ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №: 635/867/16-к Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №: 11-кп/818/3044/20 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: ст.185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , без участі обвинуваченого ОСОБА_7 , від якого надійшла заява про розгляд справи без нього, з участю його захисника ОСОБА_8 , без участі потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові справу за апеляційною скаргою прокурора на вирок Харківського районного суду Харківської області від 21.02.2020 року, -

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Вироком Харківського районного суду Харківської області від 21.02.2020 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бабаї Харківського району Харківської області, громадянина України, який має середню освіту, не одружений, раніше засуджений за вироком Харківського районного суду Харківської області від 15.11.2013 року за ч.3 ст.286 КК України до 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , - визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

На підставі ст.71 КК України ОСОБА_7 призначено покарання за сукупністю вироків та остаточно призначено покарання у виді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. та призначене за вироком Харківського районного суду Харківської області від 15.11.2013 року покарання за ч.3 ст.286 КК України 5 (п`ять) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом строком на 3 (три) роки, які ухвалено виконувати самостійно.

Вирішено питання щодо речових доказів відповідно до ст.100 КПК України.

Згідно вироку суду, 08.12.2015 року ОСОБА_7 , переслідуючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, а саме габаритних виробів з металу на території Харківського району Харківської області, за згодою свого знайомого взяв автомобіль ГАЗ- 322132 державний номер НОМЕР_1 для проїзду та перевозки майна, не повідомляючи знайомого про свої злочинні наміри, придбав два балони з газом «пропан» та «кисень», апарат для різки металу та запропонував малознайомим особам виїхати до Харківського району Харківської області з метою надання йому оплатної послуги з різання та відвантаження металу, на що отримав їх згоду.

11.12.2015 року близько 09:30 на автомобілі ГАЗ- 322132, державний номер НОМЕР_1 ОСОБА_7 з особами, які погодились надати йому оплатні послуги з різання та відвантаження металу, приїхали на АДРЕСА_3 , де біля неогородженої дачної ділянки №18, ОСОБА_7 , шляхом вільного доступу таємно викрав металеву конструкцію розміром 185х106х104, вагою 95 кг, вартістю 190 грн., яка належить ОСОБА_9 .

Продовжуючи виконувати єдиний умисел, спрямований на викрадення чужого майна о 10:00 на неогородженій земельній ділянці АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_10 , користуючись допомогою осіб, які погодились надати йому оплатні послуги з різання та відвантаження металу, ОСОБА_7 зрізав три фрагменти металевих листів розмірами 202х75 см, 96х27 см та 183х100 см, загальною вагою 158 грн., вартістю 316 грн., склав щоб в подальшому вивезти на вказаному автомобілі, однак не виконав дії для доведення злочинного умислу до кінця, оскільки був затриманий на місці вчинення злочину працівниками поліції (т.2 а.с.41-42).

Дії ОСОБА_7 судом кваліфіковані за ч. 2 ст. 15, ч. 1 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка).

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції, прокурор у кримінальному провадженні подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду скасувати у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок м`якості.

Просить ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ч.2 ст. 15 ч.1 ст.185 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання приєднати не відбуте покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 15.11.2013 року у виді 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки, а тому остаточно до відбуття обвинуваченим ОСОБА_7 призначити 5 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки зі сплатою штрафу в розмірі 1700 грн. На підставі ст. 72 КК України призначити виконувати штраф самостійно.

Іншими учасниками кримінального провадження даний вирок не оскаржувався.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні апеляційної інстанції до початку судового розгляду захисник надав суду клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про звільнення його від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України й закриття кримінального провадження, підтримавши заявлене обвинуваченим клопотання.

В судовому засіданні апеляційної інстанції прокурор частково підтримала апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні, просила вирок суду скасувати та не заперечувала проти наявності підстав, передбачених ст.49 КК України, вказавши про обов`язковість суду негайного вирішення клопотання, заявленого в порядку ст.49 КК України.

Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про дату та час розгляду апеляційних скарг були повідомлені належним чином, проте у судове засідання не з`явилися. Будь-яких клопотань або заяв, які б перешкоджали розгляду справи, до апеляційного суду не надали.

Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України (в редакції Закону №2617-VIII від 22.11.2018) особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

При цьому положення ч. 4 ст. 286 КПК України зобов`язують суд невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом.

Тобто, установивши обставини, що дають підстави для закриття справи суд повинен їх дослідити і в разі згоди особи ухвалити рішення про її звільнення від кримінальної відповідальності.

Системний аналіз наведених норм закону вказує на те, що звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим. Суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження - досудове розслідування, підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили.

Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України. Відповідно до пред`явленого обвинувачення, інкриміновані дії обвинувачений вчинив 11.12.2015 року.
Інкриміновані обвинуваченому дії, за які передбачена відповідальність за ч.1 ст.185 КК України, на час апеляційного розгляду відповідно до ст.12 КК України (в редакції Закону №2617-VІІІ від 22.11.2018 року) віднесене до категорії кримінального проступку, що згідно ст.5 КК України є поліпшенням правового становища особи та має зворотню дію у часі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Отже, слід констатувати сплив строку притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності.

Згідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно ст.417 КПК України суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст.284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Таким чином, станом на 19.11.2020 року сплинув строк у три роки та закінчились визначені ст.49 КК України (в редакції Закону №2617-VІІІ від 22.11.2018 року) строки давності, ухвалений вирок відносно ОСОБА_7 не набрав законної сили, підстави для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 49 КК України, відсутні, а тому обвинувачений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст.185 КК України у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст.49 КК України, вирок суду скасуванню, а кримінальне провадження закриттю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України та ст. 417 КПК України.

Колегія суддів, бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 в своєму клопотанні про звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, підтвердив, що йому зрозуміла як суть обвинувачення, так і підстава звільнення від кримінальної відповідальності, яка не є реабілітуючою, на що надав свою згоду, додатково зазначивши про добровільність такої позиції.

Положення ч.4 ст. 286 КПК України зобов`язують суд невідкладно розглянути заявлене клопотання.

Оскільки обвинувачений надав згоду на його звільнення від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України, тому відсутні підстави для проведення судового провадження, що включає в себе відповідно до п. 24 ст. 3 КПК України і апеляційне провадження, в повному обсязі в загальному порядку, у зв`язку з чим колегія суддів не надає оцінки доводам апеляційної скарги прокурора.

Згідно з положеннями п. 5 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок або ухвалу і закрити кримінальне провадження.

Враховуючи викладені обстави, апеляційний суд приходить до висновку про те, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 підлягає задоволенню, а апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню в частині скасування вироку районного суду.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 417, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Вирок Харківського районного суду Харківської області від 21.02.2020 року по справі щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , - скасувати.

Апеляційну скаргу прокурора, - задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_7 від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, на підставі п.2 ч.1 ст. 49 КК України (в редакції Закону №2617-VIII від 22.11.2018), в зв`язку з закінченням строків давності.

Закрити кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України, на підставі п.1 ч.2 ст.284, ст. 417 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на дане судове рішення, в порядку ч.1 ст. 424 КПК України, може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді

___________ _______________ ____________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4