Справа № 635/4373/20
Провадження № 1-в/635/654/2020
У Х В А Л А

28 вересня 2020 року смт Покотилівка
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
секретар судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області заяву ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Петрівка Шевченківського району Харківської області, з середньою освітою, не одруженого, раніше судимого, засудженого вироком Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 15.07.2016 р. за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ч.ч.1, 4 ст.70 КК України до покарання у вигляді 4 років 3 місяців позбавлення волі, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 засуджений 15 липня 2016 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова від 15.07.2016 р. за ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України із застосуванням ч.ч.1, 4 ст.70 КК України до покарання у вигляді 4 років 3 місяців позбавлення волі., звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Початок строку відбування покарання 30 серпня 2016 року.

Кінець строку відбування покарання 30 листопада 2020 року.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання засудженого ОСОБА_4 , посилаючись на відсутність підстав для його задоволення.

Засуджений та представник установи виконання покарань у судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи, засуджений ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 30.08.2016 року. Під час тримання в установі виконання покарань № 27 м. Харкова режим тримання не порушував, стягнень та заохочень не мав. З 13.09.2016 року відбуває строк покарання в державній установі «Темнівська виправна колонія (№ 100)». За час відбування покарання характеризується посередньо, стягнень не має, заохочувався сім разів. До промислової зони установи не працевлаштований з власних міркувань. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, адекватно реагує на критику у свою адресу. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Намагається утримувати у чистоті і порядку спальне місце та приліжкову тумбочку, не завжди має охайний зовнішній вигляд. Приділяє увагу необхідності дбайливого ставлення до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснення за ними належного догляду, використання їх тільки за призначенням. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться не завжди сумлінно через особисту неорганізованість. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться посередньо, ініціативи не проявляє. Участі у суспільному житті відділення не приймає. Не допускає порушення вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Відповідно до статті 123 КВК України, приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Правова освіта», до реалізації програми ставиться без зацікавленості.
Соціально-корисні зв`язки досить слабкі.
За вироком Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15.07.2016 р. має процесуальні витрати на користь держави в сумі 969 грн. 19 коп., до відшкодування яких засуджений ставиться байдуже.
Однак, підстав вважати, що засуджений ОСОБА_4 довів своє виправлення, судом не встановлено.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт,службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст.81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно роз`яснень, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 неоднарозово судимий за вчинення корисливих злочинів, на даний час відбуває покарання за вироком Орджонікідзевським районним судом м.Харкова від 15.07.2016 р. за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.2 ст.186 КК України які, відповідно до ст. 12 КК України за ступенем тяжкості відноситься до середніх та тяжких.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України«Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким»№ 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.

Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати: ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.

ОСОБА_4 в місцях позбавлення волі знаходиться з 30 серпня 2016 року.

За весь час відбування покарання ОСОБА_4 працював епізодично, по декілька місяців на рік, що підтверджується довідкою про працевлаштування засудженого

Згідно характеристики на засудженого ОСОБА_4 , рішенням комісії від 24 липня 2019 року відмовлено в представленні матеріалів до Харківського районного суду Харківської області на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України як особі, яка не довела свого виправлення.

Адміністрація виправної колонії в характеристиці зазначила, що засуджений за час відбування покарання не довів своє виправлення, застосування до нього ст. 81 КК України не доцільно.

Відповідно до вироку Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 15.07.2016 р. з ОСОБА_4 стягнуто витрати за проведення експертизи в розмірі 969,19 грн., які засудженим не відшкодовані.
Отже, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Орджонікідзевським районним судом м.Харкова від 15.07.2016 р.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про неможливість застосування до засудженого ОСОБА_4 умовно-дострокового звільнення від відбування та вважає клопотання засудженого про мовно-дострокове звільнення від відбування покарання передчасним та таким, що задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Харківський районний суд Харківської області.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.
Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення зупиняє її виконання.
Суддя ОСОБА_1