Дата документу 10.12.2020 Справа № 333/937/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №333/937/20 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-кп/807/1685/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м.Львів, який має вищу освіту, не працює, одружений, має малолітню дитину ОСОБА_7 , 2017 року народження, учасника бойових дій, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника - адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 .

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 звернулася до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 26 серпня 2020 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, та засуджено із застосуванням ст.69 КК України, з призначенням покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки без конфіскації майна.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 постановлено не обирати.
Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_10 постановлено рахувати з моменту взяття його під варту
Постановлено скасувати арешт, накладений 28 листопада 2019 року ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя з майна ОСОБА_6 , а саме: грошових коштів в сумі 1028 грн; мобільного телефону «Huawei» у корпусі чорного кольору, ІМЕІ1 НОМЕР_1 , ІМЕІ2 НОМЕР_2 , з сім-картою оператора мобільного зв`язку «Київстар» НОМЕР_3 та сім картою оператора мобільного зв`язку «Водафон» НОМЕР_4 ; банківської карти банку «Приватбанк» № НОМЕР_5 ; банківської карти банку «Монобанк» № НОМЕР_6 .
Постановлено стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати в сумі 1567 грн 10 коп. за проведення судово-хімічної експертизи.
Вирішена доля речових доказів у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_9 просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання, призначити обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст.75 КК України.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що досліджені судом першої інстанції докази, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_11 , дають підстави вважати, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства. Судом першої інстанції при призначенні покарання не в повній мірі враховані всі обставини, які характеризують конкретне правопорушення та особу обвинуваченого.

Крім того, в ході судового розгляду не спростовані показання обвинуваченого ОСОБА_6 про те, що наркотичні засоби у невеликій кількості він зберігав для власного вживання, щоб вгамовувати біль після отриманих травм. Продати канабіс своєму сусіду ОСОБА_6 погодився лише після вмовлянь останнього.

Крім того, необхідно врахувати прохання Спілки інвалідів та ветеранів полку «Дніпро-1», яка просить не позбавляти волі ОСОБА_6 .

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 , діючи в порушення вимог ст.ст.25,26 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», маючи умисел на незаконне придбання і зберігання з метою подальшого збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, діючи умисно, з корисливих мотивів, при невстановлених обставинах, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який став незаконно зберігати при собі, з метою подальшого збуту.
15 листопада 2019 року приблизно о 18-00 годині ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: м.Запоріжжя, вул.Культурна, поруч з будинком №86, де реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, діючи умисно, з корисливих мотивів, незаконно збув ОСОБА_12 за грошові кошти в сумі 250 грн паперовий згорток з речовиною сіро-зеленого кольору рослинного походження, яка, згідно з висновком експерта №7-2627 від 19 листопада 2019 року, містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб обіг якого заборонено канабіс, маса якого склала 2,953 г (в перерахунку на висушену речовину).
Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.307 КК України незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу.
Крім того, ОСОБА_6 , діючи в порушення вимог ст.ст.25,26 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», маючи умисел на незаконне придбання і зберігання з метою подальшого збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, діючи умисно, з корисливих мотивів, при невстановлених обставинах, незаконно придбав особливо небезпечний наркотичний засіб канабіс, який став незаконно зберігати при собі з метою подальшого збуту.
26 листопада 2019 року приблизно о 17-40 годині ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: м.Запоріжжя, вул.Культурна, поруч з будинком №78-А, де реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, незаконно збув ОСОБА_12 за грошові кошти в сумі 250 грн паперовий згорток з речовиною сіро-зеленого кольору рослинного походження, яка, згідно з висновком експерта №7-2750 від 27 листопада 2019 року, містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб обіг якого заборонено канабіс, маса якого склала 2,651 г (в перерахунку на висушену речовину).
Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.307 КК України незаконне придбання, зберігання з метою збуту, а також незаконний збут особливо небезпечного наркотичного засобу, вчинене повторно.

Заслухавши доповідь судді; обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права, з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Чинне кримінальне процесуальне законодавство зобов`язує суд дослідити усі докази у провадженні (які відповідають вимогам ст.84 КПК України) та надати цим доказам відповідну оцінку у вироку, за винятком процесуальної процедури, передбаченої ч.3 ст.349 КПК України.
На думку колегії суддів, суд першої інстанції цих вимог закону в цілому дотримався при розгляді даного провадження і дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_6 у вчинені вищевказаного кримінального правопорушення при викладених у вироку обставинах, правильно встановив фактичні обставини кримінального провадження і правильно кваліфікував дії обвинуваченого.
Відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Висновки суду щодо доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, зазначених у вироку, та правильність кваліфікації його дій за ч.2 ст.307 КК України ніким з учасників провадження не оспорюються, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч.1 ст.404 КПК України, колегією суддів вирок суду в цій частині не переглядається.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості призначеного обвинуваченим покарання, колегія суддів виходить з такого.
Відповідно до вимог п.1 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання суд врахував тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжких злочинів; особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває; не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, одружений, має на утриманні малолітню дитину, 2017 року народження, є учасником бойових дій, приймав участь в антитерористичній операції, має нагороди та відзнаки за участь в антитерористичній операції, отримав поранення під час виходу із оточення у місті Іловайськ Донецької області, за що встановлено 15% втрати працездатності. Обставинами, що пом`якшують покарання, судом враховано щире каяття обвинуваченого у вчиненому злочині, повне визнання вини, відсутність тяжких наслідків від злочинних дій обвинуваченого, участь в антитерористичній операції та нагороди і відзнаки, отримані на службі, наявність хвороби у обвинуваченого, отриманої під час антитерористичної операції, наявність на утриманні малолітньої дитини, як обставини, які пом`якшують покарання ОСОБА_10 .
Обставинами, що обтяжують покарання, судом встановлено вчинення злочину особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння та у стані, викликаному вживанням наркотичних засобів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 із застосуванням ст.69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті, у виді позбавлення волі на строк 4 роки без конфіскації майна.

Разом з цим, дійшовши висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без його ізоляції від суспільства, суд в недостатній мірі врахував те, що останній, хоч і вчинив тяжке правопорушення в стані сп`яніння, але вперше притягається до кримінальної відповідальності, характеризується виключно позитивно, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, виховує малолітню дитину, в справі відсутні відомості про те, що збут наркотичних засобів є джерелом доходів ОСОБА_10 .
Під час апеляційного розгляду стороною захисту надано відомості про те, що обвинувачений офіційно працевлаштувався, має батьків похилого віку, його батько страждає на тяжке захворювання, його старша донька (2001 року народження) вступила до першого курсу вищого навчального закладу на денну форму навчання за держзамовленням. Також надано заяву депутата Запорізької міської ради ОСОБА_13 , в якій останній позитивно характеризує колишнього військовослужбовця ОСОБА_6 , вказуючи на те, що обвинувачений має державні нагороди та неодноразово рятував життя співслужбовців, та просить не позбавляти його волі. Аналогічного змісту надано і заяву ГО «Спілка інвалідів та ветеранів полку Дніпро-1».
З урахуванням викладеного, а також обставин, які пом`якшують покарання, на які послався суд першої інстанції у вироку, колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без його ізоляції від суспільства, тобто вважає за можливе вказаний вирок суду в частині призначеного покарання змінити та застосувати відносно обвинуваченого ОСОБА_6 положення ст.75 КК України та звільнити останнього від призначеного судом першої інстанції покарання з випробуванням на 3 роки, з покладенням на ОСОБА_6 обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою скасування вироку суду першої інстанції, при апеляційному розгляді провадження не встановлено.
Керуючись ст.ст.404-405, 407 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 26 серпня 2020 року, яким ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, та засуджено, змінити в частині призначення покарання.

Застосувати відносно засудженого ОСОБА_6 положення ст.75 КК України та звільнити останнього від призначеного покарання з випробуванням на 3 роки, з покладенням на ОСОБА_6 обов`язків, передбачених п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4