Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/1449/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2020 року м. Олевськ

Слідчий суддя Олевського районного суду Житомирської області ОСОБА_1 , розглянувши клопотання про арешт майна, у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР за № 0000175 від 04.06.2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307КК України,-

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий СВ Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_2 , за погодженням з прокурором Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , звернувся до суду з клопотанням про арешт майна, яке було вилучено 20.08.2020 року в ході затримання підозрюваного у вчиненні злочину ОСОБА_4 та в ході огляду місця події: автомобіля марки «АЗЛК», моделі 2335, н.з. НОМЕР_1 та місця проживання підозрюваного ОСОБА_4 , а саме: грошових коштів в сумі 600 гривень купюрами з ідентифікаційними ознаками УЗ 6922570, УЛ 8513446, ЕЄ 7728760, МБ 0812524, СЗ 6794923, СЗ 9115535, мобільного телефону «Мейзу 6», чотирьох поліетиленових пакетів із ЗІП защіпками в яких міститься суха подрібнена рослинна маса зеленого кольору зовні схожа на наркотичний засіб канабіс, трьох згортків з фольги з білою порошкоподібною речовиною, електронних вагів, поліетиленових пакетів із ЗІП защіпками, ложки з залишками нашарування речовини зеленого кольору, схожої на наркотичну, поліетиленового пакету із ЗІП защіпкою в якому знаходились дві білі таблетки невідомої речовини, пластикової підставки на якій перебувала біла порошкоподібна речовина схожа на психотропну речовину та пластикової трубки з залишками нашарування білої порошкоподібної речовини, 2 частково зламаних та однієї цілої банківської карти з залишками нашарування білої порошкоподібної речовини, 4 пластикових трубок з залишками нашарування білої порошкоподібної речовини, 2 поліетиленових пакетів із ЗІП защіпками з залишками білої порошкоподібної речовини, уламку леза канцелярського ножа з залишками нашарування білої порошкоподібної речовини.
Дослідивши додані до клопотання документи суд приходить до наступних висновків.
Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:
1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;
2) перелік і види майна, що належить арештувати;
3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;
4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
Однак, зазначених вимог закону прокурор, який погодив клопотання про арешт майна, не дотримався.
Так, при ознайомленні з матеріалами справи встановлено, що в матеріалах відсутня постанова слідчого СВ Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області від 21.08.2020 року про визнання речовими доказами.
Крім того, в матеріалах справи відсутні: протокол огляду місця події, а саме автомобіля марки «АЗЛК» моделі 2335, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким користується підозрюваний ОСОБА_4 та протокол огляду місця події за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 .
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя відповідно до ч. 2 ст. 173 КПК України повинен враховувати, зокрема: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу).
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» № 30352/03 п. 31 рішення від 06.11.2008, Суд наголошує таке. Перша та найважливіша вимога ст. 1 Першого протоколу до Конвенції передбачає, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном повинно бути «законним»: у п. 2 встановлено, що держави мають право контролювати використання майна шляхом введення «законів». Крім того, принцип верховенства права - одна з підвалин демократичного суспільства - закріплений в усіх статтях Конвенції. Питання, чи було досягнуто справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним (див.: п. 39 рішення від 9 червня 2005 р. № 68443/01 у справі «Бакланов проти Росії»; п. 33 рішення від 24 березня 2005 р. № 58254/00 у справі «Фрізен проти Росії»).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Смірнов проти Росії» заява № 71362/01, п.57 рішення від 07.06.2008 Європейським Судом було висловлено правову позицію про те, що утримання владою речових доказів може виявитися необхідним в інтересах належного відправлення правосуддя, що є «правомірною метою» в «загальних інтересах» населення. При вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
Однак, необхідність накладення арешту на майно в клопотанні слідчим не обґрунтовано, а лише зазначено те, що у даному кримінальному провадженні необхідно провести ряд слідчих дій та судових експертиз, тому у слідства виникла необхідність в накладенні арешту на вилучене майно.
В той же час, клопотання не є обґрунтованим в цій частині, воно містить загальні дані та не конкретизоване в частині зазначення виду експертиз, які підлягають призначенню за вказаними речовими доказами.
Крім того, відповідно до протоколу особистого огляду та вручення грошей для проведення оперативної закупки, що міститься у матеріалах справи, особі з легендованими установчими даними ОСОБА_5 в присутності понятих було вручено грошові купюри, а саме: три купюри номіналом 200 грн. за серіями та номерами: купюра 200 грн. ПЗ 1582395, купюра 200 грн. СК 5334058, купюра 200 грн. СИ 1281134, а в клопотанні ставиться питання про арешт купюр з ідентифікаційними ознаками УЗ 6922570, УЛ 8513446, ЕЄ 7728760, МБ 0812524, СЗ 6794923, СЗ 9115535.
У відповідності до вимог ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Оскільки клопотання про арешт майна подане без додержання вимог ст. 171 КПК України, воно підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків з встановленням строку для такого усунення в сімдесят дві години.
Керуючись ст.ст. 170-174, 309 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СВ Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_2 , яке погоджене прокурором Коростенської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна повернути для усунення недоліків та приведення у відповідність до вимог ст. 171 КПК України.
Визначити прокурору строк в сімдесят дві години для усунення недоліків клопотання.
Відповідно до ч. 3 ст. 309 КПК України ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти ухвали можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Суддя: ОСОБА_1