Справа № 638/6641/20
Провадження № 1-в/638/414/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
Головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
прокурорів ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, -

в с т а н о в и в:

Засуджений ОСОБА_4 звернувся до Дзержинського районного суду м.Харкова із заявою про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. В обґрунтування заяви зазначає, що був засуджений вироком Ковпаківського районного суду м.Суми за ч. 2 ст. 185 КК України на строк 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строком на 3 роки 8 місяців. Зазначає, що перебуває в ДУ «Олексіївська виправній колонії (№25)» з 18.01.2018 року, за цей час цілком та повністю усвідомив своє життя, зробив певні висновки щодо поведінки в соціумі. В майбутньому має намір працевлаштуватись, не порушувати закон, виховувати доньку, вести та пропагувати здоровий спосіб життя. Обіцяє дотримуватись всіх норм соціальної поведінки та бути зразковим громадянином держави.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував, посилаючись на те, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення.
Учасники провадження в судове засідання не з`явились, про розгляд повідомлялись, засуджений надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутність, клопотання підтримав.
Суд, розглянувши заяву, заслухавши думку учасників справи, дослідивши особову справу засудженого, дійшов наступних висновків.
Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Згідно ст. 154 КВК України стосовно засудженого, щодо якого відповідно до ст. 81 КК України може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання установа виконання покарань надсилає подання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством.
Відповідно до ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин; не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі; не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.
Судом встановлено, що 23 квітня 2018 року ОСОБА_4 засуджено за ч. 2 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складення покарань остаточно призначено 3 років 8 місяців позбавлення волі. Строк покарання рахувати з 06.10.2017року.
Станом на 03.12.2020 року засуджений відбув більше ніж дві третини строку призначеного покарання, а отже до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Разом із тим, згідно роз`яснень, які містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого та якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Згідно ч. 2 ст. 130 КВК України, засуджені, які стали на шлях виправлення або сумлінною поведінкою і ставленням до праці та навчання довели своє виправлення, можуть бути у встановленому законом порядку представлені до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким або до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Свідчення того, що засуджений став на шлях виправлення, є його зразкова поведінка, яка визначається активною участю у суспільному житті, сумлінним виконанням громадських доручень в процесі виконання покарання, сумлінною поведінкою в побуті, прагненням засудженого своєю діяльністю спокутувати вину за вчинений злочин, а також полягає у стримуванні від порушень режиму відбування покарання, у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечним виконанням законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватись інші особи, які відбувають покарання.
Окрім цього, процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним на протязі всього перебування засудженого в установі виконання покарання. Умовно-дострокове звільнення можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого.
Інших підстав законом не передбачено.
Прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Так, згідно матеріалів особової справи засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 06.10.2017 року. Під час тримання в ДУ «Сумський УВП» не порушував вимоги режиму тримання, дисциплінарних стягнень не мав, не заохочувався, до праці не залучався. З 18.01.2018 року ОСОБА_4 відбуває покарання в державній установі «Олексіївська виправна колонія (№25)». За період відбування покарання не порушував вимоги режиму відбування покарання, не заохочувався. У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний, але позитивного прикладу до інших не подав. У відношенні до представників адміністрації ввічливий. Норми санітарної та особистої гігієни намагається дотримуватись, спальне місце та приліжкову тумбочку намагається утримувати у чистоті і порядку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. До праці ставиться посередньо, не завжди у повному обсязі виконує доручену роботу. Намагається дбайливо ставитися до майна установи і предметів, якими користується. Не прагнув до підвищення наявного загальноосвітнього рівня, займається самоосвітою, читає художню та духовну літературу. В організації роботи самодіяльних організацій участь не приймає та не проявляє соціально-корисну активність. За весь період відбування покарання характеризується посередньо.
Відповідно до довідки про стягнення та заохочення засудженого ОСОБА_5 , виданою адміністрацією державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25) 27.12.2018, 31.07.2019, 13.03.2020 року, до ОСОБА_4 не було застосовано стягнень.
Відповідно до матеріалів особової справи, 08.04.2020 року до засудженого було застосовано одне заохочення у виді подяки за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, встановлених КВК України та правилам внутрішнього розпорядку колонії, дотримання правил внутрішнього розпорядку та вимог безпеки праці. За весь період відбування покарання ОСОБА_4 характеризується посередньо.
Відповідно до витягу із протоколу засідання адміністративної комісії установи № 32 від 07.08.2019 року засуджений не став на шлях виправлення, на підставі чого відмовлено в направленні матеріалів до суду для вирішення питання про заміну невідбутої частини строку покарання більш м`яким на підставі ст. 82 КК країни.
Відповідно до витягу із протоколу засідання адміністративної комісії установи № 12 від 19.03.2020 року засуджений не став на шлях виправлення, на підставі чого відмовлено в направленні матеріалів до суду для вирішення питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК країни, як особі, яка своєю поведінкою та ставленням до праці не довела своє виправлення.
Матеріали особової справи засудженого не містять інформації про залучення його до праці.
Не зважаючи на те, що засуджений має одне заохочення, що застосовувалося до останнього протягом відбування покарання в Державній установі «Олексіївська виправна колонія (№25)» у 2020 році, що передувало зверненню до суду з даним клопотанням, стягнень не було, однак не накладення не може свідчити про те, що засуджений протягом всього періоду відбування покарання за вироком суду бажав стати на шлях виправлення та перевиховатися.
Отже, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.04.2018 року.
З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення, матеріали справи на засудженого не містять об`єктивних даних, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання за вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 23.04.2018 року та вважає заяву такою, що задоволенню не підлягає.
На підставі вищевикладеного, ст. 81 КК України, ст.ст. 6, 130 КВК України та керуючись 537-539 КПК України, суд, -
постановив :

В задоволенні заяви ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її проголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1