Справа №162/294/20
Номер провадження 1-кп/162/39/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2020 року смт. Любешів

Любешівський районний суд Волинської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт.Любешів клопотання начальника Любешівського відділу Маневицької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного у Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000167 від 11 серпня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, на підставі пункту 31 частини 1 статті 284 КПК України,-
встановив:
До Любешівського районного суду Волинської області надійшло клопотання прокурора у кримінальному провадженні - начальника Любешівського відділу Маневицької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного у ЄРДР за №0000167 від 11 серпня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, у зв`язку із невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України, та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
В обґрунтування заявленого клопотання прокурор у кримінальному провадженні зазначив, що слідчим відділенням Любешівського ВП Камінь-Каширського ВП ГУНП у Волинській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000167 від 11 серпня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України розпочате за фактом того, що 11 серпня 2014 року близько 01 години 00 хвилин, невідома особа, перебуваючи на території домогосподарства за адресою: смт.Любешів, вул.Садова, 11, Волинської області, керуючись метою заволодіння чужим майном, розбивши вікно автомобіля марки Hyundai Elantra, реєстраційний номер НОМЕР_1 , таємно викрала жіночу сумочку, коричневого кольору, в якій знаходились цінні речі, а саме: мобільний телефон марки Samsung із SIM-картою мобільного оператора Київстар НОМЕР_2 та SIM-картою мобільного оператора Лайф НОМЕР_3 ; паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 виданий на ім`я ОСОБА_4 ; паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 виданий на ім`я ОСОБА_5 ; золотий ланцюжок із хрестиком; 3000 ривень; 800 доларів США (згідно курсу НБУ - 10080 гривень); ключі від квартири, чим спричинила потерпілому ОСОБА_6 матеріальних збитків на загальну суму 17080 гривень.

Відомості про дане правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідування 11 серпня 2014 року за №0000167 з правовою кваліфікацією ч.1 ст.185 КК України.
В клопотанні констатовано, що з урахуванням статтей 12 та 49 Кримінального кодексу України, оскільки на час подання до суду клопотання про закриття кримінального провадження не встановлено особу, яка вчинила зазначене кримінальне правопорушення та з дня вчинення злочину по даний час пройшло понад 5 років, а тому кримінальне провадження №0000167 підлягає судом до закриття на підставі пункту 31 частини 1 статті 284 КПК України.
В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив суд його задоволити.
Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, хоча в установленому законом порядку був повідомлений про дату, час та місце розгляду клопотання.
Надавши оцінку доводам клопотання та дослідивши матеріали кримінального провадження №0000167, суд вважає, що клопотання прокурора не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на слідчого, прокурора.
Відповідно до частини 2 статті 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні положення визначені і в частині четвертій ст.38 цього Кодексу, згідно якої на орган досудового розслідування покладено обов`язок застосування всіх передбачених законом заходів для забезпечення ефективності досудового розслідування. Відповідальність за законність та своєчасність дій несе слідчий, проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор.
Між тим, відповідно до ст.ст. 283, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, у зв`язку з чим рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього провадження відповідно до встановленої законом процесуальної процедури. Внесення змін до Кримінального процесуального Кодексу, зокрема шляхом доповнення частини першої ст.284 цього Кодексу пунктом 31, не звільняють слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та належного виконання їх обов`язків, визначених процесуальним законом.
Як встановлено в ході судового розгляду викрадення чужого майна, яке знаходилось у салоні автомобіля марки Hyundai Elantra, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відбулось шляхом розбиття невідомою особою вікна вказаного автомобіля.
Орган досудового розслідування кваліфікував дії вчинені невідомою особою за ч.1 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна.

Суд вважає, що органом досудового слідства невірно кваліфіковано дії особи, тому що автомобіль підпадає під поняття сховище, в частині кваліфікації дій винної особи кваліфікуючою ознакою є проникнення у сховище, у зв`язку із вказаним необхідно перекваліфікувати вчинений 11 серпня 2014 року злочин за ч.3 ст.185 КК України як крадіжка поєднана з проникненням у сховище.

Так, відповідно до усталених у доктрині кримінального права підходів сховище - це завжди певне місце або територія, які використовуються для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей та мають будь-які засоби охорони від доступу сторонніх осіб (наприклад, огорожа, наявність охоронця, сигналізація), що унеможливлюють (суттєво ускладнюють) вільне та безперешкодне потрапляння на них сторонніх осіб.

Тобто до сховища (незалежно від ознаки стаціонарності) мають бути віднесені місця чи ділянки, які використовуються для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, та мають властиві для цього конструктивні ознаки, які забезпечують охорону від доступу до них сторонніх осіб.

Одночасно згідно п. 1.10 Правил дорожнього руху легковий автомобіль автомобіль з кількістю місць для сидіння не більше дев`яти, з місцем водія включно, який за своєю конструкцією та обладнанням призначений для перевезення пасажирів та їх багажу із забезпеченням необхідного комфорту та безпеки).

При цьому салони та багажні відділення автомобілів, зокрема і легкових, дозволять використовувати їх з урахуванням особливостей конструкції, як для перевезення пасажирів та їх багажу, так і для постійного чи тимчасового зберігання майна володільця транспортного засобу.

Отже наявність засобів охорони транспортного засобу, у тому числі і технічних, що обмежують вільний доступ сторонніх осіб до майна, що знаходиться в салоні або багажному відділенні автомобіля, свідчить про наявність ознак сховища, яке є володінням особи.

Таким чином незаконне потрапляння сторонніх осіб до салону та багажного відділення автомобіля шляхом подолання різним способом засобів охорони від вільного доступу, у тому числі технічних, здійснене з метою викрадення майна, що там зберігається, складає ознаку незаконного проникнення до володіння особи - сховища.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховний суд у постанові від 17 березня 2020 року справа №653/3/18.
Відповідно до ст.12 КК України злочин передбачений ч.3 ст.185 КК України відноситься до тяжкого злочину.
На час розгляду в суді поданого начальником Любешівського відділу Маневицької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 клопотання про закриття кримінального провадження, на підставі пункту 31 частини 1 статті 284 КПК України, враховуючи норми статті 49 КК України, строки давності притягнення винної особи до кримінальної відповідальності за ч.3 ст.185 КК України - не збігли, а відтак в задоволенні клопотання слід відмовити.
Крім того, з матеріалів кримінального провадження №0000167 вбачається, що потерпілим визнано лише ОСОБА_6 .. Між тим встановлено, що з салону автомобіля марки Hyundai Elantra було викрадено жіночу сумочку, коричневого кольору, в якій знаходились: мобільний телефон марки Samsung; паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 виданий на ім`я ОСОБА_4 ; паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 виданий на ім`я ОСОБА_5 ; золотий ланцюжок із хрестиком; грошові кошти; ключі від квартири, яка імовірно належала особі жіночої статі, однак органом досудового розслідування не встановлено власника цих речей, не допитано, не вирішено питання про визнання особи потерпілою.

В зв`язку з відмовою в задоволенні даного клопотання прокурора, матеріали кримінального провадження №0000167 підлягають поверненню до Любешівського відділу Маневицької місцевої прокуратури Волинської області для продовження досудового розслідування.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.284, 369-372 КПК України, суд,-
постановив:
У задоволенні клопотання начальника Любешівського відділу Маневицької місцевої прокуратури Волинської області ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного у Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000167 від 11 серпня 2014 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, на підставі пункту 31 частини 1 статті 284 КПК України, - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1