У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого: ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15.10.2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого про зарахування попереднього ув`язнення в строк відбування покарання.

Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_7

захисник: ОСОБА_5 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Захисник ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15.10.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 про зарахування попереднього ув`язнення в строк покарання.

Узагальнені доводи апелянта.

Захисник вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою.

Не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні клопотання, зазначає, що судом не було враховано, що за першим вироком ОСОБА_8 засуджений із застосуванням ст.. 75 КК України, та відповідно питання про зарахування досудового тримання під вартою судом не вирішувалось.
_______________________________________________________________________________________

провадження № 11-кп/812/1069/20 слідчий суддя : ОСОБА_9

категорія: в порядку ч.5 ст.72 КК України доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1 .

Звертає увагу на те, що судом допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, через що вважає, що ухвала суду підлягає скасуванню з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.
Встановлені судом першої інстанції обставини.

Залишаючи клопотання захисника ОСОБА_5 без задоволення, суд першої інстанції зазначив, що у вироку від 15.09.2016 року Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області питання щодо зарахування ОСОБА_6 попереднього ув`язнення не вирішено, хоча, останній утримувався під вартою до моменту проголошення вироку. Внести цю інформацію самостійно до вироку Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15.09.2016 року Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області не має права, оскільки, відповідно до ч.2 ст.371 КПК України, вирок ухвалюється в нарадчій кімнаті складом суду, який здійснював судовий розгляд. При цьому, згідно п.2 ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються, в тому числі: у разі визнання особи винуватою: початок строку відбування покарання; рішення про залік досудового тримання під вартою. Вирішення цього питання відноситься до компетенції суду, що постановив вирок, в порядку ст.ст.379, 380 КПК України.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора про необґрунтованість апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження та особової справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

З матеріалів судового провадження та особової справи вбачається, що ОСОБА_6 10.09.2019 року було засуджено Київським районним судом м.Одеси за ч.1 ст.187 КК України до покарання у вигляді 3 років позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України призначено покарання за сукупністю вироків та до призначеного покарання частково приєднано невідбуту частину покарання, призначеного ОСОБА_6 вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15.09.2016 року та остаточно призначено покарання ОСОБА_6 у виді 4 років 1 місяця позбавлення волі. Запобіжний захід щодо ОСОБА_6 у виді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишено без змін.

Строк відбування покарання зазначено обчислювати з моменту фактичного затримання з 16.02.2018 року; в строк відбування покарання зараховано строк тримання під вартою з 16.02.2018 року.

Вимогами ч.1 ст.71 КК України передбачено, що до покарання, призначеного за новим вироком, повністю, або частково приєднується невідбута частина покарання.

При цьому до строку відбування покарання зараховується час перебування під вартою в порядку запобіжного заходу в останньому провадженні.

В той же час, при призначенні покарання за сукупністю злочинів ( ст. 70 КК України) в строк покарання зараховується покарання відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами передбаченими в ст. 72 КК України цього кодексу.

Вироком Київського районного суду м. Одеси від 10.09.2019 року строк відбування покарання ОСОБА_6 визначено правильно з 16.02.2018р. без врахування строку перебування останнього під вартою з 28.08.2015р. по 15.09.2016 року, як запобіжного заходу за вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15.09.2016 року.

Слід звернути увагу, що захисником в інтересах ОСОБА_6 подавалась апеляційна скарга на вирок Київського районного суду м. Одеси від 10.09.2019 року.
В цій апеляційній скарзі апелянт просив застосувати відносно обвинуваченого дію ч.5 ст. 72 КК України та зарахувати строк попереднього ув`язнення у кримінальному провадженні в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі на підставі того, що йому було приєднано частину невідбутого покарання, призначеного за вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15.09.2016 року та на той момент діяв закон № 838- VIII від 26.11.2015р., але не було зараховано зазначений строк попереднього ув`язнення у строк відбування покарання.

Одеський апеляційний суд ухвалою від 10.12.2019р. відмовив захиснику у задоволенні вимог його апеляційної скарги. ( а.о.с. 63-64)

При цьому, доводи апеляційної скарги захисника про застосування відносно ОСОБА_6 дії закону № 838-VIII з тих підстав, що ОСОБА_6 на підставі ст. 71 КК України приєднано частину невідбутого покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15.09.2016 року, судом було визнано необгрунтованими.

Суд зазначив, що відповідно до положень ч.5 ст.72 КК України зарахування строку попереднього ув`язнення проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі лише у разі засудження особи до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано запобіжний захід.

А в даному випадку захисник просив зарахувати строк попереднього ув`язнення ОСОБА_6 у іншому кримінальному провадженні.

Вказана ухвала Одеського апеляційного суду набрала законної сили 10.12.2019 року.

Даних про її скасування судом касаційної інстанції матеріали справи не містять.
Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення справи судами, їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів.
Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду і жодна сторона не має права вимагати перегляду цього рішення лише з однією метою домогтися повторного розгляду та ухвалення нового рішення у справі.
Але, як вбачається з матеріалів судового провадження ОСОБА_6 із вимогами аналогічними вимогам, з якими звертався його захисник до Одеського апеляційного суду, звертався до Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області вже двічі, і втрете з тих самих підстав звернувся вже його захисник.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 376,405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п ос т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах засудженого ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15.10.2020 року, якою відмовлено в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання залишити без змін.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий:
Судді: