Справа № 467/923/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.08.2020 року слідчий суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , начальника СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка клопотання слідчого СВ Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Арбузинського відділу Первомайської місцевої прокуратури Миколаївської області ОСОБА_5 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000311, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28 серпня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

Слідчий СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ініціював розгляд слідчим суддею клопотання про арешт сідлового тягача марки Renault Magnum та причепа бортового Samro, які зареєстровані за ОСОБА_6 .

Зокрема, звернення умотивоване тим, що 27 серпня 2020 року близько 22 год. 20 хв. на автодорозі Н-24 «Благовіщенськ Миколаїв» на ділянці дороги 92 км +375 м. в напрямку м. Южноукраїнська сталась дорожньо транспортна пригода за участю вказаного транспортного засобу з бортовим причепом.

Тому, апелюючи до положень ст.ст. 98, 170 КПК України та з огляду на необхідність повного, всебічного та об`єктивного досудового розслідування, встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, із числа регламентованих ст. 91 КПК України, у тому числі й з метою проведення необхідних експертиз, ураховуючи, що водій сідлового тягача з причепом був учасником дорожньо транспортної пригоди, а тому на транспортному засобі залишились сліди кримінального правопорушення, у той час, як його визнано речовим доказом у справі, слідчий просив накласти арешт на сідловий тягач марки Renault Magnum, д/н НОМЕР_1 та бортовий причеп марки Samro, д/н НОМЕР_2 , які згідно свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів належать ОСОБА_6 , заборонивши йому та будь яким іншим особам розпоряджатись і користуватись цим транспортним засобом з причепом, а також вносити будь які зміни у його технічний стан і зовнішній вигляд.

Позиція учасників судового провадження щодо порушеного слідчим питання

В судовому засіданні слідчий, що уповноважений на здійснювати досудове розслідування в рамках вказаного кримінального провадження, внесене клопотання підтримав і просив його задовольнити з підстав, що викладені у мотивувальній частині звернення.

Власник майна, щодо арешту якого слідчим порушено питання, в судове засідання не з`явився, про його дату, час і місцем повідомлений у порядку, визначеному КПК України, причин свого неприбуття не вказав, будь яких заяви чи то клопотань до суду не направляв.

Проте, з урахуванням норми ч.1 ст. 172 КПК України, слідчий суддя не вбачав перешкод для розгляду внесеного йому клопотання по суті за відсутності цих осіб.

Установлені слідчим суддею фактичні обставини із даного питання із посиланням на докази, які вказували на необхідність прийняття того чи іншого рішення

За таких умов, слідчий суддя, перевіривши доводи і обґрyнтованість внесеного на його розгляд звернення, а так само і його відповідність вимогам КПК України, керуючись законом, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності і допустимості, і сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, зробив такі висновки.

Органом досудового розслідування в рамках кримінального провадження №0000311, внесеного до ЄРДР 28 серпня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України, на даному етапі установлено, що 27 серпня 2020 року близько 22 год. 20 хв. на автодорозі Н-24 «Благовіщенськ Миколаїв» на ділянці дороги 92 км +375 м. в напрямку м. Южноукраїнська сталась дорожньо транспортна пригода за участю сідлового тягача Renault Magnum, д/н НОМЕР_1 з бортовим причепом Samro, д/н НОМЕР_3 під куванням водія ОСОБА_6 та автомобіля марки Opel Zafira, д/н НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_7 .

Водій та пасажири автомобіля Opel Zafira отримали тілесні ушкодження, зокрема, водій отримав закритий перелом лодьйовидної кістки без зміщення та переломи ребер.

Водій ОСОБА_6 є власником сідлового тягача Renault Magnum, д/н НОМЕР_1 з бортовим причепом Samro, д/н НОМЕР_3 , які, у сою чергу, були виявлені та вилучені під час огляду місця події, що підтверджується даними протоколу ОМП від 28 серпня 2020 року, та постановою слідчого від цього ж числа визнані речовими доказами у справі.

Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався

Тож, слідчий суддя, у контексті установлених ним фактичних обставин, виходив із слідуючого.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення, серед іншого, й збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у наведених випадках, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно за сукупності даних розслідуваного злочину, відповідає вимогам ст. 98 цього Кодексу.

В свою чергу, за положеннями ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Тож, за встановлених слідчим суддею обставин та наявності достовірних відомостей про участь транспортного засобу, щодо арешту якого вирішується питання, у дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце за обставин, викладених у клопотанні, слід визнати, що сідловий тягач Renault Magnum, д/н НОМЕР_1 з бортовим причепом Samro, д/н НОМЕР_3 відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, тобто є речовим доказом.

При цьому, слідчим суддею не встановлено, що внесене клопотання суперечить загальним правилам застосування заходів забезпечення кримінального провадження, які регламентовані ст. 132 КПК України, так як останнє в цілому відповідає нормам кримінального процесуального закону, зокрема, встановленим ст.171 КПК України, оскільки його доводи і додані до нього докази дають достатні підстави прийти до переконання, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження , а потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні , а також може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся з ним.

Зокрема, слідчим суддею досліджено ряд доказів, відомості із яких об`єктивно дають змогу переконатись у дійсності обгрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування такого роду заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

А для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя ураховує неможливість без застосування арешту зберегти визначене у клопотанні майно/речі, яке може бути використане під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадження.

У цьому випадку, слідчий суддя сприймає як слушні доводи слідчого про те, що існує потреба у збереженні майна саме у такому стані, у якому він перебуває після пригоди, так як повернення його власнику з високою вірогідністю може призвести до втрати слідів кримінального правопорушення, як то, транспортний засіб може зазнати змін внаслідок капітального чи поточного ремонту, в тому числі, пов`язаних з амортизаційним зносом його частин, вузлів та агрегатів внаслідок звичайної експлуатації, що в подальшому може значно ускладнити або взагалі унеможливити, зокрема, проведення ряду експертиз, направлених на установлення обставин, що належить установити у цьому кримінальному провадженні.

Зокрема, слідчий суддя виходив із положень ст. 100 КПК України, а також потреби органу досудового розслідування в проведенні ряду експертиз та інших слідчих дій для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, або ж перевірки уже установлених фактичних даних, із числа регламентованих ст. 91 КПК України.

То за такого, слідчий суддя ураховує правову підставу для арешту майна і наслідки застосування такого заходу для інших осіб та приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню у спосіб, що запропонований суб`єктом звернення.

Приймаючи таке рішення, слідчий суддя виходив із норм ч.11 ст. 170 КПК України, відповідно до якої заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, крім цього, бере до уваги у те, що у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 9 червня 2005 р.), так і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 р.) ЄСПЛ зазначив, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи» (справа «Ізмайлов проти Росії», п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 р.).

То за таких умов, у ракурсі установлених фактичних обставин провадження, оцінивши потреби досудового розслідування і можливість досягнення завдань застосування такого роду заходу забезпечення кримінального провадження у цій ситуації, перевіривши визначені законом підстави його застосування та мету, спроможність майна бути доказом у кримінальному провадженні, а так само і процесуальне оформлення правового режиму його використання, слідчий суддя вважає, що накладення арешту на майно, який полягає у тимчасовому позбавленні права на користуванні та розпорядження ним, у даному випадку, відповідатиме засадам розумності та співрозмірності обмеження права задля досягнення завдань кримінального провадження, а так само буде пропорційним визначеній меті.

Позаяк, існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

З цих мотивів, керуючись ст. 131, 132, 170, 172, 173, 369, 370, 376 КПК України,слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити повністю.

Накласти арешт на транспортний засіб марки Renault, модель Magnum 440, реєстраційний номер НОМЕР_1 , тип сідловий тягач Е синього кольору, номер шасі НОМЕР_5 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 від 19 жовтня 2011 року належить ОСОБА_6 , шляхом заборони власнику та будь яким іншим особам розпоряджатися і користуватися ним, у тому числі вносити будь які зміни у технічний стан та зовнішній вигляд.

Накласти арешт на причіп бортовий Е сірого кольору марки SAMRO, модель С121148, реєстраційний номер НОМЕР_2 , номер шасі НОМЕР_7 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_8 від 24 січня 2012 року належить ОСОБА_6 , шляхом заборони власнику та будь яким іншим особам розпоряджатися і користуватися ним, у тому числі вносити будь які зміни у технічний стан та зовнішній вигляд.

Попередити ОСОБА_6 та інших осіб про кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт відповідно до цієї ухвали.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області, який уповноважений здійснювати досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні.

Ухвала підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити учасникам процесу, третім особам, які були присутні під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали її копія надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1