Справа № 344/9075/20
Провадження № 1-кс/344/3315/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_4 , в рамках кримінального провадження № 0000519 від 17.09.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся в суд із зазначеним клопотанням, в обґрунтування якого покликався на те, що 16.09.2019 року, біля 22.30 годин в умовах недостатньої видимості через темну пору доби на ділянці дороги між населеними пунктами смт. Богородчани та смт. Лисець Тисменицького району водій ОСОБА_4 керував автомобілем марки Volkswagen Passat реєстраційний № НОМЕР_1 та рухався у напрямку м. Івано-Франківська. В той час смугою руху автомобіля, попереду в попутному з ним напрямку прямолінійно рухався велосипедист ОСОБА_6 . Велосипед ОСОБА_6 позаду був обладнаний світлоповертачем червоного кольору, що забезпечувало своєчасне його виявлення на проїзній частині іншими учасниками дорожнього руху. Однак водій ОСОБА_4 проявив неуважність, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не урахував дорожню обстановку, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, з моменту виникнення перешкоди для руху у вигляді велосипедиста ОСОБА_6 своєчасно не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, унаслідок чого вчинив наїзд на велосипедиста ОСОБА_6 . При цьому, водій ОСОБА_4 порушив вимоги Правил дорожнього руху України, а саме: п. 1.10., п. 2.3.б), д); п. 12.1., п. 12.3. У результаті порушення водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України сталася дорожньо-транспортна пригода, унаслідок якої ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження у вигляді поєднаної закритої тупої травми грудної клітки та її органів, грудного відділу хребта, лівої нижньої кінцівки, з забоями та розривами внутрішніх органів, саднами та синцями в цих ділянках, яка ускладнилась тяжким травматичним шоком, від яких того ж вечора помер в Богородчанській ЦРЛ.

Матеріалами клопотання зазначається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання у повному обсязі, вказавши на доцільність застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо ОСОБА_4 .

Підозрюваний та його захисник заперечили щодо вимог клопотання, вказавши, що ОСОБА_4 працює позмінно, у зв`язку із чим перебування під домашнім арештом з 22.00 год. вечора до 07.00 год. ранку, перешкоджатиме йому працювати.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку прокурора, підозрюваного та його захисника, слідчий суддя вважає наступне.

Згідно зі змістом ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

За змістом ч.1 та ч.2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Статтею 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

З матеріалів клопотання вбачається, що у вчиненні даного кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець с. Кривець Богородчанського району Івано-Франківської області, зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , громадянин України, українець, з середньою спеціальною освітою, не працює, не одружений, раніше не судимий.

Як слідує з матеріалів клопотання, можлива причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, повністю підтверджується зібраними доказами у кримінальному провадженні: протоколом огляду місця події, показаннями свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , висновками інженерно-транспортних, судово-медичної та медико-криміналістичної експертиз, та іншими доказами у кримінальному провадженні.

ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, який відповідно до статті 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та передбачає покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Вирішуючи дане клопотання враховую вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, даних, характеризуючих особу підозрюваного, його вік, стан здоров`я, сімейний та майновий стан, наявність місця проживання. В той же час прокурором в судовому засіданні не доведено, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти встановленим ризикам.

Так, згідно з ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.п. 1 та 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставини, передбачені п. 3 ч. 1 цієї статті, слідчий суддя має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 КПК України більш м`яким запобіжним заходом є особисте зобовязання, яке полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу. Крім цього, ч. 5 ст. 194 КПК України передбачено обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного.

Відтак, з метою забезпечення виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання згаданим ризикам, вважаю, що до останнього достатньо застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобовязання, з покладенням на нього обов`язків, визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, і саме такий запобіжний захід може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 131, 132, 176-178, 181, 184, 193, 194, 196, 205, 309, 395 Кримінального процесуального Кодексу України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_4 - відмовити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, терміном на 60 днів - до 14.09.2020 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

1) прибувати до слідчого прокурора та суду у кримінальному провадженні за першою вимогою;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання, або місця роботи.

Обов`язки, покладені на підозрюваного, діють до 14.09.2020 року.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_4 , що у разі невиконання зазначених обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання щодо ОСОБА_4 , у відповідності до ч.3 ст.179 КПК України, доручити здійснювати слідчому начальнику відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУ Національної поліції в Івано-Франківській області підполковнику поліції ОСОБА_12 .

Строк дії ухвали шістдесят днів.

Ухвала в частині відмови застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1 .

Повний текст ухвали складено 21 липня 2020 року.