ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2961/19 Номер провадження 11-кп/814/687/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретарем з участю прокурора захисникаОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 17 лютого 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Кірове Долинського району Кіровоградської області, мешканцю АДРЕСА_1 , громадянину України, з середньою освітою, одруженому, засудженому вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 23 лютого 2012 року за ч.4 ст.152, ст.71 КК України на 10 років 6 місяців позбавлення волі,

відмовлено в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, призначеного вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 23 лютого 2012 року.
В обґрунтування прийнятого рішення суд послався на те, що ОСОБА_8 поведінкою та ставленням до праці не довів свого виправлення. При цьому місцевий суд врахував дані про особу засуджено та його поведінку за весь період відбування покарання.
Крім того, звернув увагу, що раніше суд двічі відмовляв засудженому у застосуванні умовно-достроково звільнення.
За змістом апеляційної скарги засуджений просить звільнити його умовно-достроково від відбування покарання у виді позбавлення волі.
Зазначає, що відбув більше, ніж строку покарання та сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, має заохочення, а накладені на нього стягнення погашені в установленому законом порядку. Наголошує, що отримав професії слюсаря, електрозварювальника та каменяра. Приймає активну участь в роботах по благоустрою установи виконання покарань.
Також засуджений ОСОБА_8 прохав провести розгляд провадження без його участі.
Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника на підтримання доводів апеляційної скарги засудженого ОСОБА_8 , думку прокурора про законність і обґрунтованість судового рішення, дослідивши матеріали провадження та особової справи засудженого, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Згідно зі ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання, зокрема, у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття ним не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.
Пленум Верховного Суду України у пункті 17 постанови від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» роз`яснив про необхідність під час розгляду даного питання ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
При цьому висновок суду про виправлення засудженого повинен ґрунтуватися на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь час відбування покарання, а не за час, який безпосередньо передує настанню строку, після відбування якого можливе умовно-дострокове звільнення.
Доводи апеляційної скарги засудженого про можливість його умовно-дострокового звільнення від відбування покарання є непереконливими.
Як вбачається з матеріалів провадження, ОСОБА_8 в слідчому ізоляторі м. Дніпропетровськ характеризувався негативно, порушував встановлені правила поведінки, за що мав стягнення, в тому числі поміщувався в карцер (т.о.с.1, а.с. 95, 103, 173).
Під час відбування покарання в Кременчуцькій виховній колонії засуджений перебував на оперативно-профілактичному обліку як схильний до самогубства, що свідчить про нестабільність його поведінки та можливість потрапляння під вплив негативно спрямованих засуджених (т.о.с.1, а.с.28, 111, 128).
Лише в Державній установі «Божковська виправна колонія (№16)» ОСОБА_8 почав характеризуватися позитивно та працевлаштований різноробочим.
Водночас, як вбачається з довідки про доходи від 13 грудня 2019 року, ОСОБА_8 працював лише періодично. При цьому у 2018 році не працював зовсім, а протягом 2016 та 2019 років відпрацював лише два місяці. (а.с.12)
Про те, що засуджений ОСОБА_8 не став на шлях виправлення неодноразово зазначала у своїх рішеннях комісія установи виконання покарань.
Враховуючи таку нестабільну поведінку засудженого за весь час відбування покарання і його несистематичне виконання трудових обовязків, сама по собі наявність заохочень і здобуття професій, на думку колегії суддів, не є достатніми доказами досягнення ОСОБА_8 такого стану, за якого від нього не доводиться очікувати в майбутньому нових злочинів.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що висновок суду про неможливість звільнення ОСОБА_8 від відбування покарання умовно-достроково є правильним і ґрунтується на всебічному врахуванні даних про поведінку і ставлення до праці засудженого за весь час відбування покарання.
Судове рішення відповідає вимогам ст.370 КПК України.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б перешкодили чи могли перешкодити суду повно і всебічно розглянути провадження і ухвалити законне, обґрунтоване та справедливе рішення, колегією суддів не встановлено.
Отже, апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407 та 418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 17 лютого 2020 року щодо засудженого ОСОБА_8 залишити без змін, а його апеляційну скаргу - без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4