Провадження №1-кп/447/304/20
Справа №447/2220/20
У Х В А Л А

01.10.2020 Миколаївський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 від 09.07.2020 щодо вчинення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

прокурор ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_5 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

встановив:

21.08.2020 до Миколаївського районного суду Львівської області надійшов обвинувальний акт у вищезазначеному кримінальному провадженні.

У підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_5 повторно подав клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 у зв`язку із дійовим каяттям у порядку ст. 45 КК України та у зв`язку з цим закрити кримінальне провадження. В обґрунтування клопотання захисник посилався на те, що обвинувачений вперше вчинив кримінальний проступок, є особою молодого віку, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, після вчинення кримінального проступку зробив для себе належні висновки, щиро покаявся у вчиненому, активно допомагав органам дізнання у розкритті вчиненого ним кримінального проступку, усвідомивши протиправність своїх дій. Крім цього, ОСОБА_3 під час досудового розслідування кримінального провадження добровільно видав працівникам поліції наявні в останнього наркотичні речовини, брав участь у слідчому експерименті під час якого останній відтворив обставини події.

Обвинувачений підтримав позицію захисника. Також зазначив, що 16.09.2020 сплатив витрати держави на проведення експертизи наркотичних засобів у розмірі 980,70 грн.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання захисника.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 цього Кодексу.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Розглядаючи можливість застосування ст. 45 КК України та звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, суд керується наступним.

Відповідно до положень ст. 45 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона після вчинення кримінального правопорушення щиро покаялася, активно сприяла розкриттю кримінального правопорушення і повністю відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до роз`яснень, наведених у п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», дійове каяття полягає в тому, що після вчинення злочину особа щиро покаялась, активно сприяла його розкриттю та повністю відшкодувала завдані збитки або усунула заподіяну шкоду. Відсутність хоча б однієї із зазначених складових дійового каяття виключає звільнення особи від кримінальної відповідальності за ст. 45 КК.

Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи.

Сам по собі факт визнання обвинуваченим вини і надання ним показів під час досудового розслідування, участь у слідчому експерименті не можуть слугувати доказом в щирості розкаяння.

Заподіяна кримінальним проступком шкода та збитки у розумінні ст. 45 КК України має бути такою, що за своїм характером піддається відшкодуванню (усуненню). У даному випадку, обвинуваченим було відшкодовано витрати держави на залучення експерта для проведення судової експертизи наркотичних засобів вже після постановлення ухвали від 14.09.2020 про відмову у задоволенні клопотання захисника про закриття кримінального провадження та звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям. А тому, суд не бере таке відшкодування до уваги.

Відповідно до вищенаведених доводів захисника, суд вважає, що добровільна видача наркотичних речовин та участь у слідчому експерименті не є дійовим каттям. На переконання суду, це є належною процесуальною поведінкою ОСОБА_3 під час досудового розслідування та є його обов`язком.

Аналіз наведених обставин та положень закону дозволяє суду зробити висновок про відсутність підстав для задоволення клопотання захисника про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із дійовим каяттям, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про необхідність відмовити у вказаному клопотанні захисника, що не позбавляє права звернутись повторно із зазначеними клопотанням у разі виникнення підстав для застосування ст. 45 КК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 45 КК України, ст. 314 КПК України, суд,

постановив:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 від 14.09.2020 про закриття кримінального провадження №0000007 від 09.07.2020 про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, та про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України у зв`язку з дійовим каяттям, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення у справі.

Суддя ОСОБА_1