Справа № 484/1936/20
Провадження: № 1-кп/484/368/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09.07.2020р. Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді: - ОСОБА_1

секретар судового засідання: - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Первомайську угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та підозрюваним, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001009 за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Маринівка Доманівського району Миколаївської області, громадянина України, який, не одружений, дітей не має, не працює, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України

за участю учасників судового провадження

прокурора ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

представника потерпілого ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_7

ВСТАНОВИВ:

22.05.2020 р. приблизно о 04:30, перебуваючи за адресою: вул. Коротченко, 14, м. Первомайськ Миколаївської області, у стані алкогольного сп`яніння ОСОБА_3 разом з Особою-1 та з Особою-2, матеріали щодо яких виділені в окремі кримінальні провадження, вирішили незаконно заволодіти будь-яким транспортним засобом. З цією метою Особа-1 зателефонував до служби таксі «1506» та викликав автомобіль на вищевказану адресу. О 04:37год. 22.05.2020р. за викликом приїхав ОСОБА_5 на своєму автомобілі марки ВАЗ 2110 чорного кольору, державний номерний знак НОМЕР_1 . Реалізуючи далі свій спільний злочинний намір, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_3 разом з Особою-1 та Особою-2 підійшли до автомобіля з боку водійських дверей. Далі, виконуючи задумане, розуміючи, що їх дії носять відкритий характер та зрозумілі оточуючим, ОСОБА_3 кулаком правої руки розбив скло на дверях автомобіля з боку водія, відчинив їх та витяг ОСОБА_5 із салону автомобіля, при цьому погрожуючи застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, які ОСОБА_5 сприймав як реальні. Після цього ОСОБА_3 та Особа-2 продовжили висловлювати погрози на адресу потерпілого, а Особа-1 сів за кермо та завів двигун автомобіля за допомогою ключів, які залишились у замку запалювання. Почувши, що Особа-1 завів двигун, ОСОБА_3 та Особа-2 сіли на заднє пасажирське сидіння, та на викраденому автомобілі зникли з місця події, спричинивши тим самим ОСОБА_5 матеріальний збиток на суму 94 463,00 грн.
Отже, своїми протиправними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 289 КК України, а саме: незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане із погрозою насильства, що не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
17.06.2020р. між прокурором та обвинуваченим за участю захисника ОСОБА_7 укладена угода про визнання винуватості, відповідно до якої прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.2 ст. 289 КК України. 25.05.2020р. відповідно до вимог ч. 4 ст. 469 КПК України потерпілий надав письмову згоду на укладення угоди про визнання винуватості.
ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість в обсязі пред`явленого обвинувачення, щиро покаявся, активно сприяв розкриттю злочину, позитивно характеризується, обставиною, що обтяжує його винуватість, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння. Потерпілий підтвердив в судовому засіданні, що йому повністю відшкодована майнова та моральна шкода, завдані в результаті вказаного кримінального правопорушення.

Враховуючи викладене сторонами угоди визначене узгоджене покарання за ч.2 ст. 289 КК України у виді позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна та звільнення обвинуваченого від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробуванням з іспитовим строком на два роки з покладенням обов`язків, ви значених ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, встановлені ст. ст. 473, 476 КПК України, які зрозумілі обвинуваченому та прокурору.

Під час підготовчого судового засідання прокурор просив затвердити угоду та призначити покарання, визначене угодою.
ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, визнав повністю та беззастережно, просив суд про затвердження угоди; зазначив, що цілком розуміє вимоги угоди, його рішення є добровільним та не прийнято під примусом чи обіцянок; погодився на призначення судом узгодженого покарання.
Захисник не заперечувала проти затвердження угоди про визнання винуватості.
Потерпілий ОСОБА_5 та його представник адвокат ОСОБА_6 підтвердили відшкодування шкоди; проти затвердження угоди не заперечували.
Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали провадження.
Відповідно до ст.. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Злочин, передбачений ч. 2 ст. 289 КК України, у вчиненні якого ОСОБА_3 визнав себе винуватим, віднесено до тяжких злочинів, потерпілий надав письмову згоду на укладення угоди, а отже угоду про визнання винуватості може бути укладено.
Заслухавши пояснення сторін кримінального провадження, суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений в присутності захисника усвідомлює зміст угоди, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України, розуміє права визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Судом встановлені обґрунтовані підстави вважати, що взяті обвинуваченим на себе за угодою про визнання винуватості зобов язання очевидно можливі для виконання.

Умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам кримінального процесуального закону, кримінального закону та інтересам суспільства. Міра покарання, узгоджена обвинуваченим, захисником та прокурором, з урахуванням наявності обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання. Підстави для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, не встановлені.

Умови угоди про визнання винуватості відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи та інтереси сторін та інших осіб.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги те, що умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК України та КК України, дії ОСОБА_3 кваліфіковані правильно, покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості є достатнім для попередження вчинення нових злочинів, а також для виправлення обвинуваченого, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для затвердження цієї угоди.

Цивільний позов у справі не заявлено. Процесуальних витрат у справі немає. Речових доказів суду надано не було; клопотань про вирішення питання про зберігання речових доказів не надходило.
Ухвалою слідчого судді від 24.05.2020 р. до ОСОБА_3 застосований запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту до 22.07.2020 р.
Оскільки суд дійшов висновку про призначення обвинуваченому покарання, узгодженого сторонами угоди, умови якої передбачають звільнення його від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладення на нього відповідних обов`язків, суд вважає за необхідне скасувати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.
Клопотання щодо обрання ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили будь-якого іншого запобіжного заходу до суду не надходили.
Керуючись ст. 314, 368-476, 373-374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Угоду про визнання винуватості, укладену 17.06.2020р. між прокурором Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_3 , затвердити.

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 (два) роки з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід, обраний ухвалою слідчого судді від 24.05.2020 р. відносно ОСОБА_3 , у виді цілодобового домашнього арешту, скасувати.
Роз`яснити, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області з моменту його проголошення.

Вирок суду на підставі угоди між підозрюваним, обвинуваченим і прокурором про визнання винуватості може бути оскаржений з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України: обвинуваченим (його захисником) виключно з підстав призначення судом покарання суворішого ніж узгоджене сторонами угоди, ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання, невиконання судом вимог, встановлених частинами 4, 6, 7 ст. 474 КПК України, у тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому, згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода не може бути укладена.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1