ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 948/383/20 Номер провадження 11-кп/814/213/21Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч.2 ст. 125 КК
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2021 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
з секретарем ОСОБА_5
з участю: прокурора ОСОБА_6
представника потерпілого адвоката ОСОБА_7
та захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0000065 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на вирок Машівського районного суду Полтавської області від 26.06.2020 року,-
В С Т А Н О В И Л А:
Даним вироком
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, працездатного, розлученого, має на утриманні 2 малолітніх дітей, не депутата, військовозобов`язаного, раніше не судимого,
визнано винним за ч.2 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді громадських робіт на строк 200 годин.
Позовну заяву потерпілої ОСОБА_10 до обвинуваченого ОСОБА_9 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 витрати на лікування у розмірі 2457,77 грн та моральну шкоду в сумі 6000,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
Згідно з вироком, 29.02.2020 року близько 15:00 год. у гр. ОСОБА_9 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, під час сварки, виник прямий злочинний умисел, спрямований на спричинення тілесних ушкоджень дружині ОСОБА_10 . Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, ОСОБА_9 перебуваючи у приміщенні великої кімнати житлового будинку, за місцем проживання, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , коли потерпіла ОСОБА_10 , стояла до нього спиною, руками за рахунок власної фізичної сили розвернув її до себе обличчям та долонею правої руки наніс удар у ліве вухо, після чого правою рукою схопив потерпілу за шию та наніс їй удар долонею лівої руки в область носа. Після цього потерпіла ОСОБА_10 вирвалась та покликала на допомогу ОСОБА_11 , який заспокоюючи ОСОБА_9 став між ним та потерпілою, ОСОБА_9 наніс удар долонею правої руки в ділянку лівої скроні. Близько 15 год. 20 хв., продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_9 схопив потерпілу правою рукою за волосся та долонею лівої руки наніс чотири удари в різні ділянки голови, а коли потерпіла уникаючи ударів і намагаючись вирватись, частково нахилилась, наніс їй удар коліном лівої ноги в грудну клітину з права.
Не погоджуючись з вироком суду захисник ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду змінити, призначити покарання у виді штрафу в межах санкції передбаченої ч.2 ст. 125 КК України, зменшити розмір моральної шкоди до 1000 грн., втрати на правову допомогу 4 000 грн.
Апелянт зазначає, що судом не враховано ту обставину, що ОСОБА_9 злочин вчинив унаслідок конфлікту, спровокованого потерпілою ОСОБА_10 . Судом також не враховано, що потерпілий свою вину у вчиненні злочину визнав повністю, розкаявся,, активно сприяв розкриттю злочину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався тому призначене покарання не відповідає тяжкості вчиненого злочину, через його суворість.
На апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 надійшли заперечення від представника потерпілої адвоката ОСОБА_7 , в якій він зазначає, що обвинувачений хоча і вибачився перед потерпілою, проте вину визнав частково, витрати на лікування не відшкодував, моральну шкоду не визнав.
Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи захисника ОСОБА_8 на підтримання апеляційної скарги, міркування прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, думку представника потерпілої ОСОБА_7 , який також заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.
На підставі ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції перевіряє судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Згідно із ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За змістом ст. 94 КПК, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Апеляційний суд, вважає, що суд першої інстанції при розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_9 дотримався вказаних вимог закону в повній мірі.

По-перше. Розглядаючи кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_9 суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами наданих їм прав та свобод у наданні доказів, їх дослідженні та доведеності їх переконливості перед судом, в межах пред`явленого обвинувачення безпосередньо дослідив докази у справі та перевірив усі обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.

По-друге. Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_9 за ч.2 ст.125 КК підтверджуються: витягом з кримінального провадження № 0000065 про внесення відомостей 01.03.2020 року до ЄРДР за заявою ОСОБА_10 про спричинення їй тілесних ушкоджень 29.02.2020 року її чоловіком ОСОБА_9 , з правовою кваліфікацією ст. 125 ч.1 КК України (а.с.128,131); актом медичного огляду ОСОБА_10 від 29.02.2020 року убачається, що при огляді потерпілої на тілі останньої на шкірі правої лобної ділянки, в частині лівого вуха виявлено синець, забиття м`яких тканин справа в ділянці ребер по середній паховій лінії, при прийомі на стаціонар встановлено діагноз: ЗЧМТ, струс головного мозку (а.с.133-136); висновком експерта №55 від 17.03.2020 р.
Апеляційний суд прийшов до висновку, що зазначені докази по справі зібрані відповідно до вимог кримінально-процесуального закону, є допустимими та, такими, що ґрунтуються на всебічному, повному і безпосередньому дослідженні, яким надана належна правова оцінка, а в їх сукупності безпосередньо поза розумним сумнівом вказують на вчинення обвинуваченим інкримінованого діяння.

Відтак, ухвалюючи обвинувальний вирок щодо обвинуваченого ОСОБА_9 , суд першої інстанції обґрунтував його доказами, які були досліджені в ході судового розгляду та відповідають вимогам у контексті їх належності та допустимості.

У відповідності до положень ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів.

Апеляційний суд, з урахуванням фактичних обставин справи, вважає, що судом першої інстанції правильно кваліфіковано дії обвинуваченого за ч. 2 ст. 125 КК України, а призначене покарання, з огляду на особу обвинуваченого є достатнім та справедливим для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Крім того, призначене судом першої інстанції покарання ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 125 КК України узгоджується з роз`ясненнями які містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», відповідно до яких особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

Апеляційний суд, з огляду на приписи ст. 1167 ЦК України, вважає, що з урахуванням обставин справи, характеру завданої потерпілій шкоди, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення заявленого потерпілою цивільного позову, дотримавшись засад розумності, виваженості, справедливості та врахувавши майновий стан ОСОБА_9 .

Доводи адвоката викладені в апеляційній скарзі стосовно призначення обвинуваченому покарання у виді штрафу, колегія суддів вважає не спроможними, оскільки він ніде не працює, стабільного доходу немає, не сплачує аліменти на утримання малолітніх дітей (а.с.165), що унеможливить виконання такого виду покарання.
Розглянувши дане кримінальне провадження, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, підстави для скасування чи зміни вироку відсутні.

Таким чином, вирок суду першої інстанції відповідає вимогам законності, обґрунтованості та вмотивованості, тому апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а вирок суду без змін.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 419 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення , а вирок Машівського районного суду Полтавської області від 26 червня 2020 року щодо ОСОБА_9 без змін.

Вирок набирає законної сили з моменту оголошення даної ухвали та може бути оскаржений протягом трьох місяців шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
С У Д Д І:
ОСОБА_2 . ОСОБА_12 .