Провадження № 1-кп/331/367/2020
Єдиний унікальний номер 331/1180/20
У Х В А Л А
15 вересня 2020 року Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2
за участі:
прокурора ОСОБА_3
потерпілої ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
обвинуваченого ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 129 КК України, -
в с т а н о в и в:
У провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 296, ч. 1 ст. 129 КК України.
На розгляд учасників процесу поставлено питання щодо продовження обраного раніше запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Прокурор ОСОБА_3 вважав, що підстав для зміни запобіжного заходу не вбачається, тому просив продовжити застосовуваний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Потерпіла ОСОБА_4 підтримала думку прокурора та зазначила, що до сьогодні побоюється за своє життя через вчинений щодо неї злочин.
Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_5 просили змінити запобіжний захід на більш м`який у вигляді особистого зобов"язання, зазначивши, що останній має міцні соціальні зв"язки, у липні 2020 року він взяв шлюб із ОСОБА_7 , вони мають постійне місце проживання як родина, тому він може перебувати на волі до вироку суду і наміру ухилитися не виявлятиме. Крім того, вважали невірною кваліфікацію дій обвинуваченого за ч.4 ст. 296 КК України, тому підстав для продовження найсуворішого запобіжного заходу на сьогодні немає, подальше тримання обвинуваченого під вартою буде грубо порушувати його право на особисту свободу.
Суд, вислухавши думку учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотання суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.
Прокурором зазначено, що на теперішній час продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були підставою для обрання саме цього запобіжного заходу під час досудового розслідування, а саме: ризики переховування від суду, продовження протиправної діяльності, а також впливу на потерпілих від кримінального провадження, які є його батьками.
ОСОБА_6 ймовірно вчинив кримінальні правопорушення, які, відповідно до положень ст. 12 КК України, віднесені до категорії тяжких злочинів та кримінального проступку, пов`язані із посяганням на життя та здоров`я потерпілих. Обставини вчиненого злочину вчинення його із застосуванням вибухової зброї - свідчить про значну суспільну небезпеку вчиненого злочину. Крім того, суд бере до уваги вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння щодо близьких родичів. Поряд з цим, обвинувачений є раніше судимим, що свідчить про те, що належних висновків для себе ОСОБА_6 не зробив та на шлях перевиховання не став, що також свідчить про ризик можливого продовження протиправної поведінки.
Дійсно, на сьогодні змінились життєві обставини обвинуваченого - останній уклав шлюб із ОСОБА_7 , що свідчить про те, що ризик можливого ухилення обвинуваченого від суду зменшився, але не відпав.
Згідно практики Європейського Суду з прав людини, допустимими підставами для взяття й тримання особи під вартою є наявність із боку цієї особи таких загроз як: перешкоджання розслідуванню, вплив на свідків та інших осіб, ухилення від слідства та суду або повторне вчинення злочину, за умови доведеності таких ризиків (рішення у справах «Смірнов проти Росії» від 24 липня 2003 року; «Вемгофф проти Німеччини» від 27 червня 1968 року; «Штегмюллер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Мацнеттер проти Австрії» від 10 листопада 1969 року; «Летельєр проти Франції» від 26 червня 1991 року та ін.
Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово вказував на те, що позбавлення свободи може бути виправданим тоді, коли інші, менш суворі запобіжні заходи, по-перше, були розглянуті, а по-друге, за результатами розгляду визнані такими, що не зможуть забезпечити мети, досягнення якої вимагається (Рішення у справі «Амбрушкевич проти Польщі»).
З врахуванням викладеного, фактичних обставин кримінального провадження та відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_6 , враховуючи наявність двох ризиків у розумінні ст. 177 КПК України, суд доходить висновку, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не буде дієвим та ефективним у даному кримінальному провадженні, у зв`язку із чим доцільно продовжити обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці.
При цьому, доводи захисника про відсутність доказів на наявність у діях ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбачено ч.4 ст. 296 КК України є такими, що не можуть бути враховані судом під час вирішення питання доцільності продовження запобіжного заходу, а є предметом дослідження у нарадчій кімнаті під час винесення остаточного рішення по справі.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 184, 194, 331 КПК України, суд,-
у х в а л и в:
Продовжити у відношенні обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на час судового розгляду строком на два місяці тобто до 15 листопада 2020 включно.
У задоволенні клопотання захисника про заміну запобіжного заходу на більш м"який відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя протягом семи діб на підставі рішення Коституційного суду України від 13.06.2019 року № 4-р/2019.
Суддя ОСОБА_1