СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/178/21
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року м.Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

при секретарях судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0003537 від 18.05.2019р., відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки Вінницької обл., громадянки України, освіта середня, не працюючої, не заміжньої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, сторони кримінального провадження: прокурор ОСОБА_5 ,

обвинувачена ОСОБА_4 ,

захисник ОСОБА_6 ,

інші учасники: потерпіла ОСОБА_7 ,

законний представник потерпілої ОСОБА_8 ,

В С Т А Н О В И В:

17.05.2019 приблизно о 19 годині ОСОБА_4 , знаходячись біля під`їзду №1 будинку АДРЕСА_2 , побачила неповнолітню ОСОБА_7 , яка виходила з даного під`їзду, і з якою у неї склалися тривалі неприязні відносини.

В цей час ОСОБА_4 , продовжуючи перебувати біля входу до під`їзду, вчинила з неповнолітньою ОСОБА_7 словесний конфлікт, в ході якого відчуваючи до ОСОБА_7 особисту неприязнь, знаходячись від останньої на відстані витягнутої руки, діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень на ґрунті особистих неприязних стосунків, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, тримаючи у своїй правій руці гострий предмет, нанесла ним один удар в область лівого ока ОСОБА_7 .

В результаті зазначених умисних протиправних дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_7 спричинені наступні тілесні ушкодження: відкрита травма лівого ока у вигляді проникаючого поранення очного яблука з ушкодженням склеральної, судинної оболонок та сітківки, крововиливу в скловидне тіло. Вказане поранення очного яблука без надання своєчасної відповідної спеціалізованої медичної допомоги призвело б до втрати функції (зору) або самого органу (ока). Відкрита травма лівого ока у ОСОБА_7 за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм стійкої втрати загальної працездатності не менш як на одну третину).

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України за наведених вище обставин визнала частково та суду показала наступне. 17.05.2019р. приблизно о 18.30 год. вона поверталась з магазину «Сільпо». Біля під`їзду зустріла ОСОБА_7 , яка виходила з під`їзду на вулицю. ОСОБА_7 почала кричати на неї, нецензурно лаятись, погрожувати, загородила собою двері до під`їзду та не давала пройти. Через це зі злості вона вдарила потерпілу правою рукою, зігнутою в кулак, в обличчя. Після цього ОСОБА_7 відійшла, а вона пішла додому. На той час у неї були довгі нігті, а тому нігтем вона могла заподіяти потерпілій тяжке тілесне ушкодження, однак шпильки чи голки у неї в руках не було. Про те, що попала потерпілій саме в око не знала, також не знала, що ОСОБА_7 є неповнолітньою.

Того ж дня, приблизно о 22.00год., вона знову вийшла на вулицю у магазин «Сільпо». Біля магазину побачила їжачка і сіла його погладити. У цей час до неї підбігла бабуся потерпілої ОСОБА_9 та якісь знайомі Зеленської. ОСОБА_9 схопила її за голову та почала бити, а також хтось викрав у неї сумку, де був паспорт, телефон, гаманець та гроші. Приблизно о 00.00год. приїхала поліція, вона пояснила їм ситуацію. Працівники поліції сказали їй йти додому, бо вже було пізно. Наступного дня приблизно о 08.00год. знову приїхала поліція додому до них із ОСОБА_10 і вони проїхали з ними у відділок поліції на вул.Чорнобильській в м.Києві, де вона написала заяву про побиття, а ОСОБА_10 про підпал дверей. З ОСОБА_7 у неї конфлікт приблизно вже рік, відносини з нею неприязні. Перед конфліктом та після нього, крові чи інших ушкоджень на обличчі ОСОБА_7 не бачила. Не пам`ятає, щоб щось говорила слідчому про шпильку, якою нанесла тілесне ушкодження ОСОБА_7 . Вона намагалась відшкодувати шкоду потерпілій, однак вони відмовились від допомоги.

В судовому засіданні безпосередньо допитані потерпіла та свідки.

Так, потерпіла ОСОБА_7 у судовому засіданні показала, що з ОСОБА_4 у неї приблизно рік до подій був конфлікт. Так, одного разу ОСОБА_4 вночі стукала у двері її квартири та вимагала впустити, при цьому висловлювала погрози, розбила їй губу. Ще одного разу безпричинно обізвала її лайливим словом. 17.05.2019р. вона вийшла на вулицю, де на лавці біля під`їзду її будинку сиділа її прабабуся, яка попросила знайти собаку, який втік. Коли поверталась додому, то на лавці біля під`їзду сидів ОСОБА_11 та розмовляв з прабабусею. Коли вона знову вийшла з під`їзду, то побачила ОСОБА_4 , яка розмовляла з її прабабусею, потім відразу встала, підбігла до неї і вдарила у око, при цьому щось сказала, сутички чи конфлікту у них не було. Біль від удару була дуже різка, у неї пішла кров, тому вона піднялась в квартиру, щоб промити око. Як саме ОСОБА_4 нанесла удар не бачила, оскільки все відбулось дуже швидко, особисто шпильку чи голку не бачила, але це бачили свідки. Також біля під`їзду була ОСОБА_12 , яка в той час поверталась з роботи.

Того ж дня, 17.05.2019р., ще до конфлікту бачила ОСОБА_4 в ліфті. Обвинувачена та ОСОБА_11 не пускали її до кабіни ліфта, погрожуючи переламати ноги.

Також приблизно о 22.0год. бачила ОСОБА_4 біля магазину «Сільпо», вона сиділа на асфальті та гладила їжака. Вирішила подзвонити бабусі, яка вже викликала поліцію. ОСОБА_4 була в стані алкогольного сп`яніння і говорила, що вдарила її рукою, в якій тримала шпильку. До вечора 17.05.2019р. перестала бачити на ліве око і звернулась за медичною допомогою. Дискомфорт через тілесне ушкодження відчуває і досі, а також у неї проблеми із зором, вона постійно звертається з цього приводу до лікарів.

ОСОБА_4 з вибаченнями або з відшкодуванням шкоди не зверталась.

З приводу покарання вважає, що ОСОБА_4 необхідно призначити покарання у вигляді позбавлення волі.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 показала, що 17.05.2019р. приблизно о 19.00год. чекала біля під`їзду свою дитину. Біля під`їзду також на лавочці сиділи прабабуся ОСОБА_7 ОСОБА_13 та ОСОБА_4 . Вона, перебуваючи на відстані приблизно 10 метрів, побачила, як з під`їзду вийшла ОСОБА_7 . ОСОБА_4 раптово підбігла до потерпілої і вдарила її в область ока. В руці у обвинуваченої щось було, але що саме не бачила. Потерпіла після удару побігла в під`їзд.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показала, що є бабусею ОСОБА_7 . Вона була на роботі, коли приблизно о 19.00год. у травні 2019р., їй подзвонила онучка та повідомила, що на неї напала ОСОБА_4 . Також сказала, що обвинувачена, напевно направилась до «Сільпо». Вона сказала онучці чекати її там. Прибігла з роботи до «Сільпо», підійшла до ОСОБА_4 та запитала навіщо вона вдарила її онуку та чим, та відповіла, що вдарила ОСОБА_7 шпилькою. ОСОБА_4 була у неадекватному стані, можливо у стані алкогольного сп`яніння. У ОСОБА_7 з ока текла кров.

Свідок захисту ОСОБА_14 у судовому засіданні показав, що ОСОБА_4 його цивільна дружина. З потерпілими знайомий, але відносин з ними не підтримує. Був свідком конфлікту ОСОБА_7 та ОСОБА_4 17.05.2019 він був на своєму балконі у квартирі на 5-му поверсі. Приблизно о 19.30год. ОСОБА_4 йшла до під`їзду. ОСОБА_7 кричала на неї, використовуючи нецензурну лайку, а також погрожувала. Її він не бачив, лише чув. Через деякий час, приблизно 3-4 хв., ОСОБА_15 зайшла до квартири та розповіла йому про ситуацію, що склалась на вулиці, та те, що вона вдарила ОСОБА_7 , оскільки та її не пускала до під`їзду. Також на вулиці ще бачив прабабусю ОСОБА_7 . Бачив лише частину конфлікту. Після конфлікту, приблизно о 22год., ОСОБА_4 виходила в «Сільпо», туди ж викликали поліцію, яка спілкувалась з ОСОБА_4 .

Також судом безпосередньо досліджено наступні письмові докази:

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.05.2019р. від ОСОБА_9 , яка повідомила, що 17.05.2019р. її неповнолітній онучці ОСОБА_7 , було нанесено тілесне ушкодження ОСОБА_4 (том 1, а.с.104);

- протокол пред`явлення до впізнання за фотознімками від 22.05.2019р., відповідно до якого ОСОБА_7 , 2003р.н. при законному представнику ОСОБА_8 , впізнала особу, зображену на фотознімку №2 ( ОСОБА_4 ) як ту, яка нанесла їй тілесне ушкодження (том 1, а.с. 105-108);

- протокол проведення слідчого експерименту від 28.05.2019р., згідно якого ОСОБА_7 при законному представнику ОСОБА_8 розповіла про обставини нанесення їй тілесного ушкодження 17.05.2019 ОСОБА_4 (том 1, а.с.109-112, а.с.113 диск з відеозаписом);

- висновок експерта №042-1194-2019 від 12.07.2019р. , відповідно до якого дані судово-медичного обстеження та наданої медичної документації свідчать про те, що при зверненні за медичною допомогою 18.05.2019 о 15.15 год. у ОСОБА_7 мала місце: відкрита травма лівого ока у вигляді проникаючого поранення очного яблука з ушкодженням склеральної, судинної оболонок та сітківки, крововиливу в скловидне тіло.

Вказане поранення очного яблука без надання своєчасної відповідної спеціалізованої медичної допомоги призвело б до втрати функції (зору) або самого органу (ока).

Локалізація, морфологія вищевказаного ушкодження, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинене воно однократною травмуючою дією гострого предмета, могло утворитись в указаний термін, не виключено у спосіб, на який вказує ОСОБА_7 під час проведення слідчого експерименту.

Таким чином, між вказаними подіями та отриманням тілесного ушкодження ОСОБА_7 є прямий причинно-наслідковий зв`язок.

На час проведення експертизи у ОСОБА_7 мають місце наслідки вказаної травми лівого ока у вигляді різкого зниження гостроти зору та звуження полів зору на лівому оці за рахунок анатомічних змін (фіброзу сітківки).

Враховуючи вищезазначене, відкрита травма лівого ока у ОСОБА_7 за ступенем тяжкості відноситься до тяжкого тілесного ушкодження (за критерієм стійкої втрати загальної працездатності). (том 1, а.с.121-126);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.05.2019р. відповідно до якого свідок ОСОБА_16 впізнала особу, зображену на фотознімку №4 ( ОСОБА_4 ) як ту, що нанесла ОСОБА_7 декілька ударів в обличчя (том 1, а.с.127-130);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 21.06.2019р. відповідно до якого ОСОБА_12 впізнала особу, зображену на фотознімку №1 ( ОСОБА_4 ) як ту, що нанесла ОСОБА_7 удар в ліве око (том 1, а.с.131-134);

- протокол проведення слідчого експерименту від 21.06.2019р., згідно з яким свідок ОСОБА_12 розповіла про обставини нанесення ОСОБА_4 тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_7 (том 1, а.с.135-138, а.с.139 диск з відеозаписом);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.06.2019р. відповідно до якого ОСОБА_9 впізнала особу, зображену на фотознімку №3 ( ОСОБА_4 ) як ту, що нанесла ОСОБА_7 удар в ліве око (том 1, а.с.140-143);

Таким чином, розглянувши справу в межах пред`явленого обвинувачення, проаналізувавши всі наявні в матеріалах кримінального провадження дані, які на думку сторони обвинувачення та сторони захисту є доказами, суд приходить до наступних висновків.

Обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях й ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи в учиненні кримінального правопорушення. Підставою для обвинувального вироку суду є така сукупність достовірних доказів, що отримані з додержанням законодавства, розглянуті в судовому засіданні та є достатніми для безспірного висновку про те, що подія кримінального правопорушення мала місце, наявні ознаки складу кримінального правопорушення, вчинив це діяння обвинувачений і його вина у вчиненні цього кримінального правопорушення доведена судом. Забезпечення доведеності вини є одним з основних конституційних принципів основ судочинства (п.3 ч.3 ст.129 Конституції України, п.10 ч.1 ст.7, ст.17 КПК України).

Згідно ст.92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, покладається на слідчого та прокурора.

У відповідності до ст.22 КПК України одна із засад кримінального провадження змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Сторона захисту в судовому засіданні фактично не оспорюючи самого факту нанесення обвинуваченою потерпілій удару в око, і заподіяння їй тяжкого тілесного ушкодження, вважала, що вина ОСОБА_4 не доведена, оскільки у обвинуваченої не було умислу на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, чим саме був нанесений удар не встановлено, а версія обвинувачення про наявність шпильки нічим, крім показань з чужих слів, не підтверджується, отже цього предмету не існувало. Враховуючи встановлені в суді фактичні обставини справи, захист вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 слід кваліфікувати за ст.128 КК України, як необережне тяжке тілесне ушкодження.

Проаналізувавши встановлені судом обставини кримінального провадження, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 доведена сукупністю зібраних у справі доказів, які суд визнає належними та допустимими та такими, що мають значення у даному кримінальному провадженні.

Так, обов`язковою ознакою складу злочину, передбаченого ст.121 КК України, є наявність вини особи у формі прямого чи непрямого умислу на спричинення потерпілому тяжких тілесних ушкоджень. Тобто особа повинна передбачати суспільно небезпечні наслідки своїх дій і бажати їх настання (прямий умисел) або ж хоча і не бажати, але свідомо припускати настання цих наслідків (непрямий умисел). При цьому питання про умисел вирішується виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховуючи спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передували події, їх стосунки.

Кримінальна відповідальність за необережне тілесне ушкодження ( стаття 128 КК України) настає за наявності таких самих елементів об`єктивної сторони, як і складу злочину, передбаченого статтею 121 КК України, за умови, якщо були заподіяні тяжкі тілесні ушкодження, а за суб`єктивною стороною цей злочин проявляється в необережній формі вини у виді злочинної самовпевненості або злочинної недбалості.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що потерпіла ОСОБА_7 17.05.2019р. гострим предметом отримала тяжке тілесне ушкодження Те, що зазначене тілесне ушкодження заподіяно потерпілій внаслідок того, що ОСОБА_4 нанесла удар в око, підтверджуються як висновком судово-медичної експертизи №042-1194-2019, так і показаннями потерпілої, свідків та не оспорюється і самою обвинуваченою. При цьому експертами було встановлено, що таке тілесне ушкодження спричинено гострим предметом, отже твердження сторони захисту про відсутність такого предмету у обвинуваченої, та те, що у ході досудового розслідування такий предмет не встановлений, не спростовує встановлені судом фактичні обставини. Питання щодо можливості заподіяння такого ушкодження нігтем, перед експертами не ставилось як під час досудового розслідування, так і протягом судового розгляду, також про допит експерта чи призначення експертизи клопотань заявлено не було.

Посилання обвинуваченої на те, що вона не мала умислу на заподіяння тілесного ушкодження потерпілій, а тільки вдарила її кулаком в око, судом не приймаються до уваги, оскільки судом встановлено, що між ними протягом тривалого часу були неприязні стосунки, які час від часу переходили у конфлікти. Обвинувачена нанесла удар потерпілій раптово, з близької відстані, потерпіла цього не очікувала і не спроможна була захищатись, тобто дії обвинуваченої носили активний характер, і вона усвідомлювала можливість спричинення шкоди здоров`ю потерпілої, яка жодної загрози для обвинуваченої не становила. Отже ОСОБА_4 , заподіюючи удар гострим предметом мала чітке уявлення про наслідки таких дій, а тому суд приходить до висновку, що діяла обвинувачена саме з умислом на спричинення тілесних ушкоджень. Об`єктивних даних, які б свідчили про те, що обвинувачена заподіяла потерпілій тяжке тілесне ушкодження з необережності, судом не встановлено, що виключає можливість кваліфікації її дій за ст.128 КК України.

На підставі наведеного вище, сукупність зібраних у справі доказів, суд кладе в основу обвинувального вироку і, виходячи із позиції ЄСПЛ, визнає їх досить переконливими, щоб на підставі їх розумної оцінки визнати ОСОБА_4 причетною до заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження потерпілій ОСОБА_7 , отже вина ОСОБА_4 доведена повністю, а кваліфікація її дій за ч.1 ст.121 КК України вірна, оскільки вона вчинила умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, що спричинило розлад здоров`я, поєднаний із стійкою втратою працездатності не менш як на одну третину.

При призначенні покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке віднесено до категорії тяжкого насильницького злочину, що становить підвищену суспільну небезпеку, скоєне відносно неповнолітньої особи, відношення до скоєного, особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, не працює, не заміжня, осіб на утриманні не має. Суд також враховує і думку потерпілої, яка наполягала на призначенні обвинуваченій суворого покарання, а те, що ОСОБА_4 попросила вибачення у потерпілої, суд не розцінює як її щире каяття. Витрати на лікування потерпілій не відшкодовані. Обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання відсутні та судом не встановлені.

На підставі зазначеного, суд приходить до висновку про необхідність призначити обвинуваченій ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, оскільки приходить до висновку, що її виправлення та перевиховання не можливе без ізоляції від суспільства і таке покарання відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України буде достатнім та необхідним для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.

Також з обвинуваченої ОСОБА_4 на користь держави підлягають стягненню судові витрати за проведення експертизи у розмірі 2 248,5 грн.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373- 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити їй покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу обвинуваченій ОСОБА_4 у виді домашнього арешту у нічний час доби - залишити без змін.

Строк відбуття покарання обвинуваченій ОСОБА_4 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_4 судові витрати на користь держави у розмірі 2 248,5 грн. ( дві тисячі двісті сорок вісім) грн. 50 коп.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1