Справа № 645/3936/20
Провадження №1-в/645/208/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі - ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові подання Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області про приведення у відповідність до нового закону, який звільняє від покарання або пом`якшує його, вироку Московського районного суду м.Харкова від 01.12.2015 року, яким ОСОБА_4 засуджено за ч.1 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, ст.ст.75, 104 КК України іспитовий строк 1 рік,

встановив:

Начальник Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області ОСОБА_5 звернулась до суду з поданням, в якому просить суд вирішити питання про приведення вироку Фрунзенського районного суду м.Харкова від 01.12.2015 року у відповідність до вимог Закону «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» , яким внесені зміни до ч.1 ст.185 КК України в частині покарання.
Прокурор в судовому засіданні проти задоволення подання заперечував, оскільки в період іспитового строку ОСОБА_6 вчинив новий злочин, за який його було засуджено та призначено покарання, у тому числі з врахуванням покарання за вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова від 01.12.2015 року.
Представник органу пробації в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив подання розглянути без його участі, подання підтримав.
Засуджений в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, його неявка не перешкоджає розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути це питання за його відсутності.
Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що вироком Московського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, та засуджено до 1 (одного) року позбавлення волі. Відповідно до положень ст.ст. 75,104 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік .

11.01.2016 р. Московським районним судом м.Харкова видано розпорядження про виконання вказаного вище вироку, що набрав законної сили.

З 22.02.2016 року засуджений перебуває на обліку в Немишлянському районному відділі філії ДУ «Центр пробації» у Харківській області.

Крім того, вироком Фрунзенського районного суду м.Харкова від 04.02.2020 р. ОСОБА_4 визнанно винним у вчиненені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186 КК України та призначено покарання у вигляді чотирьох років і п`яти місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України, шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за вироком Московського районного суду м.Харкова від 01.12.2015 року, призначено ОСОБА_4 покарання у виді 4 років і 6 місяців позбавлення волі.

Згідно ухвали Харківського апеляційного суду від 18.08.2020 р., вирок Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.02.2020 року відносно ОСОБА_4 змінено. Виключено з мотивувальної частини вироку посилання суду на вимоги ст. 69-1 КК України. Виключено із мотивувальної та резолютивної частин вироку посилання суду на застосування при призначенні ОСОБА_4 остаточного покарання із застосуванням правил ч. 4 ст. 70 КК України з урахуванням вироку Московського районного суду м. Харкова від 01.12.2015 року.
Вважати ОСОБА_4 засудженим за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 186, ч.1 ст.70 КК України до покарання у вигляді чотирьох років і п`яти місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного ОСОБА_4 покарання за вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.02.2020 року приєднано невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Московського районного суду м. Харкова від 01.12.2015 року, у виді 1 (одного) місяця позбавлення волі, та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.
Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України № 838 VIII від 26.11.2015 року зараховано ОСОБА_4 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 11.01.2018 року по 25.07.2019 року та з 25.10.2019 до 18.08.2020 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У зв`язку із фактичним відбуттям обвинуваченим строку покарання ОСОБА_4 , звільнено з-під варти в залі суду негайно. В решті вирок залишено без змін.Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 06.02.2020 року скасовано.
01 липня 2020 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року № 2617-VІІІ, який набрав чинності 01.07.2020 року, ч.1ст.185 КК України викладено у наступній редакції: таємне викрадення чужого майна (крадіжка) карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправнимироботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 на момент вчинення злочину був неповнолітній, відтак, враховуючи обставини, передбачені ч.3 ст.61 КК України, відносно нього не може бути застосоване покарання у вигляді обмеження волі.

Покарання у вигляді арешту або громадських робіт до ОСОБА_6 не може бути застосовано, оскільки згідно положень ст.ст.75 КК України, рішення про звільнення від відбування покарання може бути прийнято лише у разі засудження до виправних робіт, обмеження волі, службового обмеження для військовослужбовців, а також позбавлення волі на строк до п`яти років. Таким чином, призначення ОСОБА_6 реального покарання у вигляді арешту або громадських робіт, без застосування ст.75 КК України, погіршить становище засудженого, що неприпустимо.

Оскільки ОСОБА_6 не працюючий, а покарання у виді виправних робіт відбувається за місцем роботи засудженого, таке покарання у даному випадку також не може бути застосовано.

Крім того, орган пробації, звертаючись до суду з вказаним поданням, не конкретизував яким чином вирок Московського районного суду м.Харкова від 01.12.2015 року має бути приведений у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року.

За таких обставин суд дійшов висновку про відмову у задоволенні подання органу пробації.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:
Відмовити у задоволенні подання Немишлянського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» в Харківській області.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського Апеляційного суду через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя: