№ 207/2438/20
№ 1-кп/207/198/21
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 січня 2021 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000649 по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Полтава, громадянина України, який має середню спеціальну освіту, не працюючого, розлученого, має на утриманні неповнолітню дитину: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 , згідно з рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 04.04.2016, зобов`язаний виплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 (одна тисяча) гривень щомісяця з усіх видів заробітку до досягнення нею повноліття, починаючи з 23.12.2015, на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

ОСОБА_4 повідомлено про необхідність сплачувати аліменти щомісяця у встановленому в судовому рішенні розмірі, однак ОСОБА_4 , знаючи про свої обов`язки покладені на нього судом по сплаті аліментів на утримання своєї неповнолітньої доньки, будучи працездатним, в період часу з 23.12.2015 року по 15.09.2020 року включно, вихованням дитини не займався, матеріальну допомогу не надавав, аліменти не виплачував.

Так, згідно розрахунку заборгованості від 14.09.2020, наданого Південним відділом державної виконавчої служби міста Кам`янське, за період часу з 23.12.2015 року по 14.09.2020 року включно, ОСОБА_4 нараховані до сплати 51475,73 грн., що в свою чергу сукупно перевищує суму виплат відповідних платежів за три місяці, тобто більше 3000 гривень.

Крім того, ОСОБА_4 , будучи працездатним, на обліку в центрі зайнятості не перебував, а працевлаштувавшись з 29.12.2019р. до ТОВ «Стиль Д» комірником, не повідомив державному виконавцю про працевлаштування. При цьому він був повідомлений про необхідність виплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 (одна тисяча) гривень щомісяця з усіх видів заробітку на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення нею повноліття, а також попереджений про кримінальну відповідальність, яка виникає у разі ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 164 КК України.

Своїми умисними діями ОСОБА_4 допустив заборгованість по виплаті аліментів на утримання своєї неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період часу з 23.12.2015 року по 14.09.2020 року включно, що в твердій грошовій формі складає 51 475,73 грн. і його дії являються злісним ухиленням від сплати коштів на утримання дітей (аліментів), тобто направлені на невиконання рішення суду та привели до виникнення заборгованості по виплаті таких коштів.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину визнав у повному обсязі та надав показання, які відповідають фактичним обставинам справи. З приводу вчиненого кримінального правопорушення, щиро розкаявся, пояснив, що він перебував у шлюбі з ОСОБА_6 , з якою у них є спільна донька - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 04.04.2016 року, він зобов`язаний до сплати аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 (одна тисяча) гривень щомісяця до досягнення донькою повноліття, починаючи з 23 грудня 2015 року, на користь матері ОСОБА_6 , однак аліменти на утримання доньки не сплачував у зв`язку з тим, що не мав коштів, так як він тривалий час не працював, доходів ніяких не мав, в Кам`янському центрі зайнятості на обліку не перебував.

У вчиненні кримінального правопорушення щиро розкаявся. Просив суд розглядати справу в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, фактичні обставини справи він не оспорює, погоджується з кваліфікацією, це є його добровільна позиція.

Потерпіла ОСОБА_6 у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд кримінального провадження без її участі. Зазначила, що цивільний позов не заявляє та заявляти наміру не має. Не заперечувала проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України. Покарання просила визначити на розсуд суду.

Дане кримінальне провадження розглянуто згідно вимог ч. 3 ст. 349 КПК України без дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження зрозуміло зміст цих обставин, чи є їх позиція добровільною та істиною. Судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони позбавляються права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку. У зв`язку з цим докази судом не досліджувалися і їх оцінка судом не проводилася.

Окрім повного визнання своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення вина обвинуваченого ОСОБА_4 також підтверджується: судовим рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 04.04.2016 року, яким з ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 (одна тисяча) гривень щомісяця з усіх видів заробітку до досягнення донькою повноліття, починаючи з 23 грудня 2015 року, на користь матері ОСОБА_6 (ар.с.26-27); розрахунком заборгованості виданим Південним відділом державної виконавчої служби міста Кам`янське, за період часу з 23.12.2015 року по 14.09.2020 року включно, ОСОБА_4 нараховано до сплати 51475,73 грн., що в свою чергу сукупно перевищує суму виплат відповідних платежів за три місяці (ар.с. 131).

Враховуючи викладене суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, а саме в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів) встановлена та доведена, а дії обвинуваченого ОСОБА_4 слід правильно кваліфікувати за ч. 1 ст. 164 КК України, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

При обранні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_4 за скоєне ним кримінальне правопорушення, суд виходить із вимог ст. 65 КК України, що стосуються ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушенння, особи винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують його відповідальність.

Суд враховує, що обвинуваченим скоєно кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії кримінальних проступків.

Обвинувачений не працює, за місцем мешкання характеризується задовільно, скарг на нього від сусідів не надходило, на обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, раніше не судимий.

Обставиною що пом`якшує відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 у відповідності до ст.66 КК України, суд вважає щире каяття обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого ОСОБА_4 в силу ст.67 КК України не встановлено.

З урахуванням обставин і характеру скоєного кримінального правопорушення, яке згідно зі ст. 12 КК України відноситься до категорії кримінальних проступків, особи обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, за місцем мешкання характеризується задовільно, має на утриманні малолітню дитину: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , враховуючи обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, враховуючи думку потерпілої, яка не наполягає на суворій мірі покарання, а також те, що відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами, ОСОБА_4 , має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а тому з урахуванням всіх вищеперелічених обставин, та беручи до уваги думку прокурора, який просив прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, суд приходить до висновку про можливість виправлення та перевиховання останнього без ізоляції від суспільства, та вважає за необхідне призначити йому покарання у виді обмеження волі в межах санкції ч. 1 ст. 164 КК України, із звільненням від відбування покарання з випробуванням за правилами ст. 75 КК України, з покладанням на нього обов`язків згідно з п. 1, 2 ч. 1 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України.

По даному кримінальному провадженню відносно обвинуваченого ОСОБА_4 був обраний запобіжний захід особисте зобов`язання строком до 15.11.2020 року. Таким чином строк запобіжного заходу закінчився та клопотання про його обрання від учасників процесу не надходило.

Цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати та речові доказі по справі відсутні.

Керуючись ст. 369 - 371, 373, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 164 КК України та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст. 75, п. п. 1, 2 ч. 1 та п.2 ч.3 ст. 76 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_4 не обирати.

Копія вироку негайно після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений протягом 30 днів з дня його проголошення через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя: ОСОБА_1