Справа № 446/1736/17
УХВАЛА
про відмову у задоволенні клопотання

18.11.2020 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2
за участю:
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4
захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6
представника потерпілого ОСОБА_7
при розгляді у відкритому судовому засіданні обвинувального акта в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 22.06.2017 за № 0000543 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст. 286 КК України клопотання захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання очевидно недопустимим доказом висновку № 3390 судової транспортно-трасологічної експертизи,-

ВСТАНОВИВ :
В провадженні Кам"янка-Бузького районного суду Львівської області знаходиться кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Захисники обвинуваченого ОСОБА_4 адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 заявили клопотання про визнання очевидно недопустимим доказом висновку № 3390 судової транспортно-трасологічної експертизи , в кримінальному провадженні № 0000543 від 21.09.2017 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 286 КК України. Зокрема, у поданому клопотання послались на те, що в постанові слідчим ОСОБА_8 , про призначення транспортно-трасологічної експертизи не зазначено та слідчим до експертної установи не скеровувалось жодного документів з матеріалів кримінального провадження, відомості про скерування експерту в установленому порядку для дослідження матеріалів кримінального провадження чи окремих документів справи відсутні. Натомість із вступної частини висновку вбачається, що експертом на адресу слідчого було скеровано клопотання про надання додаткових матеріалів, однак у матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази скерування матеріалів на адресу експертної установи та такі відомості стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України не відкривались. Крім цього, на думку захисту слідчий ОСОБА_8 не був уповноважений в законному порядку на проведення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які дані, зокрема процесуальне рішення керівника органу досудового розслідування про визначення слідчого ОСОБА_8 на здійснення досудового розслідування в даному кримінальному провадженні. Виходячи з аналізу приписів КПК України,вбачається,що слідчий ОСОБА_8 не мав належної та законної підстави починати та проводити розслідування та повноважень на призначення судової транспортно-трасологічної експеризи. Крім цього, на переконання сторони захисту відомості як фактичні дані,що отримані експертом при огляді та експертному досліджені автомобіля марки «IVECODAILY» р.н. НОМЕР_1 та автомобіля марки «OPELAstra» р.н. НОМЕР_2 , отримані експертом в спосіб не передбачений КПК України, а тому не можуть бути достатніми та об`єктивними для складання висновку експерта. В матеріалах справи відсутні будь-які дані які б свідчили про те, що слідчим, прокурором у передбаченому законом порядку було відкрито стороні захисту відомості, що містяться на та/або в автомобілі марки «IVECODAILY» р.н. НОМЕР_1 та автомобіля марки «OPELAstra» р.н. НОМЕР_2 , що позбавило сторону захисту можливості переконатись в наявності чи відсутності таких відомостей, а саме тих, які зазначаються у протоколі огляду даного ТЗ та висновку транспортно-трасологічної експертизи. Крім цього, як вбачається із постанови слідчого про призначення транспортно-трасологічної експертизи від 26 червня 2017, слідчим не попереджено експерта в установленому порядку про завідомо неправдивий висновок та відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків,а отже висновок експерта не відповідає вимогам ст. 102 КПК України а тому не може бути належним та допустимим доказом у справі. Крім цього, як вбачається із висновку експерта № 3390 визначення місця зіткнення транспортних засобів та їх положення відносно елементів дороги було встановлено « при ознайомленні з копіями протоколу огляду місця події від 22.06.2007 та схеми до нього».На думку сторони захисту ні протокол огляду місця події ні схема до даного протоколу не відображають дійсні обставини події та містять суперечності між собою в частині фіксації слідової інформації. Слідова інформація,що зазначена слідчим у схемі як додатку до протоколу огляду місця події від 22.06.2017 року не несе належної,повної та обєктивної інформації про обставини пригоди,не ідентифікована та не може бути належним та допустимим доказом. Зокрема у протоколі та план схемі не зазначені особи,які брали участь у проведенні процесцальної дії в повному обсязі. Такий висновок експерта зроблено на припущеннях без повного належного та об"єктивного дослідження обставин справи, а також на підставі протоколу ОМП та схеми в яких не відображено ідентифікуючої слідової інформації до даної ДТП, не може бути належним та допустимим доказом.
В судовому засіданні захисники обвинуваченого та обвинувачений клопотання підтримали та просили його задовольнити.
В судовому засіданні прокурор, представник потерпілого категорично заперечували проти задоволення вказаного клопотання, зіславшись на його безпідставність.
Вислухавши клопотання та думку захисників обвинуваченого, думку обвинуваченого, думку прокурора, думку представника потерпілого, суд дійшов наступного висновку.
У відповідності до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Згідно ч. 2 ст. 89 КПК України у разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Суд, керуючись загальними засадами здійснення кримінального провадження, перед безпосереднім дослідженням доказів має забезпечити змагальність, рівність сторін, свободу в поданні ними своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості, самостійного обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, здійснення ними інших процесуальних прав, зокрема щодо подання клопотання про визнання доказів недопустимими, а також відомостей, які свідчать про їх очевидну недопустимість, тощо.
Слід зазначити, що доказами у кримінальному провадженні згідно зі ст. 84 КПК є фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Застосоване законодавцем при наданні визначення поняття докази формулювання фактичні дані, отримані у передбаченому КПК України порядку та положення ч. 3 ст. 17 КПК України про те, що обвинувачення не можуть ґрунтуватися на доказах, отриманих незаконним шляхом, свідчать, що відомості, матеріали та інші фактичні дані, отримані органом досудового розслідування в непередбаченому процесуальним законом порядку чи з його порушенням, є очевидно недопустимими, а це відповідно до ч. 2 ст. 89 КПК України тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате. Зазначене правило застосовується і щодо доказів, отриманих внаслідок істотного порушення прав та свобод людини (ст. 87 КПК України) за умови підтвердження сторонами кримінального провадження їх очевидної недопустимості. В іншому випадку суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
Отже, оскільки під час судового розгляду не було встановлено очевидної недопустимості вищезазначених доказів, оскільки на думку суду такий висновок захисників обвинуваченого є передчасним, оскільки вищезазначений доказ не був отриманий внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, відтак суд дійшов висновку про те, що у задоволенні клопотань захисників обвинуваченого ОСОБА_4 адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання доказу недопустимими відмовити.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 87, 89, 369 372, 375, 376 КПК України, -
У Х В А Л И В :
у задоволенні клопотання захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання очевидно недопустим доказом висновку № 3390 судової транспортно-трасологічної експертизи відмовити.

Ухвала суду про відмову у задоволенні клопотань оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали виготовлено 23.11.2020.
Заперечення проти ухвали суду про відмову у задоволенні клопотань можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення.
Ухвала суду, яка не може бути оскаржена, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Суддя ОСОБА_1