Провадження № 1-кп/734/247/20 Справа № 734/3361/20
В И Р О К
іменем України

21 грудня 2020 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2
за участі:
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000053 від 14.08.2020 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Оксанина Уманського району Черкаської області, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, неодруженого, раніше не судимого, військовослужбовця строкової військової служби, оператора-електрика військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,-
встановив:
Солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , під час проходження навчання у військовій частині НОМЕР_2 , яка дислокується у АДРЕСА_3 , в порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1, 2, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 4, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи з прямим умислом та з метою тимчасово ухилитися від військової служби, знаючи про те, що повинен проходити військову службу за контрактом та маючи реальну можливість для цього, 27.07.2020 о 6.20 год. без поважних причин та відповідного дозволу командирів (начальників) самовільно залишив військову частину НОМЕР_2 в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, та незаконно перебував поза місцем проходження служби до 28.08.2020.

Під час незаконного перебування поза межами військової частини НОМЕР_2 у період з 27.07.2020 до 28.08.2020 солдат ОСОБА_4 обов`язки військової служби не виконував, про належність до Збройних Сил України в інші органи влади не повідомляв, час проводив на власний розсуд.

Таким чином, військовослужбовець військової служби за контрактом солдат ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися у самовільному залишенні військової частини, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинив кримінальне правопорушення (злочин), передбачене ч. 4 ст. 407 КК України.

20.11.2020 року між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до ст. 472 КПК України.
Згідно з угодою ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Відповідно до угоди обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджено покарання за ч. 4 ст. 407 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 1 (одного) місяця арешту з відбуванням покарання на гауптвахті. Обвинувачений надав згоду на призначення зазначеного покарання.

Крім того, в угоді зазначені наслідки її укладення та затвердження, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.
Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

В підготовчому судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 обгрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.

Обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє свої права, зазначені у ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання.
Суд дійшов висновку про те, що угода від 20.11.2020 про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України і Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства, не порушують права свободи та інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення (злочину).
Дослідивши угоду про визнання винуватості, вислухавши думки прокурора, захисника, обвинуваченого, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди від 20.11.2020, укладеної між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , призначивши обвинуваченому узгоджене сторонами покарання.
При цьому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, наявність обставин, які пом`якшують покарання (щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення) за відсутності обставин, що обтяжують покарання.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.
Процесуальні витрати та речові докази укримінальному проваджені відсутні.
Запобіжний захід не обирався.
Керуючись ст. ст. 174, 314, 371, 373, 374, 475 КПК України, суд

у х в а л и в:

Затвердити угоду від 20.11.2020 про визнання винуватості, укладену між прокурором військової прокуратури Деснянського гарнізону ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді арешту на строк 1 (один) місяць з відбуванням покарання на гауптвахті.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду через Козелецький районний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів із моменту його проголошення.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та захиснику.

Суддя ОСОБА_1