У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 534/1569/20
Провадження №1-кс/534/396/20

22 жовтня 2020 року м. Горішні Плавні

Слідчий суддя Комсомольського міського суду Полтавської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчої ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , представника юридичної особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_5 розглянувши у судовому засіданні в залі суду клопотання слідчої ВП №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області, погоджене прокурором (за матеріалами кримінального провадження, внесеними до ЄРДР від 19.10.2020 за №0000568) про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

До Комсомольського міського суду Полтавської області звернулась слідча ВП №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 із клопотанням, погодженим прокурором, в якому в якому порушує питання про накладення арешту на вилучений 19.10.2020 автомобіль марки «KAMAZ», державний номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить комунальному підприємству «СПЕЦЕКО» Горішньоплавнівської міської ради, який буде зберігатись на території майданчику для зберігання транспортних засобів ВП №2 КВП ГУНП в Полтавській області, що знаходиться за адресою: Полтавська область, м. Горішні Плавні вул. Добровольського, 6.

Необхідність застосування заходів забезпечення кримінального провадження вмотивована слідчим тим, що вказаний транспортний засіб зберіг на собі сліди вчиненого кримінального правопорушення, тому має значення для досудового розслідування і може бути використаний як доказ.

За змістом внесеного клопотання, 19.10.2020 до чергової частини ВП №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення від О/У ССП Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_6 , про те, що 19.10.2020 о 15 год. 27 хв. на території сміттєзвалища м. Горішні Плавні Полтавської області, автомобіль марки «KAMAZ», д.н.з. НОМЕР_1 , що належить КП «СпецЕко», зливає нечистоти, чи спричиняє забруднення земель.

Відомості за даним фактом внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 19.10.2020 за №0000568 та розпочато розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.239 КК України.

19.10.2020 в ході огляду місця події, а саме території сміттєзвалища, що розташоване за межами міста Горішні Плавні було виявлено асенізаційний автомобіль марки «KAMAZ», державний номерний знак НОМЕР_1 , від однієї з цистерн якого був спущений до сміттєвої ями один водовідний шланг. Даний автомобіль було оглянуто та з метою запобігти подальшого використання вказаного транспортного засобу, що може призвести до втрати слідів кримінального правопорушення його було вилучено та визнано у якості речового доказу і поміщено на майданчик тимчасового утримання на території ВП № 2 КВП ГУНП в Полтавській області.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 транспортний засіб марки «KAMAZ», вантажний асенізаційний, державний номерний знак НОМЕР_1 , належить комунальному підприємству «СПЕЦЕКО» Горішньоплавнівської міської ради.

У судовому засіданні слідча підтримала подане нею клопотання, просила задовольнити повністю. Наголосила, що у цистернах зазначеного транспортного засобу зберігаються залишки речовин, які необхідні для проведення судових експертиз в галузі екології.

У судовому засіданні прокурор просив клопотання задовольнити, посилаючись на викладенні у ньому обставини, крім того зазначив, що накласти арешт потрібно до закінчення проведення інженерно-екологічної експертизи.

Представника юридичної особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував щодо застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Мотивуючи тим, що автомобіль обслуговує громадян м. Горішні Плавні, а отже, накладення арешту на цей транспортний засіб негативно вплине на обслуговування громадян.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

У відповідності до п.1 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ч.3 ст. 170 КПК України у випадку передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Зі змісту поданого клопотання убачається, що вилучене під час огляду вищевказане майно, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0000568 від 19.10.2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 239 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З доданих до клопотання документів вбачається, що вилучене майно має значення речового доказу для кримінального провадження.

Метою застосування арешту у даному випадку є відповідно до п.1 ч.2 ст. 170 КПК України збереження речових доказів.

Слідчий суддя зауважує, що стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Слідчий суддя при вирішенні даного клопотання, враховує, приписи статті 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною 5 статті 9 КПК України, передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, згідно з усталеною практикою ЄСПЛ стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

ЄСПЛ наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece) [ВП], заява № 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А № 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії» (Kushoglu v. Bulgaria), заява № 48191/99, пп. 49-62, від 10 травня 2007 року).

У своєму рішенні від 23.01.2014 у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) ЄСПЛ також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льон рот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. the United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Слідчий суддя наголошує, що у судовому засіданні знайшло своє підтвердження лише той факт, що автомобіль є знаряддям вчинення кримінального правопорушення. Натомість, прокурор та слідча не довели того факту, що накласти арешт на автомобіль потрібно на весь період проведення інженерно-екологічної експертизи, згідно постанови слідчої від 21.10.2020.

Крім того, слідчий суддя враховує той факт, що перебіг проведення інженерно-екологічної експертизи призначеної постановою слідчої від 21.10.2020 може зайняти тривалий час. В той же час, враховуючи надані у судовому засіданні покази представника юридичної особи, ОСОБА_5 , який зазначав, що це автомобіль є асенізаційним, належить КП «Спец Еко» та є єдиним у місті, що обслуговує громадян, його арешт на період проведення експертизи може мати негативні наслідки.

Враховуючи вищевикладене та з урахуванням практики ЄСПЛ щодо права на мирне володіння майном, слідчий суддя вважає за можливе накласти на автомобіль марки «KAMAZ», державний номерний знак НОМЕР_1 , вилучений у ході огляду місця події 19.10.2020 до моменту відібрання зразків речовини (рідини) з цистерни даного автомобіля необхідної для проведення інженерно-екологічної експертизи згідно постанови слідчої від 21.10.2020.

Враховуючи викладене, клопотання про арешт вилученого майна слід задовольнити частково.

Керуючись ст.ст.98,170-173 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчої ВП №2 КВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_3 , погодженого прокурором про арешт майна - задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки «KAMAZ», державний номерний знак НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 належить комунальному підприємству «СПЕЦЕКО» Горішньоплавнівської міської ради, вилучений у ході огляду місця події 19.10.2020 до моменту відібрання зразків речовини (рідини) з цистерни даного автомобіля необхідної для проведення інженерно-екологічної експертизи згідно постанови слідчої від 21.10.2020.

Місцем зберігання арештованого майна визначити територію майданчику тимчасового утримання автомобілів відділення поліції №2 Кременчуцького ВП ГУНП в Полтавській області за адресою: Полтавська області, м. Горішні Плавні, вул. Добровольського, 6.

В іншій частині клопотання відмовити.

Роз`яснити учасникам розгляду справи право на звернення із клопотанням про скасування арешту майна, в порядку ст.174 КПК України.

Копію ухвали вручити учасникам судового розгляду.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена протягом 5 (п`яти) діб з дня її проголошення, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали проголошено о 17 год. 00 хв. 26.10.2020.