Житомирський апеляційний суд
Категорія ч.1 ст.125 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2020 року Житомирський апеляційний суд в складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
секретар ОСОБА_5 ,

за участю: прокурора ОСОБА_6 ,
потерпілої ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі матеріали кримінального провадження №294/209/18 за апеляційною скаргою прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 10 червня 2020 року,

в с т а н о в и в:
зазначеною ухвалою кримінальне провадження №0004374 про обвинувачення ОСОБА_8 за ч.1 ст.125 КК України закрито у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення.
Свої висновки суд першої інстанції обґрунтував тим, що в судовому засіданні при розгляді провадження потерпіла відмовилася від обвинувачення, її відмова є добровільною, тому кримінальне провадження відносно обвинуваченого підлягає закриттю, на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК України.
В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, у зв`язку з істотним порушенням кримінального процесуального закону, а своїм рішенням призначити новий судовий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.
При цьому, зазначає, що відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_8 обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, а саме в умисному спричиненні легких тілесних ушкоджень своїй дружині, за обтяжуючої обставини - вчинення злочину щодо подружжя. Таким чином, ОСОБА_8 було пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочину, пов`язаного із домашнім насильством, ця обставина була визнана обтяжуючою та він мав можливість захищатися від цього обвинувачення. Посилаючись на зазначене, наголошує, що відповідно до п.7 ч.1 ст.284 КПК України, дане кримінальне провадження не можна було закрити у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_7 від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, що залишилося поза увагою суду.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, доводи прокурора в підтримку своїх апеляційних вимог, пояснення обвинуваченого та потерпілої, які не заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, а також ухвалу суду першої інстанції в межах, передбачених ст. 404 КПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, згідно з вимогами ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, ухваленим компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом, на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Як встановлено судом першої інстанції, та вбачається із обвинувального акту, органом досудового розслідування дії ОСОБА_8 кваліфіковані за ч. 1 ст.125 КК України, як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

Відповідно до положення п.1 ч.1 ст.477 КПК України кримінальне провадження за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ст.125 КК України є кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення і може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого.

Згідно п.7 ч.1 ст.284 КПК України однією із підстав для закриття кримінального провадження є відмова потерпілого, від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення, крім кримінального провадження щодо кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством.

Із матеріалів справи вбачається, що потерпіла ОСОБА_7 під час судового розгляду подала заяву про відмову від обвинувачення та в судовому засіданні просила суд провадження у справі відносно ОСОБА_8 закрити.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, задовольняючи заяву потерпілої ОСОБА_7 та закриваючи кримінальне провадження на підставі п.7 ч.ст.284 КПК України, в даному випадку допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону виходячи з наступного.

Відповідно до положень ч.1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Згідно зі ст.1 Закону України від 07.12.2017 року «Про запобігання та протидію домашньому насильству», під домашнім насильством розуміється діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Водночас у п. «b» ст. 3 Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами визначає домашнє насильство як всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім`ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні.
У контексті зазначеного «злочином, пов`язаним із домашнім насильством» слід вважати будь-яке кримінальне правопорушення, обставини вчинення якого містять хоча б один із елементів, перелічених у ст. 1 Закону України від 07.12.2017 року «Про запобігання та протидію домашньому насильству» незалежно від того, чи вказано їх у відповідній статті (частині статті) КК України як ознаки основного або кваліфікованого складу злочину.

Встановлена у п.7 ч.1 ст.284 КПК заборона закриття кримінального провадження поширюється на осіб, які вчинили злочин, пов`язаний із домашнім насильством, за умови, що слідчі органи пред`явили особі таке обвинувачення і вона мала можливість захищатися від нього.

Саме таку правову позицію виклала у своєму висновку Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в справі №453/225/19 провадження №51-4000кмо19 від 12.02.2020 р.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, а саме змісту викладених фактичних обставин вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення, ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з домашнім насильством щодо своєї дружини ОСОБА_7 , зокрема на ґрунті тривалих неприязних сімейних відносин. В обвинувальному акті орган досудового розслідування також зазначив, що обставиною, яка обтяжує покарання відповідно до ст. 67 КК України є вчинення злочину щодо подружжя.

Отже, на переконання апеляційного суду, обвинувачений ОСОБА_8 був обізнаний із таким обвинуваченням і мав можливість захищатися від нього.
У зв`язку з вищенаведеним, кримінальне провадження щодо ОСОБА_8 є кримінальним правопорушенням, пов`язаним з домашнім насильством та не підлягало закриттю у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення.

У даному випадку, суд першої інстанції повинен був відмовити у задоволенні заяви потерпілої ОСОБА_7 щодо закриття кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_8 .

Крім того, п.4 ч.2 ст.412 КПК України визначено, що судове рішення в будь-якому разі підлягає скасуванню, якщо судове провадження здійснено за відсутності захисника, якщо його участь є обов`язковою.

Забезпечення обвинуваченому права на захист згідно з п.5 ч.1 ст.129 Конституції України є основною засадою судочинства, а відповідно до п.13 ч.1 ст.7 КПК України віднесено до загальних засад кримінального провадження, яким повинні відповідати зміст та форма кримінального провадження.

Як слідує з обвинувального акту обвинувачений ОСОБА_8 є інвалідом другої групи та як встановлено в ході апеляційного розгляду має істотні фізичні вади щодо належного користування мовою.
За правилами п.1 ч.1 ст.49 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд зобов`язані забезпечити участь захисника у кримінальному провадженні, якщо відповідно до вимог статті 52 цього Кодексу участь захисника є обов`язковою, а підозрюваний, обвинувачений не залучив захисника.

Згідно п.3 ч.2 ст.52 КПК України у кримінальному провадженні щодо осіб, які внаслідок психічних чи фізичних вад (німі, сліпі, глухі тощо) не здатні повною мірою реалізувати свої права, - з моменту встановлення цих вад забезпечується обов`язкова участь захисника.

У відповідності до роз`яснень, викладених у п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 8 «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист у кримінальному судочинстві», під особами, які через свої фізичні або психічні вади не можуть самі реалізувати право на захист, необхідно розуміти, зокрема, осіб з істотними дефектами мови, зору, слуху тощо, а також осіб, які хоча і визнані осудними, але мають психічні вади, що перешкоджають самостійно захищатися від обвинувачення.

Наведене дає підстави вважати, що ОСОБА_8 , маючи суттєві фізичні вади користування мовою, не міг у повній мірі реалізовувати свої права і належним чином самостійно здійснювати захист у кримінальному провадженні в суді першої інстанції.
З врахуванням того, що судом першої інстанції при розгляді кримінального провадження допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала суду в порядку п.3 ч.1 ст.409 КПК України - скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407 КПК України, апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу прокурора Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.
Ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 10 червня 2020 року, якою кримінальне провадження №0004374 про обвинувачення ОСОБА_8 за ч.1 ст.125 КК України закрито у зв`язку з відмовою потерпілої від обвинувачення, скасувати.
Призначити по кримінальному провадженню про обвинувачення ОСОБА_8 за ч.1 ст.125 КК України новий судовий розгляд в суді першої інстанції.
Ухвала апеляційного суду касаційному оскарженню не підлягає.
Судді :