Дата документу 06.07.2020 Справа № 554/4188/20
Провадження № 1-кс/554/6796/2020
У Х В А Л А

06 липня 2020 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду міста Полтави ОСОБА_1
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
заявника ОСОБА_3
представника заявника ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого в порядку ст. 303 КПК України, -
ВСТАНОВИВ:
15.05.2020 року до слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого в порядку ст. 303 КПК України, в якій просив визнати бездіяльність слідчого ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 та зобов`язати слідчого ТУ ДБР розташованого у м.Полатві ОСОБА_5 вручити пам`ятку про права та обов`язки потерпілого ОСОБА_3 в розумні строки.
Свою скаргу заявник обґрунтовує тим, що 04.05.2020 року він подав до слідчого ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 заяву про визнання його потерпілим в порядку ст. 55 КПК України. Вказав, що на час звернення до суду ним не отримано відповіді від слідчого, що і стало підставою звернення до суду.
У судовому засіданні заявник та його представник скаргу підтримали та просили її задовольнити.
Слідчий в судове засідання не з`явився, прохав проводити розгляд за його відсутності та в задоволенні скарги відмовити, долучив до заяви копію постанови про відмову у визнання ОСОБА_3 потерпілим..Відповідно до ст.306 КПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Заслухавши пояснення захисника та заявника, дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов до висновку про відмову в задоволенні скарги..
Згідно зі ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.
Слідчим суддею встановлено, що 04.05.2020 року ОСОБА_3 подав до слідчого ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 заяву про визнання його потерпілим в порядку ст. 55 КПК України.
06.05.2020 року слідчим ТУ ДБР розташованого у м.Полтаві ОСОБА_5 винесено постанову про відмову у визнанні потерпілим. В обґрунтування постанови слідчим вказано, що у заяві про залучення особи до кримінального провадження як потерпілого ОСОБА_3 не вказує, яким чином спричинена йому будь-яка шкода та не долучає жодних доказів із яких можна припустити спричинення йому шкоди. Зазначив, що вивченням заяви ОСОБА_3 та матеріалів кримінального провадження встановлено, що жодних матеріальних збитків останньому не завдано, в розумінні об`єктивної сторони розслідуваних злочинів . Будь яких інших даних, які б свідчили про завдання шкоди, в тому числі і моральної, заявник не надав.
В основі набуття фізичною особою статусу потерпілого у кримінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактичної (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди), формальної (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення).
Відповідно до ч. 5 ст. 55 КПК України за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.
При цьому очевидність та достатність таких підстав є оціночним поняттям, яке визначається в кожному окремому випадку, виходячи з обставин кримінального провадження і внутрішнього переконання особи, уповноваженої на визнання потерлілим.
З аналізу ст.110 КПК України вбачається, що постанова про відмову у задоволенні клопотання має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав та відповіді на всі поставлені нею питання, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу.
Як вбачається із оскаржуваної постанови, слідчим обґрунтовано прийнято рішення про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_3 , не наведено достатньо вагомі підстави та мотиви її прийняття.
Слідчий суддя приходить до висновку, доказів, які б вказували на завдання майнової шкоди чи будь якої іншої, в тому числі і моральної, не надано, тому підстав для скасування постанови про відмову у визнанні потерпілим не вбачається.
Керуючись ст. 303, 305-307, 309, 55 КПК України, слідчий суддя,

ухвалила,-

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність слідчого в порядку ст. 303 КПК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1