Справа № 681/86/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2020 р. Полонський районний суд Хмельницької області
в складі головуючої судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
з участю прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 його захисника ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Полонне матеріали кримінального провадження № 0000008 від 13 січня 2020 року по обвинуваченню:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Комарівка Красногвардійського р-ну АР Крим, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, в т.ч. дитину з інвалідністю (щодо якої відповідно до рішення суду позбавлений батьківських прав), раніше судимого:
- 22.05.2002 року Красногвардійським районним судом АРК Крим за ст. 185 ч.2 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;
- 11.05.2006 року Красногвардійським районним судом АРК Крим за ст. 185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі, на основі ст. 75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 3 роки;
- 25.09.2015 року Полонським районним судом за ч.2 ст. 185 КК України - до 1 року обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання із іспитовим строком на 1 рік;
- 06.04.2016 року Полонським районним судом за ч.2 ст.185, ч.3 185, ч.1 ст.70 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 07.06.2016 року Шепетівським міськрайонним судом за ч.3 ст. 185, ч.2 ст.185, ч.4 ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі;
- 22.10.2014 року Полонським районним судом ч.2 ст. 185, ч.1 ст.185, ст.70 КК України до обмеження волі строком на 2 роки, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;
- 10.06.2016 року Полонським районним судом за ч.3 ст. 185, ст.71 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі, 03.09.2019 року звільнений по відбуттю строку покарання,

- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених, за ч.1 ст.162 КК України, ч.ч.2,3 ст.185, КК України , -
встановив:
Обвинувачений ОСОБА_11 , будучи особою, судимою за злочини проти власності, судимості за які незнята в установленому законом порядку та непогашена давністю, 22 грудня 2019 року перебуваючи в с. Кіпченці Полонського району Хмельницької області, де на запрошення знайомого ОСОБА_6 знаходився у його будинку під АДРЕСА_2 , у якому з нагоди зустрічі розпивали спиртні напої. Після застілля ОСОБА_4 за згодою ОСОБА_6 залишився ночувати.

Наступного дня ( 23.12.2019 року) близько 10год. ОСОБА_6 пішов в магазин для покупки спиртних напоїв, ОСОБА_4 залишившись у вищезгаданому будинку та перебуваючи у спальні кімнаті на верхній полиці шафи між постільною білизною побачив гроші, купюрами номіналом по 50грн., якими вирішив заволодіти.

Скориставшись тим, що ОСОБА_12 пішов до магазину та відсутності у будинку інших осіб, діючи умисно, повторно, таємно з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу з полиці шафи викрав 5000грн, після того залишив будинок, а викраденими грошовими коштами розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на зазначену вище суму.

25.12.2019 року ОСОБА_11 перебуваючи в с. Бражинці Полонського району Хмельницької області та знаходячись з дозволу в будинку своєї знайомої ОСОБА_8 , яка мешкає по АДРЕСА_3 . У зв`язку з пізнім часом за її згодою залишився ночувати.

Перебуваючи у кімнаті у якій він ночував, помітив праску, якою вирішив заволодіти. Скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, діючи умисно, повторно таємно з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, шляхом вільного доступу викрав праску марки «Europlus» моделі ЕР258 А білого кольору. Після того залишив будинок, а викрадем майно розпорядився на власний розсуд, чим заподіяв потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на суму 300грн.

Крім цього, 06.02.2020 року близько 12год. перебуваючи в с. Браженці Полонського району Хмельницької області ОСОБА_4 вирішив зайти до свого знайомого ОСОБА_9 , який мешкає по АДРЕСА_4 .

Виявивши, що останній за місцем свого проживання відсутній, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, повторно, таємно від оточуючих з корисливою метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна викрав дві металеві сокири з дерев`яними рукоятками вартістю відповідно 383,33грн.та 566,67грн. кожна, які лежали на бетонному покритті біля веранди будинку, після того залишив двір, а викраденими сокирами розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди а на суму 950грн.

17.05.2020 року близько 11год. ОСОБА_4 перебуваючи с. Браженці Полонського районну Хмельницької області, та проходячи через двір будинку АДРЕСА_5 , в якому проживає його знайомий ОСОБА_13 та знаючи, що останній відсутній у будинку, переслідуючи умисел на порушення конституційного права особи на недоторканість житла з метою викрадення продуктів харчування, на вхідних дверях, зірвав скобу з навісним замком та незаконно проник в приміщення вищезгаданого будинку, звідки таємно викрав 1 кг. свинячого сала вартістю 60грн., кримінальна відповідальність за яку з огляду на вартість викраденого законом не передбачена.

Наведені та встановлені судом обставини підтверджуються такими доказами
По епізоду крадіжки від 23.12.2019 року.
Обвинувачений в судовому засіданні визнав, що перебуваючи у с. Кіпченці із домоволодіння потерпілого ОСОБА_6 , у якому знаходився за згодою останнього таємно викрав 5000грн.
Із дослідженого протоколу огляду місця події від 13.01.2020 року факт вчинення крадіжки грошей в будинку потерпілого мав місце в наявності (т.2 а.с.4-8).
За результатами слідчих екскрементів за участю потерпілого ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_4 від 14.01.2020 року та 16.01.2020 року відповідно, останні підтвердили обставини за яких мала місце подія (Т.2 а.с.11-17)

По епізоду крадіжки 25.12.2019 року майна ОСОБА_14 .
Обвинувачений в судовому засідання визнав, що перебуваючи в с. Браженці із домоволодіння ОСОБА_8 , в якому знаходився з її дозволу, таємно викрав праску, яку в подальшому надав в користування своїй колишній дружині ОСОБА_15 .

За даними протоколу огляду житлового будинку АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_16 від 28.01.2020 року встановлено факт викрадення з приміщення будинку праски (т.2 а.с.28-32).
Із дослідженої в судовому засіданні заяви ОСОБА_15 підтверджено факт нею отримання праски від ОСОБА_4 , яку добровільно видала працівникам поліції. (т.2 а.с.33)
Згідно довідки виданої фізичною особою підприємцем ОСОБА_17 вартість електропраски «Europlus» моделі ЕР258 А на час вчинення крадіжки становить 300 грн. (т.2 а.с.35).
Показаннями потерпілої ОСОБА_8 , яка в суді показала, що ОСОБА_4 прийшов до неї і поросився переночувати, була зима, їй стало його шкода, тому пустила його в будинок, де він жив тиждень. Після залишення ОСОБА_18 в будинку пізніше виявила, що в кімнаті де він ночував зникла праска. У цій крадіжці запідозрила ОСОБА_18 , про що повідомила поліцію.
По епізоду вчинення крадіжки майна 06.02.2020 року у ОСОБА_9 .
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_19 на початку своїх показань факт викрадення ним двох сокир належних потерпілому заперечував, пояснивши, що дані сокири йому були надані самим потерпілим для рубки дров у ОСОБА_20 - кума ОСОБА_9 . Після допиту свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 даний факт не заперечував.
При проведені слідчого експерименту за участю обвинуваченого ОСОБА_4 21.02.2020 року, ОСОБА_19 показав, де і за яких обставин ним були вилучені дві сокири належні ОСОБА_23 (Т.2 а.с.46-48)

Потерпілий ОСОБА_9 в судовому засіданні показав, що ОСОБА_19 є його знайомим, який неодноразово у нього ночував. 05.02.2020 року після порубки дров у свого кума ОСОБА_20 , біля веранди свого будинку залишив дві сокири. 06.02.2020 року він був відсутній вдома, а коли з`явився на місці де залишав сокир не було, однак думав, що вони його матір`ю були заховані в підсобні приміщення. Згодом виявилося, що мати їх не брала. Вважаючи, що вони викрадені невідомою особою, він 13.02.2020 року звернувся із заявою до поліції. При перевірці заяви було встановлено, що сокири були викрадені ОСОБА_24
13.02.2020 року при огляді території, яка прилягає до житлового будинку, що належить ОСОБА_9 , було виявлено відсутність двох сокир, які за його твердженням вони знаходились в даному місці. (т.2 а.с.46-50)
Свідок ОСОБА_25 в судовому засіданні підтвердила, що ОСОБА_19 часто допомагав їй по домогосподарству. На початку лютого він попросив у неї сокиру, якою мав намір допомогти порубати дрова ОСОБА_20 . Через декілька днів ОСОБА_19 належної їй сокири не повернув, а приніс дві інших, а на запитання де її сокира, сказав, що принесе пізніше. Згодом виявилося, що ці сокири належать ОСОБА_26 , які нею добровільно були видані працівникам поліції .
За показами свідка ОСОБА_22 на початку лютого 2020 року вони з ОСОБА_27 рубали у нього, ( ОСОБА_20 ) дрова. ОСОБА_23 рубав дрова своїми сокирами. Через декілька днів до нього явився ОСОБА_19 в руках якого знаходились дві сокири які пропонував купити. Знаючи, що дані сокири належать ОСОБА_23 , відмовився та запропонував віднести їх туди, звідки взяв.
За даними висновку товарознавчої експертизи № 12.1-0104:20 від 19.02.2020 року (т.2 а.с.55-61), вартість сокир на час вчинення крадіжки становить: сокира з маркувальним написом «1200» 383,33 грн.; сокира з маркувальним написом «ЗІК» - 566,67грн.
По епізоду незаконного проникнення в житловий будинок АДРЕСА_5 17.05.2020 року, обвинувачений ОСОБА_19 винним себе не визнав та заявив, що цього дня він лише проходив через двір даного будинку, однак в останній для викрадення продуктів харчування не проникав .

Із даних в судовому засіданні показань потерпілого ОСОБА_13 , встановлено, що 17.05.2020 року повернувшись з дружиною додому із поля помітили, що навісний замок у веранді був вирваний, а в холодильнику було відсутнє свиняче сало. Вважаючи, що в будинок проникали невідомі особи, ним була викликана поліція. Він також показав, що зі слів ОСОБА_28 , який проживає по сусідству і працював на своєму городі, він бачив, як з двору з пакетом в руках виходив ОСОБА_29 .

Аналогічні показання в судовому засіданні дала свідок ОСОБА_30 , дружина потерпілого ОСОБА_13 . Крім того, вона з самого початку вважала, що в будинок міг проникнути ОСОБА_19 , оскільки від односельчан чула, що він ходить голодний та по чужих хатах.

Показаннями свідка ОСОБА_28 , який пояснив, що 15.05.2020 року працював на городі і бачив, як з подвір`я Ліваків виходив ОСОБА_19 , із пакетом в руках, про що після їх повернення з поля повідомив. В той день у дворі Ліваків більше нікого не бачив.

Із дослідженої в судовому засіданні постанови Полонського районного суду Хмельницької області від 25.05.2020 року встановлено, що ОСОБА_4 17.05.2020 року об 11 год. проникнув в будинок АДРЕСА_5 , який належить ОСОБА_13 , звідки вчинив крадіжку 1 кг. сала свинячого вартістю 60грн., за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.51 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу. Із змісту постанови вбачається, що ОСОБА_19 був присутній під час розгляду даної справи, свою вин визнав, підтвердивши факт, що він в дійсності вчинив даний адміністративний проступок. Постанова набрала законної сили 05.06.2020 року і ОСОБА_24 не оскаржувалася.

Крім того із дослідженого у справі протоколу про проведення слідчого експерименту від 27.05.2020 року за участю обвинуваченого ОСОБА_4 , встановлено, що останній в ході його проведення пояснив та відтворив обставини за яких він незаконно проник до житла ОСОБА_13 та із холодильника таємно викрав 1 кг. свинячого сала (т.2 а.с.96-98)

Покази свідка ОСОБА_31 , який пояснив, що 17.05.2020 року їхав з ОСОБА_24 до Києва і в пакеті останнього були лише речі (змінний одяг), то їх суд не бере до уваги, оскільки проникнення мало місце близько 11год., а до Києва вони виїхали близько 17год.

З приводу вище досліджених доказів та обставин за яких мали місце події, зокрема показань потерпілих, свідків, висновку експерта та інших документів, ОСОБА_19 будь-яких заперечень не висловлював.
Аналізуючи досліджені вищенаведені у справі докази та оцінюючи їх з точки зору належності, допустимості, достовірності і достатності, які у своїй сукупності та взаємозв`язку узгоджуються з фактичними обставинами за яких мали місце події, будь-якого сумніву не викликають, дають суду підстави дійти висновку, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 в таємному викраденні чужого майна, вчинені повторно у ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та у незаконному проникненні до житла ОСОБА_13 доведено, тому вчиненні ним дії підлягають кваліфікації за ч.2 ст.185 КК України та ч.1 ст.162 КК України.
Що стосується пред`явленого органами досудового розслідування ОСОБА_32 обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України, суд приходить до наступного.

Згідно обвинувального акту, 15 липня 2020 року близько 10 год. ОСОБА_4 перебуваючи в гаражному приміщенні розташованого на території дворогосподарства АДРЕСА_6 , що належить на праві власності ОСОБА_10 до якого був запрошений останнім, розпивали спиртні напої.

Під час застілля, ОСОБА_10 з метою купівлі продуктів харчування покинув приміщення гаража у якому залився ОСОБА_19 та пішов до житлового будинку, де в прихожій кімнаті з кишені штанів взяв кошти та пішов до магазину. ОСОБА_4 через не зачиненні вхідні двері до будинку, помітив де ОСОБА_10 зберігає гроші, з метою вчинення їх крадіжки вирішив проникнути до будинку. Скориставшись відсутністю ОСОБА_10 та переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає повторно, діючи умисно, таємно через незачинені двері будинку проник в приміщення прохожої кімнати, де із лівої кишені джинсових штанів, що висіли на вішалці у приміщенні прохожої кімнати вказаного будинку, викрав грошові кошти в розмірі 500грн., що належали потерпілому, після чого зник з місця події, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав ОСОБА_10 матеріальної шкоди на вищевказану на суму.

Виходячи з вимог ст.94 КПК України зібрані та перевірені у справі докази є недостатніми для вирішення питання щодо винуватості обвинуваченого ОСОБА_18 у вчиненні інкримінованого йому даного кримінального правопорушення.

Згідно зі ст.62 Конституції України , положень ст.17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину . Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачиться на її користь.

Стаття шоста Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Суд зобов`язаний неухильно дотримуватись вимог Конституції України, міжнародних договорів, згода обов`язковість яких надана Верховною Радою України, тобто з урахуванням рішень Конституційного Суду України та практики Європейського суду з прав людини, ст.62 Конституції України (презумпція невинуватості) та ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року.

У справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року Європейський суд зазначив, що суд при оцінці доказів керуються критерієм доведеності винуватості особи поза будь-яким розумним сумнівом і така доведеність може випливати із сукупності ознак вчинених спростованих презумпцією, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою(п.150).

Дослідивши показання обвинуваченого, який в судовому засіданні заперечував свою причетність до скоєння крадіжки з приміщення будинку потерпілого ОСОБА_10 , суд вважає, що сторона обвинувачення не довела та не надала суду допустимих та достатніх доказів у винуватості ОСОБА_18 у вчиненні даної крадіжки.

Як на докази про вчинення ОСОБА_24 по даному епізоду кримінального правопорушення органи досудового слідства посилались на протокол слідчого експерименту за участю ОСОБА_18 при проведенні якого, останній визнавав свою вину у викраденні ним коштів у ОСОБА_33 поєднаного з проникненням у будинок та на протокол пред`явлення особи для впізнання за участю потерпілого ОСОБА_33 , який ніби то впізнав ОСОБА_18 , як особу, яка була ним запрошена до його дворогосподарства, і з яким в приміщенні гаража розпивали спиртні напої.

Проте обвинувачений ОСОБА_19 не заперечував, що під час слідчого експерименту давав пояснення, за яких він проник до будинку та викрав гроші. В судовому засіданні заявив, що дані пояснення та обставини за яких він нібито проник до будинку та звідки викрав гроші, не відповідали дійсності, так як він їх давав та показував під психологічним тиском та за відсутності захисника. В селищі Понінка, крім проїзду ніколи не бував, з потерпілим знайомим не був і його не знав.

Для спростування даних доводів сторона обвинувачення доказів не надала. А допитані свідки в судовому засіданні ОСОБА_34 та ОСОБА_35 , які були понятими під час проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_18 підтвердили лише той факт, що останній давав зізнавальні покази під час його проведення, що і не заперечувалося самим ОСОБА_36 .

Відповідно до ч.4 ст.95 КПК України , суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.
У справі «Нечипорук і Йонкало проти України» ЄСПЛ зазначив, що право не свідчити проти себе передбачає, зокрема, що сторона обвинувачення в кримінальній справі, намагаючись довести свою версію щодо обвинуваченого, не може використовувати докази, здобуті за допомогою методів примусу чи утиску всупереч волі обвинуваченого.

За показами потерпілого ОСОБА_10 , який пояснив, що перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, конкретно обставин за яких у нього зникли гроші не пам`ятає. Після повернення його з магазину ОСОБА_18 в його гаражі не було. Незадовго в той же день до нього прийшов його знайомий якого вирішив пригостити. Коли пішов у веранду, щоб взяти гроші для покупки спиртного, у кишені джинсових штанів виявив відсутність 500грн. проте чи їх міг взяти ОСОБА_19 пояснити не може. Крім того він заявив, що в той час перебував у запої, тому всіх обставин події чітко не пам`ятає.

Що стосується протоколу пред`явлення особи для впізнання від 16.07.2020 року, із змісту якого вбачається, що ОСОБА_37 перед впізнанням особи, що могла вчинити крадіжку грошей зазначив, що чітко не пам`ятає про зовнішній вигляд особи, яка була у нього вдома та його прикмети, однак вказав на фото на якому зображений ОСОБА_29 . При цьому вказав ознаки, за яких він впізнав останнього. Така суперечливість показів ОСОБА_10 викликає сумнів в його об`єктивності та достовірності.
Оцінюючи вищенаведені надані стороною обвинувачення доказів та оцінюючи їх відповідно до ст.94 КПК України з точки зору їх допустимості належності, достовірності для прийняття відповідного процесуального рішення, суд приходить до висновку проте, що сторона обвинувачення не довела та не надала допустимих і достатніх доказів у винуватості обвинуваченого ОСОБА_18 у таємному викраденні чужого майна, вчиненого повторно та поєднаного з проникненням у житло, не містять таких доказів та інші матеріали провадження. А надані стороною обвинувачення наявні докази ґрунтуються на припущеннях.

Таким чином, спростування вищенаведених встановлених фактичних обставин, в тому числі, і заперечень обвинуваченого, котрі б свідчили про причетність ОСОБА_18 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч.3 ст.185 КК України, стороною обвинувачення не доведено.

Ніхто не зобов`язаний доводи свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданий, якщо сторона обвинувачення не доведе невинуватість особи поза розумним сумнівом.

Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови, коли в ході судового розгляду винність обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення доведена належними та допустимими доказами.

Реалізуючи положення ст.22 КПК України суд при розгляді даного кримінального провадження забезпечував здійснення його учасниками їх процесуальних прав і виконання ними обов`язків та спрямовував судовий розгляд на забезпечення з`ясування всіх обставин кримінального провадження.

Тобто сторона обвинувачення не надала допустимих і достатніх доказів у винуватості ОСОБА_18 у вчиненні згаданої вище крадіжки. Оскільки у провадженні не добуто обсягу доказів, які б з об`єктивністю та з достовірністю підтверджували факт та обставини вчинення ОСОБА_24 15.07.2020 року інкримінованого йому кримінального правопорушення передбаченого ч.3 ст.185 КК України (крадіжка грошей 500грн.) з проникненням до житлового будинку належного потерпілому ОСОБА_38 , та не довела винуватість ОСОБА_18 поза розумним сумнівом, тому він підлягає виправданню за ч.3 ст.185 КК України за п. 2) ч.1 ст.373 КПК України, тобто за недоведеністю, що кримінальне правопорушення за ч.3 ст.185 КК України вчинене обвинуваченим.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Визначаючи обвинуваченому вид та міру покарання, суд враховує конкретні обставини за яких ним було вчинено кримінальні правопорушення, характер і ступінь тяжкості та наслідки, а також даних, що характеризують особу обвинуваченого, зокрема: що є непрацюючим, посередньо характеризується за місцем проживання, не має міцних соціальних зв`язків, раніше неодноразово притягався до відповідальності за аналогічні злочини, кримінальні правопорушення вчинив через короткий проміжок часу із звільнення з місць позбавлення волі, що вказує на підвищену суспільну небезпечність обвинуваченого, а також висновок органів пробації.

Обставини, що пом`якшують покарання є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів по епізодах від 23.12.2019року, 25.12.2019року.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого є рецидив злочину.
Згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як самими засудженими, так і іншими особами.
З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку, про можливість призначення обвинуваченому ОСОБА_32 покарання в межах санкції передбачених ч.2ст. 185 КК України, ч.1 ст.162 КК України.
Приймаючи до уваги, що ОСОБА_4 скоїв чотири епізоди кримінальних правопорушень, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, а тому суд приходить до висновку, що обвинуваченому має бути призначене остаточне покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень лише у виді позбавлення волі.
З метою забезпечення виконання вироку, запобіжний захід для ОСОБА_4 до вступу вироку у законну силу залишити тримання під вартою.
Крім того, суд також вважає, що таке покарання обвинуваченому відповідатиме його меті, гуманності, справедливості та індивідуалізації, і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.
Що стосується заявленого потерпілим цивільного позову, суд виходить з наступного.
Згідно з ч.2 ст.127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.
В межах даного кримінального провадження потерпілим ОСОБА_6 пред`явлено цивільний позов до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.
Матеріальна та моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Із встановлених судом обставин убачається, що ОСОБА_4 своїми незаконними діями, а саме шляхом крадіжки грошових коштів у ОСОБА_6 у розмірі 5000грн.завдав для останнього матеріальну шкоду на вказану суму.
Відповідно до положень ч.1 та 2 ст.23, 1167, 1168 ЦК України передбачено відшкодування моральної шкоди особі, яка зазнала болю та страждань у зв`язку із ушкодженням здоров`я та має право на відшкодування моральної шкоди.
Судом встановлено, що винними діями обвинуваченого ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_6 була заподіяна також моральна шкода, яка полягає в моральних переживаннях і стражданнях, що їх зазнав потерпілий у зв`язку з викраденням ОСОБА_24 у нього вищезгаданої грошової суми.
Враховуючи викладене та повне визнання ОСОБА_4 заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі.
Речові докази по справі відповідно до положень ст.100 КПК України підлягають поверненню їх власникам.
Процесуальні витрати на залучення по кримінальному провадженню експертів за проведення експертиз, на підставі ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави, в загальній сумі 942,06грн .
Керуючись наведеним та ст.ст.370, 373, 374 КПК України суд, -
ухвалив:
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за:
- ч.1 ст.162 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (два) роки обмеження волі.
- ч.2 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотири) роки позбавлення волі.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворих покарань більш суворим визначити обвинуваченому остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки.
ОСОБА_4 за ч.3 ст.185 КК України - на підставі пункту 2 частини 1 статті 373 КПК України, виправдати за недоведеністю участі обвинуваченого у вчиненні цього кримінального правопорушення
Цивільний позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в сумі суму 5000грн. та компенсації на відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000грн., всього 10000(десять тисяч)грн.
Речові докази: праску марки «Europlus» моделі ЕР258 А білого кольору, яка зберігається в кімнаті речових доказів Полонського ВП повернути потерпілій ОСОБА_8 , сокиру із дерев`яною ручкою перемотаною клейкою стрічкою чорного кольору з маркувальним написом «1200» та сокиру із дерев`яною ручкою, які зберігаються у кімнаті речових доказів Полонського ВП- повернути потерпілому ОСОБА_9 .
Судові витрати пов`язані із залучення експерта стягнути ОСОБА_4 на користь держави в сумі 942,06грн.
Запобіжний захід до вступу вироку у законну силу залишити обвинуваченому у виді тримання під вартою.
Початок строку відбування покарання обчислювати з 23 липня 2020 року.
На вирок суду обвинуваченим, прокурором, потерпілими, представником потерпілих може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду через Полонський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку, а обвинуваченому та прокурору копії вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя підпис ОСОБА_1

Згідно з оригіналом:/

Суддя ОСОБА_1