Центральний районний суд м. Миколаєва
н/п 1-в/490/209/2020 У Х В А Л А
19 серпня 2020 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
засудженого ОСОБА_4 ,
розглянувши у судовому засіданні матеріали клопотання засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, не працюючого, до засудження проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє - 27.03.2020 року вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією усього майна, належного засудженому,
про перерахування судового строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання в порядку ч. 5 ст. 72 КК України,
16 липня 2020 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшли матеріали клопотання засудженого ОСОБА_4 про перерахування судового строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання, в порядку ч. 5 ст. 72 КК України.
Засуджений ОСОБА_4 у судовому засіданні подане клопотання підтримав, просив його задовольнити.
Прокурор у судовому вказала, що ОСОБА_4 тимчасово утримується в СІЗО м. Миколаєва, отже його клопотання повинне розглядатись судом за місцем відбування покарання, таким чином просила суд відмовити у його задоволенні.
Враховуючи наведені пояснення, вивчивши матеріали клопотань, приходжу до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 засуджений вироком Ленінського районного суду м. Миколаєва від 27.03.2020р. за ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 187 КК України до 7 років 1 місяця позбавлення волі з конфіскацією усього майна, належного засудженому. Після винесення вказаного вироку, ОСОБА_4 тимчасово утримується в СІЗО м. Миколаєва на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10.06.2020р. на час ознайомлення із матеріалами кримінального провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 14 ч. 1 ст. 537 КПК України.
Так, системний аналіз положень ст.ст. 537, 539 КПК України в частині віднесення вирішення під час виконання вироків окремих питань до певного строку свідчить про таке.
Виходячи з аналізу вищевказаних норм, до компетенції суду, який ухвалив вирок, віднесено вирішення клопотань, пов`язаних з виконанням вироку тільки щодо відстрочки виконання вироку, заміни покарання відповідно до ч. 5 ст. 53 КК України, тимчасового залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону до колонії, слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій (у разі якщо вирішення питання необхідне в зв`язку із здійсненням судового розгляду) та вирішення інших питань про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.
Вирішення усіх інших питань, які виникають під час виконання вироків, віднесено до компетенції судів, в межах територіальної юрисдикції яких виконується вирок, або в межах територіальної юрисдикції яких засуджений відбуває покарання.
Враховуючи те, що Європейський суд з прав людини в рішеннях «Лавентс проти Латвії», «Верітас проти України» та «Сокуренко та Стригун проти України» прийшов до правової позиції, що у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод термін «суд встановлений законом» поширюється не лише на правову основу створення чи законності існування суду, але й на положення щодо його компетенції та повноважень і на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, беручи до уваги положення ч. 6 ст. 9 КПК України, якою визначено, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені ч. 1 ст. 7 цього Кодексу, враховуючи ст.ст. 537, 539 КПК України, виходячи з положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання», можна дійти до висновку про те, що застосування вказаного Закону здійснюється місцевими судами за місцем відбування засудженими покарання.
Така ж правова позиція викладена в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.01.2016 року (вих. № 223-20/0/4-16) щодо застосування окремих положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VІІІ від 26.11.2015 року.
Згідно з роз`ясненням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.01.2016 року щодо застосування окремих положень Закону України «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26.11.2015 року, беручи до уваги, що у п. 3 розд. ІІ «Прикінцеві положення» визначено лише суб`єктів, які можуть ініціювати застосування цього Закону, до числа яких віднесено «суд, що виніс зазначений обвинувальний вирок», з огляду на системний аналіз положень ст.ст. 537, 539 КПК України в частині віднесення під час виконання вироків окремих питань до певного суду, правильним видається, що питання зарахування строку попереднього ув`язнення під час виконання вироку, враховуючи зміст положень ч. 6 ст. 9 КПК України, має вирішуватися місцевим судом, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок (п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України).
Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 11.01.2016 року № 223-20/0/4-16 роз`яснив, що клопотання про застосування закону № 838-VIII має вирішуватися місцевим судом, у межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок (п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України). «Суд, який ухвалював вирок» (п. 3 розд. ІІ «Прикінцеві положення») застосовує Закон України № 838-VIII у період між ухваленням обвинувального вироку та набранням ним законної сили. Якщо ж клопотання подано до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого тимчасово перебуває обвинувачений (наприклад, за місцем знаходження слідчого ізолятора), суд ухвалою повертає клопотання із роз`ясненням права та порядку звернення.
Таким чином, питання щодо перерахунку строку в порядку ч. 5 ст. 72 КК України, з клопотанням про вирішення якого звернувся засуджений ОСОБА_4 , не відноситься до компетенції Центрального районного суду м. Миколаєва, а належить до компетенції місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.
За таких обставин, клопотання засудженого ОСОБА_4 про перерахунок строку покарання в порядку ч. 5 ст. 72 КК України, слід повернути заявнику без розгляду.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 72 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання засудженого ОСОБА_4 про перерахування судового строку попереднього ув`язнення у строк відбування покарання - повернути заявнику без розгляду.
Роз`яснити засудженому ОСОБА_4 його право на звернення із зазначеним клопотанням до місцевого суду за місцем відбування покарання.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом семи днів з дня отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1