Справа № 352/2501/20
Провадження № 1-кп/352/141/21
У Х В А Л А
про застосування примусових заходів медичного характеру

11 січня 2021 р. м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

особи, стосовно якої подано клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 від 07.07.2020 року, до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, неодруженого, інваліда ІІ групи, з середньою спеціальною освітою, за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

03.12.2020 до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області надійшло клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_7 в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 від 07.07.2020 року, за ознаками вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

За наслідками судового розгляду є дійсним (доведеним) факт того, що 02.07.2020 близько 13 год. 00 хв., ОСОБА_7 , рухаючись по вул. Грушевського в с. Підлужжя Тисменицького району, не усвідомлюючи своїх злочинних дій та не керуючи ними, через незачинену хвіртку зайшов на територію домогосподарства АДРЕСА_2 , у якому проживає його знайома ОСОБА_4 . Перебуваючи на території домогосподарства, ОСОБА_7 побачив біля літньої кухні велосипед марки «Україна» чорного кольору. Переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, підійшов до приміщення літньої кухні та викрав велосипед марки «Україна», чорного кольору, вартістю 700 грн., який належить ОСОБА_4 .

В подальшому ОСОБА_7 , із викраденим велосипедом вийшов з території домогосподарства АДРЕСА_2 , та отримавши реальну можливість розпорядитись викраденим майном, вирушив до центральної частини села Підлужжя Тисменицького району, де продав викрадений велосипед невстановленій досудовим розслідуванням особі.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

Прокурор в судовому засіданні клопотання про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку просила задовольнити, оскільки він вчинив суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, що підтверджується зібраними по справі доказами.

Потерпіла підтримала прокурора та просила клопотання про застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру задовольнити. Вказала, що збитки їй відшкодовано повністю.

Захисник та законний представник не заперечували проти застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру.

У судовому засіданні ОСОБА_7 в присутності захисника та законного представника не заперечив щодо застосування до нього примусових заходів медичного характеру. Пояснив, що дійсно за вказаних обставин місця та часу викрав велосипед, що знаходився на території домогосподарства, у якому проживає його знайома ОСОБА_4 . Вказав, що подальші свої дії із велосипедом не пам`ятає.

Причетність ОСОБА_7 до скоєння вищевказаних дій об`єктивно підтверджена дослідженими у судовому засіданні наступними доказами:

показаннями потерпілої ОСОБА_4 , згідно з якими вона 03.07.2020 повідомила на службу «102» про викрадення велосипеда із подвір`я домогосподарства в якому проживає. Потерпіла повідомила, що відповідно до пояснень сусідів останні бачили на подвір`ї домогосподарства у день викрадення велосипеда ОСОБА_7 ;

показаннями свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що влітку 2020 року з метою пошуку роботи до його місця проживання на велосипеді в стані алкогольного сп`яніння приїхав ОСОБА_7 . Даний велосипед ОСОБА_7 залишив біля хвіртки, а тому його колір чи інші ідентифікуючі ознаки вказати не може. Зазначив, що оскільки ОСОБА_7 роботу запропоновано не було, то він сів на велосипед і поїхав;

показаннями свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що в перших числах липня 2020 року, проїжджаючи на автомобілі в с. Підлужжя, неподалік домогосподарства ОСОБА_4 , бачив ОСОБА_7 із велосипедом. Вказати марку чи колір не може, так як особливої уваги не звертав на дані обставини;

рапортом інспектора-чергового Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_10 , відповідно до якого 03.07.2020 року о 10 год. 53 хв. надійшло повідомлення від ОСОБА_4 про те, що 02.07.2020 у період часу з 13:00 год. по 15:00 год. невідома особа викрала велосипед, який знаходився на подвір`ї (а.п.34);

протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 03.07.2020 від ОСОБА_4 відповідно до якого 02.07.2020 у період часу з 13:00 год. по 15:00 год. невідома особа викрала велосипед марки «Україна», який знаходився на подвір`ї (а.п.35);

протоколом огляду місця події від 03.07.2020 року, згідно з яким слідчим Тисменицького ВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_11 в присутності понятих, в світлу пору доби, із застосуванням технічних засобів фіксації - фотокамери «Сanon», проведено огляд місця події: територію житлового господарства за адресою АДРЕСА_2 , підчас якого встановлено, що територія домогосподарства по периметру огороджена парканом, вхід на територію здійснюється через хвіртку (а.п.37-39);

висновком експерта №1892/20-28 від 21.08.2020 року, яким встановлено, що ринкова вартість велосипеда марки «Україна» з врахуванням стану цін на час проведення експертизи та на 03.07.2020 року, могла складати 700 грн (а.п.46-51).

Відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює не тільки кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, але й сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Отже, під час судового розгляду даного кримінального провадження стороною обвинувачення поза розумним сумнівом доведено достатні підстави вважати, що ОСОБА_7 вчинено суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

В той же час згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 223/2020 від 04.11.2020 підекспертний ОСОБА_7 страждає і страждав на період часу, що відноситься до інкримінованих йому дій, психічним розладом параноїдною шизофренією, які відносяться до МКХ-10 F20.0. На період часу, що відноситься до інкримінованого йому суспільно небезпечного діяння, підекспертний ОСОБА_7 перебував в стані і перебуває на даний час, при якому не здатний усвідомлювати свої дії та керувати ними. Підекспертному ОСОБА_7 рекомендовано застосування примусових заходів медичного характеру в амбулаторних умовах.

В той же час, виходячи із положень ст.19 КК України неосудна особа позбавлена здатності усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними унаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. Особа, що вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, не підлягає кримінальній відповідальності, а може бути піддана за рішенням суду примусовим заходам медичного характеру.

Статтею 505 КПК України передбачено, що обов`язковими обставинами, які підлягають доказуванню у такому кримінальному проваджені є: час, місце, спосіб вчинення суспільно небезпечного діяння та вчинення цього суспільно небезпечного діяння цією особою, при цьому враховуються і інші обставини (інформація про психічні розлади, поведінка, небезпечність особи, розмір завданої шкоди).

Тобто, предмет доказування у кримінальному проваджені щодо застосування примусових заходів медичного характеру має низку особливостей, де не ставиться питання про винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, а йдеться про вчинення певною особою суспільно небезпечного діяння, а умисел, мета і мотив є елементами суб`єктивної сторони кримінального правопорушення та встановлюються лише щодо осудної особи.

Таким чином, суд виключає з фабули інкримінованої події посилання на спрямованість умислу, мотиву та мети дій ОСОБА_7 .

Вирішуючи питання щодо застосування до ОСОБА_7 примусових заходів медичного характеру суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Згідно з ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно з ч. 2 ст. 94 КК України надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку може бути застосоване судом стосовно особи, яка страждає на психічні розлади і вчинила суспільно небезпечне діяння, якщо особа за станом свого психічного здоров`я не потребує госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги.

З огляду на це суд, визнавши доведеним, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності, вважає за доречне застосувати примусові заходи медичного характеру до ОСОБА_7 .

Відповідно до п. 3 наказу МОЗ України № 397 від 08 жовтня 2001 року «Про затвердження нормативно-правових документів з окремих питань щодо застосування примусових заходів медичного характеру до осіб, які страждають на психічні розлади» вид примусового заходу медичного характеру залежить від характеру та тяжкості психічного захворювання в особи, тяжкості вчиненого нею діяння з урахуванням її ступеня суспільної небезпечності.

Визначаючи вид примусового заходу медичного характеру, який слід застосувати до ОСОБА_7 , суд виходить, як з його психічного стану, так і з характеру вчиненого ним суспільно небезпечного діяння, з врахуванням ступеню небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб та врахувавши думку експерта-психіатра стосовно виду примусових заходів медичного характеру, які можуть бути призначені психічно хворій особі.

З огляду на зазначене, суд погоджується з позицією прокурора щодо доцільності застосування примусових заходів медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Таким чином, клопотання прокурора Тисменицької місцевої прокуратури ОСОБА_3 визнається судом обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі.

Речові докази, питання по яких слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України, відсутні.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлений.

Запобіжний захід не обирався.

Процесуальні витрати, пов`язані із залученням експерта, слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст. 342-380,503-518 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:
Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру до ОСОБА_7 - задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Процесуальні витрати пов`язані із залученням експерта віднести на рахунок держави.

Копію ухвали після оголошення негайно вручити прокурору, захиснику, законному представнику та особі, щодо якої вирішувалося питання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено об 11:00 год 16.01.2021.

Суддя ОСОБА_1