УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" грудня 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , особи, яка подала заяву про відвід ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 у рамках судового провадження № 755/17968/19 за клопотанням ОСОБА_3 про скасування арешту з майна у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000143, установив:

ОСОБА_3 , як представник ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , звернувся із заявою про відвід слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 у рамках судового провадження № 755/17968/19 за клопотанням ОСОБА_3 про скасування арешту з майна у рамках кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000143 через наявність у нього обґрунтованих сумнівів щодо безсторонності вказаного судді, з огляду на прийняті ним судові рішення під час указаного судового провадження, які, на думку заявника, є постановленими з порушенням норм КПК України та права на захист.
Указаний відвід у т.ч. мотивується заявником тим, що на, на його переконання, розгляд справи затягується суддею на користь слідчого та прокурора, з якими дана слідча суддя вірогідно перебуває у дружніх стосунках.
Це пояснюється заявником тим, що по закінченні судового засідання та постановлення ухвали від 12.10.2020 суддя залишила залу судового засідання, разом із прокурором йдучи коридором, дружньо розмовляли посміхаючись одне одному, після чого разом увійшли до кабінету судді.
Що у свою чергу свідчить про упередженість судді та прийняття заздалегідь визначеної позиції в справі, що суперечить покладеним на слідчого суддю обов`язкам щодо забезпечення справедливого суду та здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні згідно з п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК.
Указується у заяві і те, що щоразу переносячи судові засідання суддя посилалася на нібито зайнятість слідчого в слідчих діях та інших справах, проте, як убачається із матеріалів даного кримінального провадження, в досудовому розслідуванні в ньому задіяна група слідчих та група прокурорів - процесуальних керівників, тобто об`єктивних перешкод для явки в судове засідання того чи іншого слідчого та/або прокурора - процесуального керівника апріорі не існувало.
Слідчим суддею з метою постановлення зручної для органу досудового розслідування та прокурора ухвали в їх інтересах і на їх користь в порушення п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 129 Конституції України, ст.ст. 7-10, 13, 16-17, 20, 26, 220 КПК України та через упередженість та особисту зацікавленість відверто проігноровані клопотання про долучення та витребування матеріалів від 03.11.2020 та від 13.11.2020, які мають істотне значення для здійснення адвокатом практичних заходів щодо представництва та захисту інтересів власників вилученого майна.
Принципова позиція заявників та їх представника по відношенню до відвертих неправомірних дій слідчої судді щодо даних осіб, детермінує її очевидне негативне особисте ставлення до них осіб. А це є очевидною перешкодою для належного об`єктивного, неупередженого. чесного, добросовісного відправлення правосуддя як такого.
Тобто, слідча суддя, як указує заявник, за його переконанням, не здатна через це постановити законну та обґрунтовану ухвалу, адже керується особистим неприязним ставленням до заявників та своїм, так би мовити «дружнім становищем» по відношенню до слідчого та прокурора в даному кримінальному провадженні, які не мають бути «радниками судді».

Указану заяву про відвід заявник підтримав безпосередньо в судовому засіданні у ході його розгляду.
У судове засідання інші учасники та суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 будучи повідомленими про цей судовий розгляд, згідно вимог ст. 135 КПК України, не прибули, а суддя бажання приймати участь в судовому розгляді та надавати певні пояснення не виразила.

Вивчивши заяву заявника про відвід, дослідивши матеріали провадження, заслухавши думку сторін, приходжу до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.
Згідно положень ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Відвід повинен бути вмотивованим.

Статтею 75 КПК України визначено обставини, що виключають участь судді в кримінальному провадженні, а саме: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи. У складі суду, що здійснює судове провадження, не можуть бути особи, які є родичами між собою.

Також, згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мироненко і Мартенко проти України" (рішення від 10 грудня 2009 року), наявність безсторонності має визначатися для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., зокрема, рішення у справах "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria), рішення від 24 лютого 1993 року, серія А, № 255, с. 12, п. 27, 28 і 30, та "Веттштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland, заява № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" Pullar v. the United Kingdom), рішення від 10 червня 1996 року, Reports 1996-III, с. 794, п. 38). Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. згадане вище рішення у справі Веттштайна Wettstein), п. 43).
У своєму рішенні по справі "Фельдман проти України" Європейський суд з прав людини порушенням ст. 6 Конвенції визнав незабезпечення суддею достатніх гарантій для виключення будь-якого розумного сумніву з приводу його безсторонності (див. рішення у справі "Фельдман проти України", заяви N 76556/01 та 38779/04, рішення від 8 квітня 2010 року, п.97).
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного».

Тобто, наведене указує на те, що головна мета відводу - гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.
При цьому, безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

У цій ситуації, із предмета та меж судового розгляду провадження, у якому заявлено відвід, у ракурсі доданих до заяви про відвід доказів, не простежується будь-яка залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано вказували б на упередженість судді ОСОБА_4 щодо учасників провадження або обставин цієї справи, чи її необ`єктивність при її розгляді.
Не встановлено і інших підстав, передбачених статтями 75, 76 КПК, які б унеможливлювали розгляд справи вказаним суддею та викликали необхідність їх відводу.
Як і інформації, яка б указувала на те, що суддя ОСОБА_7 не є безсторонньою, адже особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного, як наслідок побоювання заявника що суддя є небезстороннім не можна вважати об`єктивно обґрунтованими.
При цьому, внутрішні емоційно-вольові відчуття заявника з того чи іншого питання без наявності з цього питання певних доказів чи інформації не є достатньою підставою для констатації факту наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості судді.

Сама ж по собі незгода з діями судді у провадженні, чи постановленими ним процесуальними рішеннями організаційного характеру не є підставою його відводу.
У справі № 826/14033/17 в ухвалі від 03.07.2019 ВС сформував позицію проте, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
Схожа позиція висловлена й Радою суддів України у рішенні від 07.09.2017 № 46, в пункті 2 якого зазначено, що наявність судового рішення, яке ухвалене судом в іншій справі у подібних правовідносинах, або за участю тих самих сторін, або з процесуальних, чи інших питань у тій самій справі не породжує у діяльності судді конфлікту інтересів.

У ході цього розгляду, також не установлено з боку судді ОСОБА_4 умисних або необережних дій чи висловлювань, які б свідчили про пряму чи опосередковану особисту зацікавленість у вирішенні справи або іншим чином давали б підстави сумніватися в неупередженості.

Як наслідок, суддя проаналізувавши матеріали судового провадження у порядку ст. 94 КПК України, не убачає передумов для відводу судді з підстав наведених у заяві заявника, у порядку ст. 75 указаного Кодексу.

Керуючись ст.ст. 1-29, 75, 76, 80, 81, 369-372, 376 КПК України суддя постановив :

у задоволені заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_4 у рамках судового провадження № 755/17968/19, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та є обов`язковою до виконання на всій території України.
Визначити час проголошення повного тексту ухвали 17:25 год. 08.12.2020.

С у д д я Оксана БІРСА