Справа № 159/2111/20 Провадження №11-сс/802/303/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:арешт майна. Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 липня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені суду справу за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14 травня 2020 року про відмову в накладенні арешту на майно (ЄРДР № 0000777),
В С Т А Н О В И В:
Ухвалою слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14 травня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого Ковельського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_7 про накладення арешту на майно, яке було виявлено 08 травня 2020 року в ході проведення обшуку комплексу обслуговування автомобілів « ІНФОРМАЦІЯ_1 », за адресою: АДРЕСА_1 , та на праві власності належить ОСОБА_8 , а саме: - один електронний термінал для прийому готівки та відпуску пального без будь-якого маркування, одну паливно роздавальну колонку марки «Геркон» № 845, 2016 року виготовлення, з двома шлангами та закріпленими на них двома заправочними пістолетами, три ємкості (цистерни) об`ємом близько 8000 літрів кожна з наявною в них рідиною з характерним запахом нафтопродуктів (палива) загальною кількістю близько 9830,00 літрів, відео реєстратор чорного кольору моделі «GТ СМ 0801», відео реєстратор моделі «GТ СМ 1602», відео реєстратор марки «Intervision» моделі «З GL - 84», відео реєстратор моделі «З GR -16», в рамках досудового розслідування кримінального провадження внесеного до ЄРДР № 0000777, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.272 КК України.

В поданій апеляційній скарзі прокурор вважає ухвалу слідчого судді незаконною. Посилається на те, що слідчий суддя не мотивував своє рішення та зробив помилковий висновок про те, що не доведено правових підстав для накладення арешту. Вказує, що судом залишено поза увагою той факт, що арешт пропонується накласти на майно, яке визнане речовим доказом у даному кримінальному провадженні. Також слідчим суддею не враховано, що відповідно до вимог ч.1 ст.170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого про накладення арешту на майно, яке було виявлено 08 травня 2020 року в ході проведення обшуку комплексу обслуговування автомобілів «Вишка», за адресою: АДРЕСА_1 .

Заслухавши доповідача, який виклав суть ухвали слідчого судді та доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Прокурор, власник майна та його представник в судове засідання апеляційного суду не з`явилися.

Оскільки учасники судового провадження належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду апеляційної скарги, однак в судове засідання не з`явились, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає можливим розглянути апеляційну скаргу за відсутності учасників судового провадження та згідно з положеннями ч.4 ст.107 КПК України не здійснювати технічну фіксацію судового розгляду.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

В статті 2 КПК України зазначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосовна належна правова процедура.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. В цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Слідчий суддя при розгляді клопотання, дотримався вказаних вимог Конституції України та чинного законодавства.

Аналіз матеріалів кримінального провадження свідчить, що слідчим не доведено яким чином майно яке зазначено в клопотанні та вилучене під час проведеного санкціонованого обшуку може мати значення речового доказу у кримінальному провадженні, внесеному в ЄРДР з кваліфікацією кримінального правопорушення, відповідальність за яке встановлена у ч.1 ст.272 КК України, при тому що даний злочин відноситься до злочинів з матеріальним складом. Тобто доведенню у кримінальному провадженні, в числі іншого, підлягає таке порушення правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою, що створило загрозу загибелі людей чи настання інших тяжких наслідків, або ж заподіяло шкоду здоров`ю потерпілого, відомостей про що, матеріали справи не містять.

Разом з тим, доказів, окрім постанови про визнання речовими доказами, що вилучене майно відповідає критеріям, передбаченим ст.98 КПК України, стороною обвинувачення не надано.

Посилання прокурора у своїй апеляційній скарзі, що незастосування ініційованого слідчим заходу забезпечення кримінального провадження призведе до втрати, зникнення, знищення, перетворення чи відчуження речового доказу не знаходять свого підтвердження у матеріалах кримінального провадження.

Інші доводи прокурора не заслуговують на увагу, оскільки в самому клопотанні про арешт майна належним чином не мотивовані підстави для його задоволення.

Тому з доводами, які викладені в ухвалі слідчого судді, повністю погоджується і апеляційний суд.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя розглянув клопотання з дотриманням вимог ст.ст.170-173 КПК України та прийшов до правильного висновку про необхідність відмови в його задоволенні.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.404, 405, 407, 422 КПК України, Волинський апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14 травня 2020 року про відмову в накладенні арешту на майно без змін.
Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді