УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02.02.2021 Справа №607/103/21 Провадження №1-кс/607/30/2021 м.Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в місті Тернополі клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , яке погоджене прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, тимчасово не працюючого, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 , ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 289 КК України,
ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 за погодженням із прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави щодо підозрюваного ОСОБА_5 у кримінальному провадженні №0002430 від 19.12.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 289 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим управлінням ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002430 від 19.12.2020 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 289 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в середині грудня 2020 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_5 , який перебував в м. Тернопіль, виник злочинний намір, направлений на незаконне позбавлення волі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , за попередньою змовою із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та іншими невстановленими особами, з корисливих мотивів, із заподіянням фізичних страждань та із застосуванням зброї.

Реалізуючи свій злочинний намір, 18.12.2020 близько 19.00 год., ОСОБА_5 , за попередньою змовою із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та іншими невстановленими особами, попередньо вступивши у злочинну змову та обумовивши спільні протиправні дії щодо незаконного позбавлення волі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , порушуючи основні права, свободи та інші загальнолюдські цінності, які повинна мати кожна людина і які закріплені в Конституції України, а саме: на повагу гідності громадянина, права на фізичну свободу та особисту недоторканість, діючи з корисливих мотивів, спрямованих на досягнення спільного злочинного результату, з метою наживи та спільного збагачення, усвідомлюючи свої протиправні дії та передбачаючи їх наслідки, за допомогою транспортних засобів марки «INFINIT1 QX56», д.н.з. НОМЕР_1 , марки «SKODA ОСТАVIА», д.н.з. НОМЕР_2 , марки «MITSUBISHI OUTLANDER». д.н.з. НОМЕР_3 та марки «HYUNDAI TUCSON», д.н.з. НОМЕР_4 , перебуваючи неподалік готельно-ресторанного комплексу «Диканька», що розташований за адресою: вул. 15 Квітня, ЗА в м. Тернопіль, шляхом блокування умисно та примусово зупинили транспортний засіб марки «TOYOTA CAMRY», д.н.з. НОМЕР_5 , яким рухались ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Продовжуючи вчиняти свої протиправні дії, ОСОБА_5 , за попередньою змовою із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та іншими невстановленими особами, усвідомлюючи свої протиправні дії та передбачаючи їх наслідки, помістили ОСОБА_7 до транспортного засобу марки «INFІNІTI QX56», д.н.з. НОМЕР_1 , де він був позбавлений можливості його залишити та в якому надягнули на руки спецзасіб «кайданки», а ОСОБА_8 , всупереч її волі, наказали залишатися в транспортному засобі марки «TOYOTA CAMRY», д.н.з. НОМЕР_6 без можливості його залишити.

В подальшому, ОСОБА_5 , за попередньою змовою із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та іншими невстановленими особами за допомогою транспортних засобів марки «INFINITI QX56», д.н.з. НОМЕР_1 , марки «SKODA OCTAVIA», д.н.з. НОМЕР_2 , марки «MITSUBISHI OUTLANDER», д.н.з. НОМЕР_3 , марки «HYUNDAI TUCSON», д.н.з. НОМЕР_4 та марки «TOYOTA CAMRY», д.н.з. НОМЕР_6 направилися до готельно-ресторанного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по АДРЕСА_2 , де почали вимагати у ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 800000,00 доларів США із систематичним погрозами вбивства і заподіяння тяжких тілесних ушкоджень йому та ОСОБА_8 , істотно обмеживши при цьому у праві пересування у місці, де вони не бажали перебувати.

Надалі, реалізовуючи свій спільний злочинний умисел, вищезазначені особи, діючи за попередньою змовою, за допомогою транспортних засобів марки «INFINITI QX56», д.н.з. НОМЕР_1 , марки «SKODA OCTAVIA», д.н.з. НОМЕР_2 , марки «MITSUBISHI OUTLANDER», д.н.з. НОМЕР_3 та марки «HYUNDAI TUCSON», д.н.з. НОМЕР_4 разом із ОСОБА_7 , який був позбавлений можливості його залишити, направилися до спортивного залу, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , а ОСОБА_8 примусово залишилась в транспортному засобі марки «TOYOTA CAMRY», д.н.з. НОМЕР_6 поблизу готельно-ресторанного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по вул. Шумська, 22, в с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області, де знаходилась близько до 00.00 год.-00:00 год. 19.12.2020.

Продовжуючи вчиняти свої протиправні дії, ОСОБА_5 , за попередньою змовою із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та іншими невстановленими особами, результату, з метою наживи та спільного збагачення, усвідомлюючи свої протиправні дії та передбачаючи їх наслідки, вищезазначеними автомобілями направилися до моста над залізничною колією, що знаходиться неподалік торгово-розважального центру «Подоляни» за адресою: вул. Текстильна, 28ч в м. Тернопіль, де ОСОБА_7 наказали проти його волі пересісти в транспортний засіб марки «MITSUBISHI OUTLANDER», д.н.з. НОМЕР_3 , де він був позбавлений можливості його залишити та знаходився близько п`яти годин.

В подальшому, вищезазначені особи, за попередньою змовою групою осіб, порушуючи основні права, свободи та інші загальнолюдські цінності, які повинна мати кожна людина і які закріплені в Конституції України, а саме: на повагу гідності громадянина, права на фізичну свободу та особисту недоторканість, діючи з корисливих мотивів, спрямованих на досягнення спільного злочинного результату, з метою наживи та спільного збагачення, усвідомлюючи свої протиправні дії та передбачаючи їх наслідки, на транспортних засобах направилися до кар`єру, який знаходиться в с. Лозова Тернопільського району Тернопільської області, де, надівши на голову поліетиленовий пакет, продовжили вимагати у ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 800000,00 доларів США із систематичним нанесенням ударів по тілу, що супроводжувалися демонстрацією та використанням (здійсненням чотирьох пострілів) предмету, які потерпілий сприймав, як вогнепальну зброю, та погрозами вбивства і заподіяння тяжких тілесних ушкоджень йому та ОСОБА_8 , істотно обмеживши при цьому у праві пересування у місці, де він не бажав перебувати.

В цей час, продовжуючи вчиняти свої протиправні дії, ОСОБА_5 , за попередньою змовою із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та іншими невстановленими особами, пересадили ОСОБА_8 , яка знаходилась в транспортному засобі марки «TOYOTA CAMRY», д.н.з. НОМЕР_6 поблизу готельно-ресторанного комплексу «Галицький замок», що розташований по вул. Шумська, 22 в с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області, до транспортного засобу марки «SKODA OCTAVIA», д.н.з. НОМЕР_2 , де вона була позбавлена можливості його залишити, та, всупереч її волі, перевезена до номеру № 310 готелю «Версаль», що розташований за адресою: вул. Львівська, 34 в м. Тернопіль, де була істотно обмежена у праві пересування у місці та перебувала під наглядом близько до 07.00 год. 19.12.2020.

Надалі, реалізуючи свій спільний злочинний умисел, вищезазначені особи, діючи за попередньою змовою, порушуючи основні права, свободи та інші загальнолюдські цінності, які повинна мати кожна людина і які закріплені в Конституції України, а саме: на повагу гідності громадянина, права на фізичну свободу та особисту недоторканість, за допомогою транспортних засобів марки «INFINITI QX56», д.н.з. НОМЕР_1 , марки «MITSUBISHI OUTLANDER» д н з НОМЕР_3 та марки «HYUNDAI TUCSON», д.н.з. НОМЕР_4 разом із ОСОБА_7 , який був позбавлений можливості залишити транспортний засіб, направилися до будівлі спортивного залу, що розташований за адресою: вул Леся Курбаса, 11 в м. Тернопіль, де він знаходився близько до 06.30 год. 19.12.2020 та був виявлений працівниками правоохоронних органів.

Слідчий також вказав, що в середині грудня 2020 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_5 , який перебував в м.Тернопіль, виник злочинний намір, направлений на вимагання грошових коштів у ОСОБА_7 , за попередньою змовою із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та іншими невстановленими особами, поєднане із погрозою вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний намір, 18.12.2020 близько 19.00 год., ОСОБА_5 , за попередньою змовою із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та іншими невстановленими особами, попередньо вступивши у злочинну змову та обумовивши спільні протиправні дії щодо вимагання грошових коштів у ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів, спрямованих на досягнення спільного злочинного результату, з метою наживи та спільного збагачення, усвідомлюючи свої протиправні дії та передбачаючи їх наслідки, за допомогою транспортних засобів марки «INFINITI QX56», д.н.з. НОМЕР_1 , марки «SKODA OCTAVIA», д.н.з. НОМЕР_2 , марки «MITSUBISHI OUTLANDER», д.н.з. НОМЕР_3 та марки «HYUNDAI TUCSON», д.н.з. НОМЕР_4 , перебуваючи неподалік готельно-ресторанного комплексу «Диканька», що розташований за адресою: вул. 15 Квітня, ЗА в м. Тернопіль, шляхом блокування умисно та примусово зупинили транспортний засіб марки «TOYOTA CAMRY», д.н.з. НОМЕР_6 , яким рухались ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Продовжуючи вчиняти свої протиправні дії, ОСОБА_5 , за попередньою змовою із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та іншими невстановленими особами, усвідомлюючи свої протиправні дії та передбачаючи їх наслідки, помістили ОСОБА_7 до транспортного засобу марки «INFINITI QX56», д.н.з. НОМЕР_1 , де він був позбавлений можливості його залишити та в якому надягнули на руки спецзасіб «кайданки», а ОСОБА_8 , всупереч її волі, наказали залишатися в транспортному засобі марки «TOYOTA CAMRY», д.н.з. НОМЕР_6 .

В подальшому, ОСОБА_5 , за попередньою змовою із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та іншими невстановленими особами, діючи з корисливих мотивів, спрямованих на досягнення спільного злочинного результату, з метою наживи та спільного збагачення, усвідомлюючи свої протиправні дії та передбачаючи їх наслідки, за допомогою транспортних засобів марки «INFINITI QX56», д.н.з. НОМЕР_1 марки «SKODA OCTAVIA», д.н.з. НОМЕР_2 , марки «MITSUBISHI OUTLANDER», д.н.з. НОМЕР_3 , марки «HYUNDAI TUCSON», д н з НОМЕР_4 та марки «TOYOTA CAMRY», д.н.з. НОМЕР_6 направилися до готельно-ресторанного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по АДРЕСА_2 , де почали вимагати у ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 800000,00 доларів США із систематичним погрозами вбивства і заподіяння тяжких тілесних ушкоджень йому та ОСОБА_8 .

Надані, реалізуючи свій спільний злочинний умисел, вищезазначені особи, діючи за попередньою змовою, за допомогою транспортних засобів марки «INF1MIT1 QX56», д.н.з. НОМЕР_1 , марки «SKODA ОСТА VIA», д.н.з. НОМЕР_2 , марки «MITSUBISHI OUTLANDER», д.н.з. НОМЕР_3 та марки «HYUNDAI TUCSON», д.н.з. НОМЕР_4 разом із ОСОБА_7 направилися до спортивного залу, що розташований за адресою: вул. Леся Курбаса, 11 в м. Тернопіль. Після цього, продовжуючи вчиняти свої протиправні дії, ОСОБА_5 , за попередньою змовою із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та іншими невстановленими особами, діючи з корисливих мотивів, спрямованих на досягнення спільного злочинного результату, з метою наживи та спільного збагачення, усвідомлюючи свої протиправні дії та передбачаючи їх наслідки, вищезазначеними автомобілями направилися до моста над залізничною колією, що знаходиться неподалік торгово-розважального центру «Подоляни» за адресою: вул. Текстильна, 28ч в м. Тернопіль, де ОСОБА_7 наказали пересісти в транспортний засіб марки «MITSUBISHI OUTLANDER», д.н.з. НОМЕР_3 , де він був позбавлений можливості його залишити та знаходився близько п`яти годин.

В подальшому, вищезазначені особи, за попередньою змовою групою осіб, порушуючи основні права, свободи та інші загальнолюдські цінності, які повинна мати кожна людина і які закріплені в Конституції України, а саме: на повагу гідності громадянина, права на фізичну свободу та особисту недоторканість, діючи з корисливих мотивів, спрямованих на досягнення спільного злочинного результату, з метою наживи та спільного збагачення, усвідомлюючи свої протиправні дії та передбачаючи їх наслідки, на транспортних засобах направилися до кар`єру, який знаходиться в с. Лозова Тернопільського району Тернопільської області, де, надівши на голову поліетиленовий пакет, продовжили вимагати у ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 800000,00 доларів США із систематичним нанесенням ударів по тілу, що супроводжувалися демонстрацією та використанням (здійсненням чотирьох пострілів) предмету, які потерпілий сприймав, як вогнепальну зброю, та погрозами вбивства і заподіяння тяжких тілесних ушкоджень йому та ОСОБА_8 .

Надалі, реалізуючи свій спільний злочинний умисел, вищезазначені особи, діючи за попередньою змовою, за допомогою транспортних засобів марки «INFINITI QX56», д.н.з. НОМЕР_1 , марки «MITSUBISHI OUTLANDER», д.н.з. НОМЕР_3 та марки «HYUNDAI TUCSON», д.н.з. НОМЕР_4 разом із ОСОБА_7 , який був позбавлений можливості залишити транспортний засіб, направилися до будівлі спортивного залу, що розташований за адресою: вул. Леся Курбаса, 11 в м. Тернопіль, де він знаходився близько до 06.30 год. 19.12.2020 та був виявлений працівниками правоохоронних органів.

Крім цього, досудовим розслідуванням встановлено, що в середині грудня 2020 року, точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, у ОСОБА_5 , який перебував у м.Тернопіль, виник злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом марки «TOYOTA CAMRY», д.н.з. НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_7 , за попередньою змовою із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та іншими невстановленими особами.

Реалізуючи свій злочинний намір, 18.12.2020 близько 19.00 год., ОСОБА_5 , за попередньою змовою із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та іншими невстановленими особами, попередньо вступивши у злочинну змову та обумовивши спільні протиправні дії щодо незаконного заволодіння транспортним засобом ОСОБА_7 , усвідомлюючи свої протиправні дії та передбачаючи їх наслідки, за допомогою транспортних засобів марки «INFINITI QX56», д.н.з. НОМЕР_1 , марки «SKODA OCTAVIA», д.н.з. НОМЕР_2 , марки «MITSUBISHI OUTLANDER», д.н.з. НОМЕР_3 та марки «HYUNDAI TUCSON», д.н.з. НОМЕР_4 , перебуваючи неподалік готельно-ресторанного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_3 », що розташований за адресою: вул. 15 Квітня, 3А в м. Тернопіль, шляхом блокування умисно та примусово зупинили транспортний засіб марки «TOYOTA CAMRY», д.н.з. НОМЕР_6 , яким рухались ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Продовжуючи вчиняти свої протиправні дії, ОСОБА_5 , за попередньою змовою із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та іншими невстановленими особами, усвідомлюючи свої протиправні дії та передбачаючи їх наслідки, помістили ОСОБА_7 до транспортного засобу марки «INFINITI QX56», д.н.з. НОМЕР_1 , де він був позбавлений можливості його залишити та в якому надягнули на руки спецзасіб «кайданки», а ОСОБА_8 , всупереч її волі, наказали залишатися в транспортному засобі марки «TOYOTA CAMRY», д.н.з. НОМЕР_6 без можливості його залишити.

В подальшому, ОСОБА_5 , за попередньою змовою із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та іншими невстановленими особами, усвідомлюючи свої протиправні дії та передбачаючи їх наслідки, за допомогою транспортних засобів марки «INFINITI QX56», д.н.з. НОМЕР_1 , марки «SKODA OCTAVIA», д.н.з. НОМЕР_2 , марки «MITSUBISHI OUTLANDER», д.н.з. НОМЕР_3 , марки «HYUNDAI TUCSON», д.н.з. НОМЕР_4 та, не маючи дозволу на право керування вказаним транспортним засобом і всупереч волі власника, не маючи, ні дійсного, ні уявного права на вказаний транспортний засіб, умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, незаконно заволодівши транспортним засобом марки «TOYOTA CAMRY», д.н.з. НОМЕР_6 , направилися до готельно-ресторанного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по вул. Шумська, 22 в с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області, маючи таким чином реальну можливість користуватись викраденим, тобто керувати даним транспортним засобом (здійснювати рух на ньому).

Надалі, продовжуючи вчиняти свої протиправні дії, близько до 00.00 год.-01.00 год. 19.12.2020, ОСОБА_5 , за попередньою змовою із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та іншими невстановленими особами, пересадили ОСОБА_8 до транспортного засобу марки «SKODA OCTAVIA», д.н.з. НОМЕР_2 , а транспортний засіб марки «TOYOTA CAMRY», д.н.з. НОМЕР_6 залишили поблизу готельно-ресторанного комплексу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований по вул. Шумська, 22 в с. Байківці Тернопільського району Тернопільської області, де він був виявлений працівниками правоохоронних органів.

23.12.2020 старшим слідчим в особливо важливих справах СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_16 , ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 КК України (в редакції Закону України №2341-ІІІ від 05.04.2001), ч. 2 ст. 189 КК України (в редакції Закону України №2341-ІІІ від 05.04.2001), ч. 3 ст. 289 КК України (в редакції Закону України №875-ІХ від 03.09.2020).

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.189, ч.3 ст.289 КК України, які відповідно до ст.12 КК України є тяжкими та особливо тяжким злочинами, та у зв`язку з цим, зазначає про існування ризиків, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 спробує переховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень; незаконно впливати на потерпілих, свідків, інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення. На думку слідчого, є підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи, не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, тому йому необхідно обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Крім того, посилаючись на положення п.1 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий вказав про наявність підстав не визначати розмір застави при постановленні щодо ОСОБА_5 ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.189 КК України, із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Розгляд клопотання слідчим суддею розпочатий за минуванням трьох годин з часу вручення підозрюваному ОСОБА_5 копії клопотання та матеріалів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні підтримали клопотання, вважаючи мету і підстави застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обґрунтованими та такими, що дають право на застосування відносно підозрюваного ОСОБА_5 найбільш суворого заходу, посилаючись на ризики, визначені ч.1 ст. 177 КПК України.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 заперечувала щодо застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Зазначила, що на момент подання до суду зазначеного клопотання ОСОБА_5 не набув статусу підозрюваного у даному кримінальному провадженні, оскільки стороною обвинувачення не було дотримано передбаченого статтями 276-279 КПК України порядку здійснення повідомлення про підозру. На думку захисника, направлення ОСОБА_5 засобами поштового зв`язку 23.12.2020 повідомлення про підозру, не свідчить про вжиття стороною обвинувачення заходів для вручення повідомлення про підозру у спосіб, передбачений ст..ст. 42, 278 КПК України. Також захисник вказала на необґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 289 КК України, у зв`язку з невстановленням досудовим розслідуванням причетності ОСОБА_5 до вказаних злочинних діянь. Також захисник зазначила, що прокурором та слідчим в судовому засіданні не доведені вказані у клопотанні слідчим ризики. З урахуванням добровільної з`явлення ОСОБА_5 до слідчого судді, його належну процесуальну поведінку, виключно позитивні дані про особу ОСОБА_5 , просила в задоволенні клопотання слідчого відмовити, або застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника, просив не застосовувати щодо нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, перевіривши клопотання, додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення клопотання слідчого, з таких підстав.

Вирішуючи питання про наявність правових підстав та доцільність застосування щодо ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного заходу, слідчий суддя бере до уваги наступне.

Згідно ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У відповідності до вимог ст.8 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод (ст.5) втілює основоположне право людини на захист від свавільного втручання держави у її право на свободу. Тому, у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

З цього правила випливають два природних наслідки: тягар доведення обставин, що свідчать на користь утримання під вартою, завжди несе сторона обвинувачення, а будь-які обставини, щодо доведеності яких або значення яких для вирішення питання про тримання під вартою або звільнення, залишається сумнів, мають тлумачитися на користь звільнення особи.

Роль слідчого судді при оцінці вказаних обставин полягає в перевірці істинних намірів та цілей, що стоять за позбавленням особи свободи, відповідності цих цілей та намірів вимогам закону, та, у випадку встановлення відсутності законних підстав для тримання особи під вартою, - прийняття рішення про звільнення особи з-під варти.

Така перевірка відбувається за правилами національного законодавства, які містяться в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Слідчий суддя враховує, що тримання під вартою в розумінні ст.183 КПК України є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною пятою статті 176 цього Кодексу.
Відповідно до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Крім того, згідно з положеннями ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, зокрема, слідчий суддя зобов`язаний оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Відповідно до п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою не може бути застосовано, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Слідчим суддею встановлено, що 19.12.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №10002430 були внесені відомості про те, що 18.12.2020 близько 19-ої години, група осіб, перебуваючи по вул.15 квітня в м.Тернопіль, незаконно вимагали із використанням погрози вбивством чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , грошові кошти у сумі 800 000 доларів США. Крім того 19.12.2020 в Тернопільський ВП ГУНП в Тернопільській області надійшли повідомлення від ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про те, що група осіб, перебуваючи по АДРЕСА_4 , незаконно позбавили волі ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , а також заволоділи транспортним засобом останнього марки «Toyota Camry» д.н.з. НОМЕР_6 , завдавши ОСОБА_7 значної матеріальної шкоди.

23.12.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 КК України (в редакції Закону України №2341-ІІІ від 05.04.2001), ч. 2 ст. 189 КК України ( в редакції Закону України №2341-ІІІ від 05.04.2001), ч. 3 ст. 289 КК України (в редакції Закону України №875-ІХ від 03.09.2020).

04.01.2021 підозрюваного ОСОБА_5 оголошено розшук у кримінальному провадженні № 0002430 від 19.12.2020 за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 289 КК України.

05.01.2021 ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. 26.01.2021 ОСОБА_5 добровільно з`явився до слідчого судді, у зв`язку з чим вказана ухвала втратила законну силу.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, що надані сторонами кримінального провадження докази доводять обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику а ризикам, зазначеним у поданні.

Перевіряючи обґрунтованість підозри, слідчий суддя не погоджується з доводами сторони захисту в цій частині та вважає, що дані, які вказують на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 3 ст. 289 КК України, вбачаються із долучених до матеріалів клопотання доказів, якими є: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002430 від 19.12.2020; рапорти від 19.12.2020 № 47458, № 47463 про вчинення кримінального правопорушення; заяви ОСОБА_7 , ОСОБА_18 від 19.12.2020 про вчинення кримінального правопорушення; протокол додаткового допиту потерпілого ОСОБА_7 від 19.12.2020; протокол додаткового допиту потерпілої ОСОБА_8 від 19.12.2020; протоколи проведення слідчих експериментів із потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від 19.12.2020; в ході яких потерпілі вказали на ОСОБА_5 як на особу, яка разом з іншими особами, вчинила щодо них злочинні діяння.
Зазначені відомості у сукупності з інформацією, викладеною у дослідженому під час судового засідання повідомленні про підозру, вважаються переконливими для слідчого судді в тому, що відповідні кримінальні правопорушення могли бути вчинені, а надані слідчим до клопотання відомості в достатній мірі вказують на можливість вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінальних правопорушень.
Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.
Водночас слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В свою чергу, стороною захисту не наведено обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на будь-яку непричетність підозрюваного ОСОБА_5 до злочинів, у вчиненні яких йому повідомлено про підозру, або необгрунтованість повідомленої підозри, а за такого на цій стадії досудового розслідування відсутні підстави вважати, що повідомлення про підозру є вочевидь необгрунтованим.
Таким чином, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у незаконному позбавленні волі, вчиненому з корисливих мотивів, щодо двох осіб, за попередньою змовою групою осіб і таким, що супроводжувалося заподіянням потерпілому фізичних страждань та із застосуванням зброї; вимозі передачі чужого майна (вимаганні), вчиненій за попередньою змовою групою осіб та з погрозою вбивства і заподіяння тяжких тілесних ушкоджень; незаконному заволодінні транспортним засобом, вчиненому за попередньою змовою групою осіб та предметом якого є транспортний засіб, вартість якого у двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, тобто у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146 КК України ( в редакції Закону України №2341-ІІІ від 05.04.2001), ч. 2 ст. 189 КК України ( в редакції Закону України №2341-ІІІ від 05.04.2001), ч. 3 ст. 289 КК України (в редакції Закону України №875-ІХ від 03.09.2020), в тому числі за скоєння якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів.

Доводи захисника про відсутність у ОСОБА_5 статусу підозрюваного на момент звернення слідчого з цим клопотанням до слідчого судді у зв`язку з неврученням останньому повідомлення про підозру, слідчий суддя відхиляє, оскільки повідомлення про підозру ОСОБА_5 було складено в межах досудового розслідування, вказаний процесуальний документ, складено та підписано з дотриманням норм кримінального процесуального законодавства і стороною обвинувачення вжито заходів для його вручення підозрюваному ОСОБА_5 у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень (частина 1 статті 42 КПК України), що підтверджується доказами наданими стороною обвинувачення та дослідженими слідчим суддею, за такого, стороною обвинувачення доведено, що ОСОБА_5 на момент звернення до суду із клопотанням про застосування щодо нього запобіжного заходу набув статусу підозрюваного у відповідності до положень ч.1 ст.42 КПК України.
Оцінюючи наявність ризиків, на існування яких посилається сторона обвинувачення у клопотанні, слідчий суддя враховує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Під час перевірки наявності ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 статті 177 КПК, у кримінальному провадженні №0002430 від 19.12.2020 щодо підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Ризик переховування підозрюваного ОСОБА_5 від правосуддя обумовлюється серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання. Злочин, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

Наведені вище обставини в сукупності дають підстави дійти висновку щодо наявності ризику ймовірного переховування від органу досудового розслідування або/та суду. Втім, зазначений ризик на думку слідчого судді є незначним, з огляду на добровільне з`явлення підозрюваного ОСОБА_5 до слідчого судді та його належну процесуальну поведінку під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

У клопотанні слідчого також вказано про існування ризику незаконного впливу підозрюваного ОСОБА_5 на свідків, потерпілих та інших підозрюваних у цьому ж кримінальному провадженні.

На думку слідчого судді під час розгляду клопотання сторона обвинувачення довела існування вказаного ризику. Оцінюючи можливість впливу на свідків слідчий суддя також виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).

За таких обставин ризик впливу на свідків існує аж до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.

Що стосується наведеного у клопотанні ризику, що підозрюваний ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий суддя враховує, що інкриміновані підозрюваному ОСОБА_5 кримінальні правопорушення, є закінченими, під час здійснення досудового розслідування №0002430, яке розпочато 19.12.2020 стороною обвинувачення проведено низку слідчих дій. Таким чином, переважна більшість матеріальних доказів, на підставі яких було висунуто підозру ОСОБА_5 зафіксовано органом досудового розслідування у відповідних протоколах та перебувають у розпорядженні органу досудового розслідування. До того ж, як у клопотанні, так і в судовому засідання стороною обвинувачення не зазначено, які саме речі та документи, що мають значення для досудового розслідування, підозрюваний може знищити чи підробити. У зв`язку з чим, слідчий суддя критично ставиться до зазначеної стороною обвинувачення обставини, як підстави для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Твердження сторони обвинувачення щодо можливості підозрюваного ОСОБА_5 , протиправно перешкоджати кримінальному провадженню іншими чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення не беруться слідчим суддею до уваги, оскільки ні у клопотанні, ні під час судового засідання слідчому судді не надано жодних обґрунтувань вказаним ризикам.

За таких обставин зазначені в клопотанні слідчого ризики, передбачені п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України слідчий суддя вважає обґрунтованими. Зазначені ризики у цьому кримінальному провадженні є актуальними безвідносно до стадії цього кримінального провадження.

В клопотанні слідчий просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, зазначивши що інші, більш м`які запобіжні заходи не забезпечать можливості запобігти існуючим ризикам.

При обранні запобіжного заходу враховуються всі обставини, визначені в ст. 178 КПК України, в тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; міцність соціальних зв`язків підозрюваного.

Зважаючи на викладені обставини слідчий суддя також бере до уваги дані про особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, характеризуючі матеріали, майновий та сімейний стан та приходить до висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним процесуальних обов`язків.

Розглядаючи клопотання, слідчий суддя враховує і те, що за змістом ч.5 ст.176 КПК України більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт, застава не можуть бути застосовані лише до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених статтями 109-114-1, 258-258-5,260,261 Кримінального кодексу України. Відтак заборона застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу в цьому випадку відсутня.

Таким чином, постановляючи ухвалу за наслідками розгляду клопотання, слідчий суддя враховує, що в ньому відсутнє належне обґрунтування підстав для втручання у право ОСОБА_5 на свободу, шляхом застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, а також те, що Європейський суд з прав людини та ст. 9 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права зазначають, що існує презумпція на користь звільнення особи з-під варти, тобто, утримання під вартою осіб, які чекають судового розгляду, не повинно бути загальним правилом і, коли відсутні конкретні дані, які б дозволяли дійти ґрунтованого висновку, що особа з великою ймовірністю вчинить дії, передбачені ст.177 КПК України, слід вважати, що такі ризики взагалі відсутні, або є настільки мінімальними, що не дають виключних підстав для застосування до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, на підставі викладеного слідчий суддя вважає, що у даному кримінальному провадженні з урахуванням вищевикладеного існує незначний ступінь ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду з боку підозрюваного ОСОБА_5 , а також ризик його незаконного впливу на потерпілих, свідків та інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, однак цим ризикам, можливо дієво запобігти шляхом застосування іншого запобіжного заходу, який не є виключним за своєю суворістю.
Крім того, відповідно до п.4 ч. 1 ст. 176 КПК України до підозрюваного ОСОБА_5 може бути застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту під час досудового розслідування.
Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
У судовому засіданні також встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше не судимий, за місцем проживання з негативного боку не характеризується.
За таких умов слідчий суддя вважає, що можливе застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, а ніж тримання під вартою, а саме цілодобового домашнього арешту.
Домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі (ч. 1, 2 ст. 181 КПК України).
У п. 104 рішення ЄСПЛ у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» від 05.07.2016 зазначено, що домашній арешт з огляду на його рівень і напруженість вважається позбавленням свободи у розумінні статті 5 Конвенції. Цей спосіб позбавлення свободи вимагає існування відповідних і належних підстав, як і тримання під вартою під час досудового слідства. Він уточнив, що поняття «рівень» і «напруженість» у його практиці, як критерії застосовності статті 5 Конвенції, стосується тільки рівня обмеження свободи пересування, а не відмінностей за рівнем комфорту або у внутрішньому режимі у різних місцях позбавлення волі. Тому Суд застосовує ті самі критерії щодо позбавлення свободи незалежно від місця тримання заявника під вартою ( 104, 113, 114 рішення ЄСПЛ у справі «Бузаджі проти Республіки Молдова» від 05.07.2016 та п. 212 рішення у справі Развозжаєв проти Росії та України та Удальцов проти Росії від 19.11.2019.
Таким чином, з урахуванням обставин, що встановлені у ході розгляду клопотання слідчий суддя вважає, що застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання існуючим ризикам та буде пропорційним, співмірним та таким, що не становитиме надмірний тягар, не суперечитиме КПК України, оскільки саме цей запобіжний захід дасть можливість уникнути настання існуючих ризиків та забезпечить виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_5 процесуальних обов`язків.
Враховуючи, що слідчий і прокурор в судовому засіданні довели лише наявність обставин, передбачених п.1, п.2 ч. 1 ст. 194 КПК України, а саме: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.2 ст.189, ч.3 ст.289 КК України та існування ризиків, передбаченого п.1, п.3 ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя на підставі ч. 4 ст. 194 КПК України, приходить до висновку про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу ніж той, який зазначений у клопотанні, а також необхідність покладення на підозрюваного обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Згідно з ч. 6 ст. 181 КПК України строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
Обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців (ч. 7 ст. 194 КПК України).
Оскільки ОСОБА_5 повідомлено про підозру 23.12.2020, то з урахуванням положень ст. 219 КПК України, строк дії ухвали про тримання під домашнім арештом, а також виконання обов`язків належить визначити до 23.02.2021, тобто в межах строку досудового розслідування.
За таких обставин, клопотання слідчого підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст..ст.177, 178,181, 193, 194, 196, 197, 372, 395 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити частково.
Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши підозрюваному ОСОБА_5 цілодобово залишати житло без дозволу слідчого, суду.
У відповідності до ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за кожною вимогою;
- не відлучатись з населеного пункту в якому він зареєстрований та проживає;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;
- утримуватись від спілкування як особисто так і через третіх осіб з потерпілими, свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні за винятком участі в слідчих діях та процесуальних діях;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у випадку їх наявності;
- носити електронний засіб контролю.
Строк дії зазначеної ухвали визначити в межах строку досудового розслідування, тобто до 23.02.2021.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.
Копію ухвали для забезпечення контролю виконання надіслати Тернопільському ВП ГУНП України в Тернопільській області.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1