Справа № 592/4601/20
Провадження № 1-кп/592/516/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року м.Суми

Ковпаківський районний суд міста Суми у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 0000081, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30.03.2020 за обвинуваченням
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми, громадянина України, з професійно технічною освітою, розлученого, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , раніше судимого:
1) 04.06.2004 вироком Ковпаківського районного суду м. Суми за ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 5 років;
2) 29.09.2009 вироком Ковпаківського районного суду м. Суми за ч. 2 ст. 186, ст. 69, 71 КК України до остаточно покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки;
3) 25.12.2009 вироком Конотопського районного суду Сумської області за ч. 2 ст. 309, ч. 4 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців;
4) 04.12.2013 вироком Ковпаківського районного суду м. Суми за ч. 2 ст. 307 ст. 69, ч. 2 ст. 309, ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки, звільненого 02.11.2016 по відбуттю строку покарання;
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4, 5 ст. 27, ч. 2 ст. 355 Кримінального кодексу України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
та за участі потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .
У с т а н о в и в:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
У січні 2019 року, точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 на прохання ОСОБА_9 , з яким підтримував товариські стосунки, надав йому та його співмешканці ОСОБА_10 дозвіл на проживання в квартирі АДРЕСА_3 , де він мешкав разом зі своєю матір`ю - ОСОБА_11 .
За домовленістю між собою за проживання у зазначеному помешканні ОСОБА_9 мав сплачувати грошові кошти у сумі 1500 грн. за місяць, а також дотримуватися певних правил поведінки та сумісного проживання, за порушення яких квартиранти мали безумовно залишити приміщення. Таким чином, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 уклали між собою усну угоду оренди житла, внаслідок якої між ними виникли цивільно-правові зобов`язання.
Станом на 31.01.2019 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 оплатили за проживання лише 1000 грн. замість оговорених 1500 грн. Крім того, ОСОБА_7 помітив, що квартиранти неодноразово поверталися додому в стані наркотичного сп`яніння, сварились між собою, чим порушили установлені відповідно до усної угоди правила та порядок найму житла за адресою: АДРЕСА_2 .
ОСОБА_7 , як законний користувач житла, неодноразово прохав ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виїхати з вищезазначеного житлового приміщення. Проте останні на такі неодноразові вимоги не реагували та продовжували проживання, порушуючи цим умови усної угоди.
У зв`язку з цим, 01.02.2019 ОСОБА_7 вирішив примусити ОСОБА_9 та ОСОБА_10 покинути його житло шляхом застосування погроз вчинити насильство над квартирантами, тобто примусити їх до виконання цивільно-правових зобов`язань шляхом застосування погрози насильства над ними.
ОСОБА_7 розумів, що в силу відносин, що склалися між ним та ОСОБА_12 і ОСОБА_10 , останні не сприймуть погрози вчинити насильство з його боку як реальні, тобто такі, що відповідають дійсності, таким чином він не зможе самостійно примусити потерпілих залишити належне йому житло.
З метою не бути викритим, ОСОБА_7 перебуваючи за місцем мешкання по АДРЕСА_2 , вирішив звернутися за допомогою до раніше знайомого на ім`я ОСОБА_13 (невстановленого під час досудового розслідування, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), який раніше притягувався до кримінальної відповідальності та користувався повагою в кримінальних колах з тим, щоб він знайшов осіб, які б, використовуючи свої морально-вольові якості, застосовуючи погрози насильства, вигнали ОСОБА_9 та ОСОБА_10 з його житла.
У другій половині дня 01.02.2019, продовжуючи свої дії, спрямовані на примушування ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до виконання цивільно-правового зобов`язання, а саме, у виїзді з житлового приміщення, розташованого за адресою АДРЕСА_2 , у зв`язку з невиконанням ними правил та порядку перебування у ньому та невнесенням у повному обсязі оплати за проживання, у телефонному режимі звернувся до раніше знайомого на ім`я ОСОБА_13 (невстановленого під час досудового розслідування, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), з проханням знайти осіб, які б застосовуючи погрози насильства, змусили б ОСОБА_9 та ОСОБА_10 залишити його квартиру, таким чином шляхом умовляння підбурив його до вчинення злочину. При цьому ОСОБА_7 попрохав, щоб особи, які будуть висловлювати погрози фізичної розправи, з метою конспірації та запобігання викриттю останнього, не повідомляли потерпілим справжню причину свого візиту, на що вказана особа погодилася, таким чином надавши свою згоду вчинити вказаний злочин.
У свою чергу, невстановлена у ході досудового розслідування особа, матеріали відносно якої виділені у окреме кримінальне провадження, виконуючи прохання ОСОБА_7 , підшукала двох осіб, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження (далі - ОСОБА 1 та ОСОБА 2), які надали добровільну згоду на вчинення злочину.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань ОСОБА_7 , 01.02.2019 у другій половині дня, знаючи, що ОСОБА_9 та ОСОБА_10 перебувають у житловому приміщенні за адресою АДРЕСА_2 , у невстановленому місці, передав раніше знайомому на ім`я ОСОБА_13 (невстановленому під час досудового розслідування, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), ключі від вищевказаної квартири, таким чином усуненням перешкод сприяв вчиненню злочину. Знайомий на ім`я ОСОБА_13 , у свою чергу, надав їх для безперешкодного доступу до квартири особам, відносно яких матеріали виділені в окреме провадження.
Того ж дня, близько 17 год. 45 хв., ОСОБА 1 та ОСОБА 2 (матеріали відносно яких виділені в окреме провадження), використовуючи надані ОСОБА_7 ключі від квартири, шляхом відімкнення замку зайшли до квартири АДРЕСА_3 , де, відступивши від домовленостей із особою на ім`я ОСОБА_13 (невстановленого під час досудового розслідування, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження), направлених на застосування погроз насильства з метою примушування до виконання цивільно-правових зобов`язань ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , скоїли розбійний напад на останніх, вчинивши таким чином «ексцес виконавця».
Після вчинення злочину відносно ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , ОСОБА 1 та ОСОБА 2, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, покинули домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 . Тобто, ОСОБА_7 в групі з особою на ім`я ОСОБА_13 , невстановленою під час досудового слідства, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, примусив до виконання цивільно-правових зобов`язань з погрозою насильства потерпілих ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .
Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
За встановлених обставин суд вважає доведеним, що ОСОБА_7 своїми умисними діями, які виразилися в підбурюванні та пособництві в примушуванні до виконання цивільно-правових зобов`язань, тобто у вимозі виконати цивільно-правове зобов`язання з погрозою насильства над потерпілими ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , вчиненій за попередньою змовою групою осіб, вчинив підбурювання та пособництво в примушуванні до виконання цивільно-правових зобов`язань, за попередньою змовою групою осіб та його дії кваліфікує за частинами 4, 5 статті 27, частиною 2 статті 355 Кримінального кодексу України.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4, 5 ст. 27, ч. 2 ст. 355 КК України за обставин викладених обвинувальному акті визнав повністю, при цьому не оспорював час, місце, спосіб, мотив, мету, форму вини вчинення кримінального правопорушення. Суду пояснив, що у січні 2019 року на вул. Харківській у м. Суми зустрів раніше знайомого ОСОБА_9 , який попросив пожити у квартирі разом з співмешканкою ОСОБА_10 . У однокімнатній квартирі по АДРЕСА_2 він мешкав разом зі своєю матір`ю, тому запитав її згоду. Мати знала ОСОБА_9 . Він з ОСОБА_9 домовилися, що за проживання останній буде сплачувати кошти за 10 днів 500 грн. та вони будуть мати належну поведінку. Він з ОСОБА_9 та його співмешканкою ОСОБА_10 проживали у кімнаті, а мати ночувала на кухні. Повинні були дати 1500 грн. заплатили 1000 грн. Під час проживання квартиранти почали дратися, сваритися. ОСОБА_10 стала приводити своїх дітей. ОСОБА_9 повертався додому після вжиття наркотичних засобів. Оскільки вони порушили домовленість щодо умов проживання він почав їм говорити виїжджати з квартири. На його прохання потерпілі не реагували, продовжували проживати, вчиняти бійки та сваритися. У квартирантів ключів від квартири не було тільки у нього та матері.
Він зрозумів, що самостійно не зможе виселити квартирантів та повернути кошти, потрібна допомога сторонніх. У нього був знайомий ОСОБА_13 , який користувався повагою серед раніше засуджених, тому вирішив звернутися до нього. По телефону пояснив ОСОБА_13 ситуацію та попросив щоб той порозмовляв з потерпілими, налякав їх з метою того, щоб квартиранти залишили його квартиру, заплатили 500 грн. - борг за оренду житла. Зустрівшись наступного дня - 01.02.2019 близько 17-30 год. чи 17-45 год. з ОСОБА_13 на проспекті Шевченка біля багатоповерхівки, він віддав йому ключі від квартири, у якій на той час перебували тільки потерпілі. Сам залишився чекати на вулиці. Через приблизно півгодини він зустрівся з ОСОБА_13 в обумовленому останнім місці - на проспекті Шевченка у м. Суми біля магазину «Іжачок». ОСОБА_13 сказав, що порозмовляв, потерпілі збирають речі, їх не чіпали, віддав йому 1000 грн., пояснивши, що 500 грн. - борг квартирантів та 500 грн. на відшкодування моральних страждань. Повертаючись додому через годину біля під`їзду побачив поліцію, його затримали повідомили про розбійний напад на квартирантів. Тоді стало відомо, що потерпілих били. Про те, щоб до потерпілих застосовувати фізичну силу він з ОСОБА_13 не домовлявся, і такого не хотів. Його мета тільки порозмовляти та змусити їх залишити житло і повернути борг. Дуже шкодує, що так трапилося. В квартирі були дві інші особи, не ОСОБА_13 , бо його знав також ОСОБА_9 . У поліції йому розповіли, що на потерпілих напали, били, забрали 8000 грн. їх коштів. Повернувшись з поліції додому через 2 доби побачив, що квартиранти продовжують проживати, переночувавши ніч з ними попросив їх все-таки покинути житло, віддав їм 1000 грн., що отримав від ОСОБА_13 . Потерпілі зібрали речі і поїхали у село. З потерпілими помирились. У вчиненому щиро каявся, висловлював жаль з привод вчиненого та критично оцінював свою поведінку.
Показання обвинуваченого в судовому засіданні послідовні та логічні, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння ним змісту обставин, добровільності та істинності його позиції.
Окрім визнання вини обвинуваченим, його винуватість у пред`явленому обвинуваченні підтверджується сукупністю зібраних та досліджених у судовому засіданні доказів:
Показаннями потерпілого ОСОБА_9 , який у судовому засіданні 06.08.2020 пояснив наступне. З ОСОБА_7 познайомився у місцях позбавлення волі, підтримували дружні стосунки. У 2019 році після Нового року зустрів ОСОБА_7 і через відсутність житла для нього та співмешканки ОСОБА_10 попросився пожити у нього. Він погодився за оплату, але сказав, що порадиться з матір`ю. Потім зателефонував, вони з співмешканкою взяли таксі і приїхали у квартиру. За кожні 10 днів повинні були сплачувати по 500 грн. Він відразу заплатив 500 грн. і ще винен був заплатити 500 грн. Квартира однокімнатна і в кімнаті проживали він, його співмешканка ОСОБА_10 та обвинувачений, мати останнього на кухні. З обвинуваченим та його матір`ю конфліктів не було, сварився з своєю дівчиною. ОСОБА_7 робив зауваження щоб не сварились з співмешканкою, підійшов порозмовляти, просив залишити житло, але їм йти було нікуди. Він ходив на роботу вставляв вікна. Він був наркозалежною особою, а ОСОБА_7 був проти, щоб він був у такому стані у квартирі. Точну дату не пам`ятає він придбав піцу, у квартирі були лише у двох з співмешканкою на кухні смажили рибу. Хвилин через 20 відімкнули вхідні двері ключом. Він покликав ОСОБА_7 , оскільки думав що той повернувся, але він не відповів. В кухню вбігли дві невідомі особи, які кричали, що кіберполіція. Його повалили на підлогу, скрутили руки, дістали пістолет, вимагали кошти 2 тисячі доларів. Потім підняли, відвели у кімнату посадили на диван били, продовжили вимагати кошти та їх шукати. Його дівчина злякалась і віддала всі гроші, що були його 8000 грн., мобільні телефони, ланцюжки. ОСОБА_7 у цей час вдома не було. Забравши кошти нападники вибігли, йому співмешканка звільнила руки, він побіг їх наздоганяти. ОСОБА_7 побачив через 3 дні. Обвинувачений просив вибачення, висловив жаль щодо вчиненого. Потім вони декілька днів пожили у квартирі і виїхали. Після повернення з поліції ОСОБА_7 1000 грн. віддав йому у відшкодування шкоди. Просив обвинуваченого не карати за вчинене, не позбавляти свободи, оскільки час пройшов, він розкаявся.
Показаннями потерпілої ОСОБА_10 , яка у судовому засіданні 20.10.2020 пояснила наступне. У неї був співмешканець ОСОБА_9 і у них виникли проблеми з житлом. Дату та рік не пам`ятає. ОСОБА_9 домовився з ОСОБА_7 про проживання в квартирі у останнього за плату, якщо дасть згоду його мати, яка також проживала у квартирі. Вони почали проживати у квартирі по проспекту Шевченка у м. Суми біля ресторану «Кристал», точну адресу не пам`ятає. У одній кімнаті проживали - вона з ОСОБА_9 та обвинувачений. Один раз виник конфлікт коли вона на вихідні привезла свого малолітнього сина, а ОСОБА_9 підняв на нього руку, почалися крики і мати обвинуваченого робила їм зауваження. Її особисто залишити житло не просили. Скільки і коли сплачували за житло не знає, оскільки цими питаннями займався співмешканець з ОСОБА_7 десь 1000 грн. Ключів від квартири у неї та співмешканця не було, тільки у ОСОБА_7 та його матері. Точну дату не пам`ятає, вона разом з ОСОБА_9 були одні у квартирі та на кухні смажили рибу. Раптово з`явилися 2 чоловіки, які дуже тихо відчинили ключом двері квартири і почали вимагати 2 тисячі доларів. Її співмешканцю зв`язали руки, а їй сказали сидіти, бо вона їм не цікава. Забрали 9180 грн. і залишили квартиру. Відразу почала телефонувати ОСОБА_7 , але у останнього був вимкнений телефон і вона зрозуміла, що якимось чином він пов`язаний з подіями. Вона викликала поліцію, їх відвезли на АДРЕСА_4 . Потім коли повернулися у квартиру побули ще пару днів, зібравши речі переїхали в село з співмешканцем. На даний час з ОСОБА_9 вона не спілкується. ОСОБА_7 віддав ОСОБА_9 1000 грн. та їй особисто 1500 грн., про які співмешканець не знав. До обвинуваченого претензій наразі не має, він все усвідомив, розкаявся, тому просила не позбавляти його свободи за вчинене.
Показання потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є логічними, послідовними, узгоджуються між собою та з показаннями обвинуваченого ОСОБА_7 , тому суд вважає їх належними і достовірними доказами вчинення обвинуваченим злочину за обставин, встановлених судом.
Відповідно до Протоколу огляду місця події від 01.02.2019, предметом огляду була територія перед під`їздом № 1 буд. АДРЕСА_5 та квартира АДРЕСА_6 у вказаному будинку, замки у вхідних дверях до якої перебували у справному стані (а.с. 76 - 85).
Обвинувачений та захисник кваліфікацію кримінального правопорушення за ч. 4, 5 ст. 27, ч. 2 ст. 355 КК України не оспорювали.
Інші докази щодо тих обставин, які ніким не оспорювались за згодою учасників судового провадження не досліджувались.
Вищенаведені досліджені докази суд вважає належними, допустимими і достовірними, які у взаємозв`язку з показаннями обвинуваченого та потерпілих є достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4, 5 ст. 27, ч. 2 ст. 355 КК України за обставин, встановлених судом.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
ОСОБА_7 вину визнав повністю, щиро каявся, активно сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував завдану шкоду потерпілим, мав належну процесуальну поведінку - ці обставини відповідно до статті 66 КК України суд визнає такими, що пом`якшують його покарання.
Обставиною що обтяжує покарання ОСОБА_7 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України є рецидив злочинів.
Мотиви призначення покарання.
У відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Згідно вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Вчинений ОСОБА_7 злочин, відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є нетяжким злочином.
Вивченням даних про особу ОСОБА_7 встановлено, що він проживає з матір`ю, не офіційно працює на будівництві, на обліку в лікаря нарколога і психіатра не перебуває, має не погашені судимості.
Беручи до уваги дані про особу ОСОБА_7 , обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що йому слід призначити покарання в межах санкції ч. 4, 5 ст. 27, ч. 2 ст. 355 КК України у виді позбавлення волі.
Ураховуючи конкретні обставини вчинення злочину невеликої тяжкості, відсутність жодних претензій матеріального і морального характеру до обвинуваченого з боку потерпілих, які просили не позбавляти свободи останнього за вчинене, відсутність тяжких наслідків, особу обвинуваченого, який під час судового розгляду давав послідовні правдиві показання про всі відомі обставини вчинення злочину, що підтверджує його щире розкаяння у вчиненому, суд погоджується з позицією прокурора про можливість досягнення виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства, в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку на підставі ст. 75 КК України з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.
Суд вважає, що саме таке покарання відповідатиме вимогам ст. 50, 65 КК України та принципу індивідуалізації призначеного покарання, буде достатнім для виправлення засудженого ОСОБА_7 та попередження вчинення нових злочинів.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Цивільний позов не заявлено. Процесуальні витрати, речові докази відсутні.
Стороною обвинувачення не заявлялось клопотання про застосування запобіжного заходу, тому відсутні підстави для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відповідно до вимог ст. 331 КПК України.
Керуючись статтями 373 і 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4, 5 ст. 27, ч. 2 ст. 355 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.
На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, якщо він протягом іспитового строку терміном 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.
Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід до ОСОБА_4 не застосовувати.
Вирок може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд міста Суми протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Роз`яснити обвинуваченому, захиснику, потерпілому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1