Справа № 373/1306/17
Номер провадження 1-кп/373/23/20
УХВАЛА

18 грудня 2020 року Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області

в складі

головуючої судді ОСОБА_1

з участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

представника третьої особи ОСОБА_6 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду м. Переяслав клопотання третьої особи в кримінальному провадженні - власника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРТЕХФІНАНС» про скасування арешту майна, накладеного на досудовому розслідуванні в рамках кримінального провадження, що розглядається судом у справі за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.2 ст. 368, ч.2 ст. 191 КК України та ОСОБА_5 за ч.5 ст. 27, ст. 368 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Представник ТОВ «ФК«УКТЕХФІНАНС» директор ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням в порядку ст. 64-2 та ст. 174 КПК України, в якому просив скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10.06.2015 в рамках кримінального провадженні ЄРДР №0000017 на нежитлову будівлю, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Клопотання обґрунтоване тим, що за змістом ухвали слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області ОСОБА_8 арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 накладався з метою забезпечення конфіскації майна, що передбачено відповідним кримінальним правопорушенням, в якому підозрюється ОСОБА_5 . Однак, на момент накладення арешту нежитлова будівля по АДРЕСА_1 не належала підозрюваному ОСОБА_5 , а з 2007 року перебувала у власності іншої особи - ОСОБА_9 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 18.07.2007 Ковалинською сільською радою Переяслав-Хмельницького району Київської області. 06.07.2020 право власності на це майно було перереєстроване за ТОВ «ФК «УРТЕХФІНАНС» на підставі ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», оскільки товариство набуло право вимоги за іпотечним договором, де предметом іпотеки є саме це майно, а іпотекодавцем ОСОБА_9 .
Під час розгляду клопотання в судовому засіданні представник ТОВ «ФК «УКРТЕХФІНАНС» адвокат ОСОБА_6 підтримав клопотання та пояснив, що окрім необґрунтованого накладення арешту на майно особи, яка не була підозрюваною в кримінальному провадженні, подальше утримання цього майна під арештом порушує права законного його володільця ТОВ «ФК ««УКРТЕХФІНАНС», яке набуло майно у власність від ОСОБА_9 за іпотечним договором, та аж ніяк не кримінальним шляхом. Представник наголосив, що кримінально правових підстав, передбачених ч.5 ст. 170 КПК України для застосування арешту на нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 , що не належала і не належить підозрюваному чи то обвинуваченому ОСОБА_5 не було і немає, а тому арешт підлягає негайному скасуванню.
Обвинувачений ОСОБА_5 суду пояснив, що колись йому на праві власності вищезазначена належала нежитлова будівля по АДРЕСА_1 . У 2007 році, задовго до порушення кримінального провадження він її продав чоловіку на ім`я ОСОБА_10 . На досудовому розслідуванні, при вирішенні питання арешту майна, він звертав увагу слідчого, що це чуже майно, але той відмахнувся від нього та подав до суду клопотання про накладення арешту на все належне йому майно, в тому числі і на нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 . Тепер, коли справжній власник зазнає незаконного обтяження цього майна, він підтримує клопотання про скасування необґрунтованого арешту.
Обвинувачений ОСОБА_4 при вирішенні клопотання покрався на розсуд суду.
Прокурор обґрунтованих заперечень щодо правомірності утримання майна третьої особи під арештом не висловив, але заперечив проти його скасування, вважаючи, що питання скасування арешту суд має право розглянути лише при ухваленні вироку у відповідності до ч.4 ст. 174 КПК.
З такою позицією прокурора суд не погоджується, оскільки за змістом ч.1 та ч.2 ст. 174 КПК України клопотання власника або володільця майна під час судового провадження розглядається судом не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Що стосується положення ч.4 ст. 174 КПК України, на яке послався прокурор, то воно стосується випадків обов`язкового скасування арешту майна з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, незалежно від наявності клопотання.
Вислухавши думку учасників розгляду клопотання, дослідивши документи, якими воно обґрунтовується, судом встановлено наступне.
05.06.2015 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення за ч.3 ст. 368 у в кримінальному провадженні №0000017 від 30.03.2015
10.06.2015 Ухвалою слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду за клопотанням слідчого у цьому кримінальному провадженні накладено арешт на майно ОСОБА_5 , а саме: на земельну ділянку, яка знаходяться по АДРЕСА_2 ; земельну ділянку, яка знаходиться в мікрорайоні «Карань» в м. Переяслав-Хмельницькому; квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 ; автомобіль ВАЗ 21021.
За змістом ухвали слідчого судді арешт накладався в порядку п.3 ч.2 ст. 170 КПК України з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
Підставою вважати власністю ОСОБА_5 вказане в ухвалі слідчого судді нерухоме майно став Витяг з державного реєстру прав власності на нерухоме майно, сформований 09.06.2015 реєстраційною службою Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції за параметрами запиту: « ОСОБА_5 »
Судом оглянуто даний Витяг та серед іншого встановлено, що такий електронний реєстр вівся до 2012 року повноважними на той час органами БТІ, де під реєстраційним номером 4081323 від 18.07.2007 значиться нежитлова будівля загальною площею 657,70 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У відомостях про власника вказано ОСОБА_9 , підстава реєстрації права власності: Свідоцтво про право власності від 18.07.2007, видане Ковалинською сільською радою.

Таким чином, слідчий суддя, накладаючи арешт на майно підозрюваного в кримінальному провадженні №0000017 від 30.03.2015 з метою забезпечення конфіскації майна, як виду покарання за ч.3 ст. 368 КК України допустився помилки та не врахував усіх останніх записів з Реєстру права власності, де власником нежитлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1 з 18.07.2007 значиться не підозрюваний ОСОБА_5 , а інша фізична особа ОСОБА_9 .
В подальшому з кримінального провадження було виділено кілька епізодів за підозрою ОСОБА_5 в окреме провадження, якому в ЄРДР присвоєно інший номер кримінального провадження № 0001199. До виділених матеріалів увійшли матеріали кримінального правопорушення за ч.3 ст. 368 КК України, в рамках якого застосовувався арешт майна, і воно наразі перебуває в суді з обвинувальним актом.
Відповідно до наданих третьою особою договорів цивільно-правовового характеру ОСОБА_9 за договором іпотеки №140 від 31.03.2015 передав нежитлову будівлю за адресою: АДРЕСА_1 іпотекоджержателю ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» у якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором № 011/6435/273389.
23.12.2019 право вимоги за вказаним іпотечним та кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «УКТЕХФІНАНС».
06.07.2020 новим кредитором та іпотекодержателем ТОВ «ФК «УКТЕХФІНАНС» по причині невиконання боржником своїх зобов`язань було прийнято рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на іпотечне майно в порядку ст. 37 ЗУ «Про іпотеку», про що приватним нотаріусом Ірпінського нотаріального округу Київської області зроблено відповідні записи та внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Водночас, у спеціальному розділі цього Реєстру міститься актуальна інформація про державну реєстрацію обтяжень, про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна нежитлову будівлю по АДРЕСА_1 , на підставі ухвали Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду № 373/1697//15-к від 10.06.2015.

Відповідно до частини 2 статті 170 КПК Україниарешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з положеннями ч.4 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 2 частини 2 цієї статті арешт накладається на майно третьої особи, якщо вона набула його безоплатно або за ціною, вищою чи нижчою за ринкову вартість, і знала або повинна була знати, що таке майно відповідає будь-якій з ознак, передбачених пунктами 1-4 частини першої статті 96-2 Кримінального кодексу України.

У випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої статті 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна (ч.5 ст. 170 КПК).

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
У відповідності до статей 7, 16 КПК України загальною засадоюкримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Згідно з положеннями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17.07.1997 р., кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «Смирнов проти Росії» від 07.06.2007 р., при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу, з одного боку, між суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна причина.

З огляду на встановлені вище обставини, суд дійшов висновку, що ухвалою слідчого судді від 10.06.2015 необґрунтовано (помилково) накладено арешт на нежитлову будівлю, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки це майно з 18.07.2007 не перебувало у власності підозрюваного ОСОБА_5 , а належало на праві власності іншій особі, а тому не могло бути конфісковане у випадку засудження винного за ч.3 ст. 368 КК України. Крім того, за обставинами справи вказане майно не має ознак визначених ст. 96-2 КК України для застосування щодо нього спеціальної конфіскації.

Отже, клопотання ТОВ «Фінансова компанія «УКРТЕХФІНАНС» про скасування арешту майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 174 КПК України, суд

ухвалив:
Клопотання третьої особи власника майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «УКРТЕХФІНАНС» про скасування арешту майна задовольнити

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10.06.2015 у справі №373/1697/15-к на нежитлову будівлю, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
.
Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її постановлення.

Суддя ОСОБА_1