ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа: № 610/797/19 Головуючий І інстанції: ОСОБА_1
Провадження: № 11-кп/818/3011/20 Головуючий апеляційної інстанції: ОСОБА_2
Категорія: Продовження строку тримання під вартою
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі: головуючого судді ОСОБА_2 , суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , при секретареві ОСОБА_5 , з участю прокурора ОСОБА_6 , без участі обвинуваченого ОСОБА_7 , який відмовився від участі у справі, з участю його захисника ОСОБА_8 , без участі інших учасників, належним чином повідомлених про розгляд справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові дану справу за апеляційною скаргою захисника на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 07 2020 року, -

В С Т А Н О В И Л А:
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Ухвалою вищевказаного суду запобіжний захід у виді тримання під вартою В державній установі «Харківська установа виконання покарань № 27» щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 продовжено строком на 60 днів, тобто до 18 вересня 2020 року включно.
Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.
Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, яку в подальшому змінив та в якій просив про скасування ухвали та про постановлення нової, якою у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що оскаржувана ухвала є упередженою, незаконною, невмотивованою та такою, що постановлена внаслідок неповноти судового розгляду та з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а також з істотним порушенням прав та свобод людини, гарантованих Конституцією України, КПК України, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод.
Зазначив, що в порушення вимог ст.ст. 42,68,184,199 КПК України прокурором не було вручено ОСОБА_7 клопотання про продовження строків запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в тому числі і переклад цього клопотання на грузинській мові в передбачений кримінальним процесуальним законодавством строк, а саме не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання, що є порушенням права обвинуваченого на захист і справедливий суд.
Крім того зазначив, що суд першої інстанції безпідставно не вирішив клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , якого ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 05 2020 року було видалено із зали судових засідань на весь час судового розгляду, про повернення обвинуваченого до зали судових засідань з метою його участі у розгляді справи, посилаючись при цьому на те, що участь обвинуваченого у судовому засіданні мала вагоме значення для розгляду клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу щодо нього та для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення.
Крім тог, вказує, що оскаржувана ухвала була прийнята з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, а саме, з участю в прийнятті вказаного рішення суддів ОСОБА_1 та ОСОБА_10 .
На думку апелянта не забезпечення участі у судовому засіданні головуючої по даній справі судді ОСОБА_11 , яка перебуває у щорічній відпустці, призвело до порушення прав, свобод та інтересів обвинуваченого ОСОБА_7 .

Позиції учасників апеляційного провадження.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги, просив задовольнити її вимоги у повному обсязі.

Прокурор вважав ухвалу суду першої інстанції законною та обґрунтованою, просив залишити апеляційну скаргу захисника обвинуваченого без задоволення.

Обвинувачений ОСОБА_7 та потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 про дату та час розгляду апеляційної скарги були повідомлені належним чином. Будь-яких клопотань або заяв, які б перешкоджали розгляду справи, до апеляційного суду не надавали.
Мотиви прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Заслухавши суддю доповідача, доводи захисника ОСОБА_8 , думку прокурора, дослідивши представлені матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.
Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим та постановлено з дотриманням вимог чинного національного та міжнародного законодавства.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого, серед інших доводів, посилається на незаконність та невмотивованість рішення суду першої інстанції.

З такими доводами погодитися неможливо, оскільки, на думку колегії суддів, судом першої інстанції аргументовано прийнято рішення щодо продовження існування ризиків передбачених ст.177 КПК України, адже ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа, вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості обвинуваченого ОСОБА_7 переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності, знищити, приховати або спотворити будь-яку річ чи документ, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих та свідків, перешкодити кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення судом взято до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім тяжкого кримінального правопорушення, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням в інше приміщення, спрямованому на заволодіння майном в особливо великих розмірах, відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків та наявність громадянства іншої держави.

Крім того, не залишено поза увагою суду першої інстанції факт не встановлення місцезнаходження усього викраденого у потерпілої ОСОБА_12 майна та те, що потерпілі й свідки по даній справі на даний час не допитані.

Отже, вищевказане підтверджує наявність ризиків, передбачених п.п. 1,2,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Перевіряючи доводи апелянта щодо порушення прокурором вимог КПК України через невручення обвинуваченому ОСОБА_7 клопотання про продовження строків запобіжного заходу з перекладом на грузинську мову не пізніше ніж за три години до початку розгляду клопотання, колегія суддів наголошує на тому, що така бездіяльність сторони обвинувачення може бути предметом скарги, поданої порядку КПК України до суду першої інстанції, однак не може бути предметом оскарження в апеляційному порядку при розгляді підстав для продовження дії запобіжного заходу.

Що стосується посилання апелянта на порушення права обвинуваченого ОСОБА_7 на захист через незадоволення клопотання захисника про повернення обвинуваченого до зали судових засідань, колегія суддів прийшла до наступних висновків.

Як стверджує сам апелянт, на початку проведення судового засідання обвинувачений ОСОБА_7 був доставлений до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова та знаходився у залі судових засідань, до видалення його з зали.
Таким чином судом першої інстанції було вжито усіх необхідних заходів щодо забезпечення особистої участі обвинуваченого ОСОБА_7 у судовому засіданні під час розгляду вказаної справи, проте, у результаті протиправної поведінки останнього, суд першої інстанції вимушений був шляхом постановлення ухвали видалити обвинуваченого ОСОБА_7 з зали судового засідання на весь час судового розгляду.
Враховуючи викладені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що уданому випадку судом першої інстанції не було допущено жодних порушень вимог кримінального процесуального законодавства та право обвинуваченого на захист порушено не було, оскільки розгляд клопотання прокурора відбувався за безпосередньої участі захисника обвинуваченого.

Що стосується доводів апелянта про незаконність складу суду під час продовження строку тримання під вартою обвинуваченому, апеляційний суд їх відхиляє з наступних підстав.
Так, відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 березня 2020 року визначено склад колегії суддів для розгляду вищезазначеного кримінального провадження, а саме: головуючу суддю ОСОБА_11 , суддів ОСОБА_1 , ОСОБА_10 .

Як встановлено колегією суддів та не заперечується самим апелянтом, під час розгляду клопотання прокурора головуючий суддя ОСОБА_11 перебувала у щорічній відпустці.

Відповідно до абз.5 п.20-5 Перехідних положень Розділу XI КПК України, у разі неможливості у визначений цим Кодексом строк суддею (колегією суддів) розглянути клопотання про обрання або продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, крім клопотання, поданого на розгляд до Вищого антикорупційного суду, воно може бути передано на розгляд до іншого судді, визначеного в порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу, або розглянуто головуючим, а за його відсутності - іншим суддею зі складу колегії суддів, якщо справа розглядається колегіально, або може бути передано для розгляду до іншого суду в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції або до суду в межах юрисдикції різних апеляційних судів в порядку, передбаченому абзацом шостим цього пункту.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу було розглянуто уповноваженим на те судом у складі колегії суддів ОСОБА_1 та ОСОБА_10 .

Переглядаючи рішення суду першої інстанції по даній справі, колегія суддів приймає до уваги рішення Конституційного Суду України від 13 06 2019 року в тій його частині, де звернуто увагу на необхідність дотримання вимог п.1 ч.1 ст.178 КПК України щодо оцінки в сукупності всіх обставин, у тому числі вагомості наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

Крім того, як випливає із вищевказаного Рішення Конституційного Суду України, на даний час, коли кримінальна справа знаходиться у провадженні суду першої інстанції, то тепер уже суд має перебирати на себе як ризики можливої втечі обвинувачених, так і забезпечення їх участі в судових засіданнях.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та відсутності будь-яких підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги його захисника.

Керуючись ч.6 ст.9, ст.7, 392, 393, 404, 405, п.1 ч.1 ст.407, 418, 419, 423, 424-426 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 22 липня 2020 рокупро задоволення клопотання прокурора та про продовження запобіжного заходу у виді тримання під ватою до 18 вересня 2020 року, включно, щодо обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_9 , - залишити без змін.

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Оскарження даної ухвали, у відповідності до ч.2 ст.424 КПК України, в касаційному порядку не передбачено, оскільки така ухвала не перешкоджає подальшому кримінальному провадженню.

Судді:

____________ ____________ ___________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4