Справа № 740/2914/18
Провадження № 1-кп/740/183/21
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 січня 2021 року м.Ніжин
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області у складі:
головуючої судді ОСОБА_1
розглянувши у порядку спрощеного провадження за відсутності учасників судового провадження в приміщенні Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області, кримінальне провадження № 0000624 від 25.05.2018 за обвинуваченням
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Ніжин Чернігівської області, громадянина України, раніше судимого 21.12.2016 Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень, покарання замінено ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12.02.2018 на покарання у виді 50 годин громадських робіт, не одружений, не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 .

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 21.12.2016 засуджений Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за ч.1 ст.309 КК України до штрафу у розмірі 850 гривень та згідно ухвали Ніжинського міськрайонного суду від 12.02.2018 йому змінено несплачену суму штрафу в розмірі 850 гривень на 50 годин громадських робіт.

17.04.2018 до Ніжинського міськрайонного відділу з питань пробації надійшла на виконання ухвала відносно ОСОБА_2 та 20.04.2018 останнього було поставлено на облік та роз`яснено порядок та умови відбування покарання у виді громадських робіт, доведено наслідки ухилення та порушення відбування покарання, видано направлення на відпрацювання громадських робіт в КП «Служба єдиного замовника».

Засуджений ОСОБА_2 згідно з направлення 23.04.2018 прибув для відбування покарання до КП «Служба єдиного замовника», директором якого видано наказ про прийняття ОСОБА_2 для відбування громадських робіт, складено графіки та табелі його виходу на роботу. Але ОСОБА_2 , відпрацювавши 28 годин громадських робіт, з 03.05.2018 з метою ухилення від відбування покарання, діючи умисно, без поважних причин не прибув та не виконував громадські роботи на визначеному для цього об`єкті, внаслідок чого не відпрацював встановлений судом строк громадських робіт, що є обов`язком засудженого відповідно до ст.37 Кримінально-виконавчого кодексу України та відповідно до ч.3 ст.40 КВК України визнається ухиленням від відбування громадських робіт. В результаті ухилення ОСОБА_2 від виконання покарання він не відпрацював 22 години громадських робіт.

Таким чином, ОСОБА_2 , вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.389 КК України, який полягає в ухиленні засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Частинами 2, 3 ст.381 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта. Спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.
До обвинувального акту прокурором додано клопотання, в якому зазначено, що під час досудового розслідування підозрюваний беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпілий не заперечує проти такого розгляду, про що маються відповідні заяви. Згідно положень ч.1 ст.302 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
До обвинувального акту долучено письмову заяву ОСОБА_2 , яка складена за участі захисника ОСОБА_3 , в якій ОСОБА_2 зазначає, що свою винуватість у вчиненні кримінального проступку він визнає беззаперечно, згоден із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, які викладені в обвинувальному акті та з розглядом обвинувального акту у спрощеному порядку, а також йому роз`яснено, що у разі надання згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини. Підозрюваним надана згода на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, що засвідчено його та захисника підписами.
Відповідно до ч.ч.2,3 ст.382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному КПК України, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
У відповідності до ч.4 ст.107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Обвинувачений ОСОБА_2 в поданій заяві обставини вчинення кримінального правопорушення встановлені органом досудового розслідування не оспорює, вважає, що органом досудового розслідування вони встановлені в повному обсязі, свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального проступку визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого тиску.
Таким чином, обставини вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, учасниками судового провадження не оспорюються, а отже суд, вивчивши матеріали обвинувального акту та матеріали кримінального провадження, керуючись законом та оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, та сукупність зібраних доказів з достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення, дійшов висновку, що подія кримінального проступку мала місце, вина обвинуваченого ОСОБА_2 у вчинені кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України знайшла своє підтвердження і доведена повністю поза розумним сумнівом.
Дії обвинуваченого ОСОБА_2 кваліфіковані вірно за ч.2 ст.389 КК України, як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

При визначенні виду та міри покарання суд враховує, що наділений дискреційними повноваженнями, які визнаються і Європейським судом з прав людини (рішення ЄСПЛ від 12.01.2012 у справі «Довженко проти України») наданими державою щодо обрання між альтернативними видами покарань у встановлених законом випадках та інтелектуально-владною діяльністю з вирішення спірних правових питань, враховує цілі та принципи права, загальні засади судочинства, конкретні обставини справи, дані про особу винного, справедливість обраного покарання.
При обранні ОСОБА_2 виду та міри покарання, суд відповідно до вимог ст.65 КК України виходить із загальних засад призначення покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком, особу винного, його вік, не працює, обставини, які пом`якшують покарання, щире каяття у вчиненому проступку обставина, що обтяжує покарання - рецидив злочину.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_2 необхідно обрати покарання в межах санкції ч.2 ст.389 КК України у виді обмеження волі.
Остаточну міру покарання обвинуваченому ОСОБА_2 суд призначає за ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, застосувавши принцип складання покарань, відповідно до вимог ст.72 КК України, призначеного за цим вироком та невідбутої частини покарання за попереднім вироком.
Вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21.12.2016 ОСОБА_2 засуджено за ч.1 ст.309 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень та ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12.02.2018 покарання виді штрафу у розмірі 850 гривень замінено на покарання у виді 50 годин громадських робіт.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 відпрацював встановлений судом строк громадських робіт у виді28 годин.
Таким чином, 22 години громадських робіт відповідають 2 дням та 18 годинам обмеження волі.
Відповідно до ст.73 КК України, строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах. При заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.
Проте, зважаючи на те, що обвинувачений щиро розкаявся у скоєному, то суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без реального відбуття призначеного йому покарання, однак в умовах здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання з покладенням обов`язків, передбачених ст.ст.75,76 КК України.
Призначене покарання, на думку суду, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, судові витрати та речові докази відсутні, цивільний позов не заявлявся.
Керуючись ст.ст.381-382, ст.ст.368-371, 373-374, 376 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України і призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України до призначеного за цим вироком покарання, частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 21.12.2016 і остаточно призначити ОСОБА_2 до відбування покарання за сукупністю вироків у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік 2 (два) дні.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_2 від відбування призначеного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 (один) рік.
Відповідно до ст.76 КК України покласти на ОСОБА_2 обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_2 не обирати.

Строк відбування покарання ОСОБА_2 рахувати з дня ухвалення вироку.
На вирок можуть бути подані учасниками судового провадження апеляційні скарги до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.
У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1