Справа № 727/8879/20
Провадження № 1-кп/727/366/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2020 року Шевченківський районний суд м. Чернівців в складі: Головуючого, судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судових засідань ОСОБА_2

сторони обвинувачення:

- прокурора ОСОБА_3

- потерпілого ОСОБА_4

за участю сторони захисту - обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Шевченківського райсуду м. Чернівці справу з обвинувальним актом, за кримінальним провадженнями за №0000473 від 30.09.2020 року відносно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця, зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , з середньою освітою, офіційно не працюючого, не одруженого, раніше не судимого в силу ст.89 КК України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України -,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_5 29 вересня 2020 року о 10 годині 30 хвилин перебуваючи за адресою АДРЕСА_2 , переслідуючи злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, протиправно, таємно, шляхом вільного доступу з квартири, викрав планшет марки «Номі» ІМЕІ: НОМЕР_1 , вартістю 1699 грн., який належав потерпілому ОСОБА_4 ; після чого, з місця вчинення кримінального правопорушення пішов, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим своїми умисними діями спричинив матеріальної шкоди потерпілому, на загальну суму 1699 грн.

В судовому засіданні, потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_5 відповідно заявлено клопотання про затвердження угоди про примирення між ними, укладеної 18.11.2020 року.

При розгляді вищенаведеної угоди, в порядку вимог ст. 474 КПК України, встановлено, що угода між потерпілим і обвинуваченим 18.11.2020 року, укладена на підставі ст. ст. 468, 469, 471 КПК України, на умовах того, що обвинувачений ОСОБА_5 , повністю визнав свою вину за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, за обставин наведених вище; розкаявся у скоєному кримінальному правопорушенні; шкоду завдану злочином відшкодував. Сторони угоди погодились з кваліфікацією дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 185 КК України та узгодили до призначення покарання останньому у виді штрафу в розмірі 17000грн. (1000) неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

На момент підписання 18.11.2020р. угоди про примирення потерпілий ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 розуміли наслідки укладення такої угоди, згідно ст. 473 КПК України, підстави оскарження обвинувального вироку в апеляційному порядку (ст.394 ч.3 п.2) КПК України) та касаційному порядку (ст.424 ч.3 п.2) КПК України), про що їм було роз`яснено і в засіданні та підтверджено сторонами угоди.

Обвинувачений ОСОБА_5 при дачі показів в судовому засіданні повністю визнав вину, не заперечував що ним 29 вересня 2020 року о 10 годині 30 хвилин коли він перебував за адресою АДРЕСА_2 , маючи вільний доступ в квартирі, викрав у потерпілого планшет. В наданих показах пояснив, що до нього потерпілим претензій матеріального і морального характери не заявлено; в скоєному розкаявся, запевнив суд що подібного більше не повториться; просить затвердити угоду.

Також, обвинувачений, відмовився від здійснення прав, передбачених ст.474 ч.5 п.1 КПК України, а потерпілий ОСОБА_4 погодився із тим, що буде позбавлений права вимагати в подальшому притягнення ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності за вказане вище кримінальне правопорушення (крім випадку невиконання обвинуваченим умов угоди) і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

В засіданні також було установлено, що обвинувачений розуміє, що у разі невиконання ним угоди від 18.11.2020 року про примирення (ст.476 КПК України) потерпілий має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду із клопотанням про скасування вироку і вимагати судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Обвинувачений ОСОБА_5 розуміє, що умисне невиконання ним угоди від 18.11.2020р. є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст. 389 1 КК України.

Потерпілий ОСОБА_4 будучи приведеним до присяги в судовому засіданні надав покази і пояснив, що очевидцем крадіжки належного йому планшету не був, претензій до обвинуваченого ні матеріального на морального характеру в нього відсутні, у зв`язку з відшкодуванням завданих збитків; просить затвердити угоду.

Отже, судом установлено, що потерпілий і обвинувачений підтвердили факт примирення між собою, просять затвердити укладену 18.11.2020р., між ними угоду та призначити погоджене покарання обвинуваченому ОСОБА_5 за ст. 185 ч.1 КК України у виді у виді штрафу.

Сторона обвинувачення прокурор ОСОБА_3 в засіданні не заперечувала проти кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 185 ч. 1 КК України, та не заперечувала щодо затвердження угоди.

Судом крім наведеного також з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє своє право на судовий розгляд, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України. Також з`ясовано у потерпілої, що вона розуміє наслідки затвердження угоди про примирення, передбачені ст. 473 КПК України.

Судом встановлено, що укладення 18.11.2020 року угоди про примирення між потерпілим та обвинуваченим є добровільним і не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, що фактично сторонами угоди було підтверджено і в судовому засіданні. Також, встановлено, що угода про примирення між потерпілим і обвинуваченим від 18.11.2020 року відповідає вимогам закону та змісту, в рамках ст. 471 КПК України.

Умови угоди про примирення відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення, суд вірно кваліфікує за ст. 185 ч.1 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує характер суспільної небезпечності вчиненого ним злочину, який згідно ст.12 КК України віднесено до категорії злочинів середньої тяжкості, досліджені матеріали кримінального провадження та дані про особу обвинуваченого, а саме що обвинувачений визнав вину, щиро розкаявся, відшкодував шкоду потерпілому, на обліках в психіатричній лікарні не перебуває, перебуває на обліку в наркологічному диспансері, активно сприяв органу як досудового розслідування так і під судового розгляду справи в розкритті кримінального правопорушення, має постійне зареєстроване місце проживання за яким позитивно характеризується, раніше в силу вимог ст.. 89 КК України вважається не судимим.

Крім наведеного, враховуються умови угоди про примирення, укладеної 18.11.2020 року між потерпілим та обвинуваченим, узгоджену сторонами угоди міру покарання.

Обставинами, в силу вимог ст. 66 КК України, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає його щире каяття у вчиненому, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, визнання ним вини у пред`явленому обвинуваченні та відшкодування завданої шкоди.

Обставин, що згідно ст. 67 КК України, обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

На підставі узгодженої 18.11.2020 року сторонами угоди, міри покарання суд вважає, що слід призначити ОСОБА_5 з урахуванням тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, його особи, узгодженої сторонами угоди по міри покарання, яке буде для обвинуваченого необхідним і достатнім для його виправлення, перевиховання і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Отже, призначення покарання обвинуваченому буде відповідати принципу необхідності і достатності для його виправлення, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, якою визначено, що «…кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, відповідно закону, який встановить обгрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення...».

Відповідно до статті 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Речові докази підлягаю вирішенню в порядку вимог ст.100 КПК України;

Процесуальні витрати на залучення експерта відсутні

Заходи кримінального забезпечення до обвинуваченого не застосувалися. Суд вважає, що відсутні підстави і ризики до застосування до набрання вироком законної сили ОСОБА_5 міри запобіжного заходу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314-315, 318, 337, 345, 350 468, 471, 473- 476 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 18.11.2020 року між потерпілим ОСОБА_4 та обвинуваченим за ст. 185 ч.1 КК України - ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України та призначити йому за даною нормою закону - покарання у вигляді штрафу - 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян 17.000 гривен в дохід держави.

На вирок може бути подано апеляцію до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч.3 ст.394 КПК України, зокрема: засудженим з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без їх згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення їм наслідків укладення угоди; потерпілим з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; не роз`яснення наслідків укладення угоди; невиконання судом вимог, встановлених частинами шостою та сьомою статті 474 цього Кодексу; стороною обвинувачення - прокурором виключно з підстав затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1