішне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватися й в умовах відбування менш суворого покарання. Висновок про ставлення особи на шлях виправлення повинен ґрунтуватися не на характеристиці особи за період, що безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе застосування заміни невідбутої частини покарання більш м`яким, а на даних за весь час відбування покарання або принаймні протягом значної частини цього строку.

Відповідно до характеристик наданих на запит адвоката та на вимогу суду від 06.11.2020 та 30.11.2020, засуджений ОСОБА_4 за час відбування покарання сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Особова справа містить характеристику на засудженого, затверджену 28.07.2020 де характеризується позитивно, проте не містить висновку про доведеність виправлення (а.о.с. 195).

Інших характеристик на засудженого, складених під час відбування покарання у Державній установі «Сумська виправна колонія №116» матеріали особової справи не містять.

Згідно Довідки про стягнення і заохочення на засудженого від 06.11.2020 та 30.11.2020 ОСОБА_4 мав 4 стягнення, які погашено та знято: 23.06.2016 ДІЗО 5 діб, 01.07.2016, 24.05.2017 догана, 31.07.2017- сувора догана; 13 заохочень.

Отже, за час відбування покарання в Державній установі «Сумська виправна колонія №116» ОСОБА_4 стягнень не мав.
Наявність під час відбування покарання 4 стягнень, які хоча і погашено та знято не свідчить про сумлінну поведінку засудженого під час всього терміну відбування покарання.
23.05.2019 засуджений переведений до дільниці соціальної реабілітації Державної установи «Сумська виправна колонія №116».
З вироком суду з засудженого стягнуто 17178 грн. 50 коп., виконавчі документи в установі за місцем відбування покарання відсутні.

Після повного та всебічного вивчення даних про особу ОСОБА_4 , які містяться в матеріалах особової справи засудженого, характеристиках особи за весь час відбування покарання, матеріалах клопотання, суд приходить до висновку, що незважаючи на фактичне відбуття засудженим двох третин призначеного покарання у виді позбавлення волі за умисний особливо тяжкий злочин, через рік після початку відбування покарання, а саме з серпня 2017 року у поведінці та ставленні до праці засудженого з`явилися позитивні зрушення, які свідчать про його наміри стати на шлях виправлення.

Разом з тим, незважаючи на позицію представника виправної колонії ОСОБА_5 у судовому засіданні, у опитувальному листі про застосування до засудженого ОСОБА_4 заміни невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким (а.о.с. 194), останній як і інші керівники частин та служб установи, дійшли висновку «не заслуговує».

У клопотанні порушено питання про заміну невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі на виправні роботи.

За змістом статті 57 КК України покарання у виді виправних робіт встановлюється на строк від шести місяців до двох років і відбувається за місцем роботи засудженого. Із суми заробітку засудженого до виправних робіт провадиться відрахування в доход держави у розмірі, встановленому вироком суду, в межах від десяти до двадцяти відсотків.
Згідно статті 51 КК України менш суворим видом покарання, ніж позбавлення волі є обмеження волі.

Доводи представника виправної колонії про зміни до законодавства, якими планується виключити з переліку видів покарань покарання у виді обмеження волі, на увагу не заслуговують, оскільки наразі відповідні зміни до Кримінального кодексу України не внесені.

Бажання засудженого працювати після звільнення і можливість працевлаштування продавцем у ФОП ОСОБА_7 не є безумовною підставою для заміни у порядку статті 82 КК України покарання у виді позбавлення волі за вчинення особливо тяжкого злочину на виправні роботи.

Перебування на утриманні матері, яка має захворювання, дружини та малолітніх дітей, не є тими обставинами, які підлягають встановленню і врахуванню судом під час вирішення питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.

Позиція потерпілої була врахована судом при призначенні засудженому покарання.

Встановлені факти позбавляють суд можливості дійти безумовного висновку, як передбачено статтею 82 КК України, про становлення на шлях виправлення, зокрема, про можливість ефективного продовження такої поведінки і ставлення до праці засудженого в умовах відбування менш суворого покарання виправних робіт, як просить сторона захисту.
З огляду на викладене, судом не встановлено підстав для задоволення клопотання захисника у межах його доводів.

Керуючись статтею 82 Кримінального кодексу України, статтями 537, 539, 376 Кримінального процесуального кодексу України, суд
п о с т а н о в и в:

Клопотання захисника ОСОБА_3 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким засудженому ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим в той же строк з моменту вручення її копії.

Час проголошення повного тексту ухвали 08-30 година 10 грудня 2020 року.

Суддя ОСОБА_1