Справа № 458/785/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28.08.2020 м. Турка

Слідчий суддя Турківського районного Львівської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , захисника адвоката ОСОБА_3 , який бере участь в режимі відеоконференцзв`язку з приміщення Франківського районного суду м. Львова, прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду скаргу захисника адвоката ОСОБА_3 на повідомлення про підозру від 09.07.2020 про вчинення ОСОБА_5 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, відомості про який внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000123 від 07.05.2019,

встановив:
19.08.2020 захисник ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді зі скаргою в якій просить скасувати повідомлення про підозру від 09.07.2020, складене дізнавачем Турківського ВП Самбірського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 в кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000123 від 07.05.2019.

В обґрунтування скарги зазначає, що, 09.07 .2020 дізнавачем Турківського ВП Самбірського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України в кримінальному провадженні за № 0000123 від 07.05.2019. Вважає, що повідомлення про підозру від 09.07.2020 є незаконним, необґрунтованим, таким, що порушує права, свободи та інтереси ОСОБА_5 , а тому підлягає скасуванню.

У судовому засіданні в режимі відеоконферензв`язку з Франківським районним судом м. Львова захисник - адвокат ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених у скарзі. Зазначив, що оскаржуване повідомлення про підозру було складено з порушенням процесуальних вимог КПК України, зокрема, підозра оголошена вдруге, оскільки справа вже була скерована до суду з обвинувальним актом та повернута прокурору на підставі Закону № 2617-VIII, в зв`язку з тим, що кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 190 КК України стало проступком. Однак Перехідними положеннями вказаного Закону не передбачено складання другої підозри. Також у повідомленні про підозру дізнавачем не вказано, в якій редакції викладена підозра за ч. 1 ст. 190 КК України, оскільки з 01.07.2020 була змінена санкція вказаної статті. Щодо доказів обґрунтування підори, то зазначив, що дізнавачем не вказано способу вчинення шахрайства, яке має велику схожість зі складом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 192 КК України, за винятком значної майнової шкоди. Також вважає, що в ОСОБА_5 згідно з Постановою КМ України № 832 не було обов`язку спільно проживати з особою, за якою здійснював догляд, не був обмежений у виборі місця праці, а тому всі нарахування отримував на законних підставах. Вказав на недопустимість доказу акту перевірки, яким визначено розміри нарахувань, оскільки перевірка проведена на підставі ухвали слідчого судді, тоді як після 2015 року змінилась судова практика щодо постановлення таких ухвал. Вважає, що в діях ОСОБА_5 відсутній склад проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а тому просив скаргу задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 під час розгляду справи проти задоволення скарги заперечив, зазначив, що повідомлення про підозру вручено ОСОБА_5 особисто і з дотриманням вимог КПК України, зокрема така вручена після повернення судом обвинувального акта внаслідок того, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 190 КК України з 01.07.2020 стало проступком. Повідомлена підозра є обґрунтованою, дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані саме за ч. 1 ст. 190 КК України, оскільки при шахрайстві має місце вилучення майна з фонду власники, іншого володільця, в результаті чого зменшується наявна маса такого майна, а при вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.. 192 КК України, про який вказує захист, винний отримує майнову вигоду, шляхом використання майна, яке лише має перейти у власність певної особи. Вказав також, що на підставі ч. 2 ст. 68 Конституції України незнання законів не звільняє від відповідальності, а тому ОСОБА_5 повинен був знати порядок здійснення догляду за перестарілою особою, визначений Постановою КМ України № 832. Щодо акту перевірки, на який зіслався захисник, то звернув увагу, що ухвала слідчого судді набрала законної сили, а тому підстав ставити її під сумнів немає. З наведених підстав, просив у задоволенні скарги відмовити.

Дізнавач Турківського ВП Самбірського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 на розгляд скарги не з`явився, причин неявки не повідомив, однак його неявка в силу положень ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши надані прокурором матеріали кримінального провадження, слідчий суддя встановив наступні обставини.

Відповідно до положень п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Скориставшись таким правом та дотримавшись процесуальних вимог та строків, захисник ОСОБА_3 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України оскаржив повідомлення про підозру ОСОБА_5 від 09.07.2020 за ч. 1 ст. 190 КК України.

Вирішуючи скаргу слідчий суддя встановив, що ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 02.07.2020 за результатами підготовчого засідання в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 за ч. 1 ст. 190 КК України, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000123 від 07.05.2019 ухвалено рішення про повернення обвинувального акта прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України.

Згідно з положеннями п. 5 ч. 4 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 2617-VIII, який набрав чинності 01.07.2020 обвинувальні акти, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру у кримінальних провадженнях про злочини, що визначені як кримінальні проступки, які направлені до суду до набрання чинності цим Законом і не призначені на момент набрання ним чинності до судового розгляду, повертаються прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України.

Відтак, досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000123 від 07.05.2019 за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України здійснюється органом дізнання Турківського ВП Самбірського ВП ГУ НП у Львівській області проводиться

09.07.2020 дізнавачем Турківського ВП Самбірського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_6 у цьому кримінальному провадженні складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України та яке було вручене в день його складення підозрюваному особисто

Глава 25 КПК України визначає особливості досудового розслідування кримінальних проступків.

Зокрема у ст. 298-4 КПК України, яка міститься у вказаній Главі, визначено, що письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку складається дізнавачем за погодженням із прокурором у випадках та порядку, передбачених цим Кодексом.
Відтак, доводи захисника щодо повторного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального проступку після повернення обвинувального акта судом прокурору для внесення з урахуванням вимог глави 25 Кримінального процесуального кодексу України є безпідставними, а дізнавачем правомірно виконано вимоги як ст. 298-4 КПК України так і дотримано загальних вимог до повідомлення про підозру, які містяться у Главі 22 КПК України «Повідомлення про підозру».
Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що дізнавачем виконано положення кримінального процесуального закону в частині дотримання процесуального порядку повідомлення про підозру.

Щодо доводів захисника про те, що в оскаржуваному повідомленні про підозру не вказано редакції ч. 1 ст. 190 КК України, за якою кваліфіковано дії ОСОБА_7 , то такі доводи слідчий суддя вважає неспроможними, оскільки з 01.07.2020 зміни внесено до санкції ч. 1 ст. 190 КК України, тоді як диспозиція вказаної норми не змінилась, а отже і не змінився склад кримінального проступку.

Окрім цього, сторона захисту в обґрунтування скарги вказує на незаконність оголошеної підозри ОСОБА_5 з підстав недостатності доказів для підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального проступку та відсутність в його діях складу кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, а також на недопустимість доказу акту перевірки, яка проведена на підставі ухвали слідчого судді, оскільки такі перевірки, як зазначає адвокат, не проводяться за ухвалами слідчого судді після 2015 року.

Оцінюючи такі доводи скарги, наведені захистом та враховуючи заперечення прокурора, слідчий суддя за встановлених обставин справи, виходить з наступного.

Підозра це процесуальне рішення прокурора, слідчого, дізнавача (за погодженням із прокурором), яке ґрунтується на зібраних доказах під час досудового розслідування та в якому формується припущення про причетність конкретної особи до вчинення кримінального правопорушення з повідомленням про це такій особі та із роз`ясненням її прав та обов`язків.

Визначення поняття «обґрунтована підозра» міститься, зокрема в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» і означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Також, Європейський суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування, оцінка обґрунтованості підозри не повинна пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направленні справи до суду.

Разом із тим у законі відсутній перелік підстав для скасування повідомлення про підозру.

Системний аналіз положень ст.ст. 276278 КПК України вказує на те, що в разі розгляду скарги на рішення слідчого про підозру слідчий суддя має з`ясувати виконання слідчим положень кримінального процесуального закону в частині дотримання порядку повідомлення про підозру та наявності на день повідомлення про підозру достатніх доказів для підозри особи.

При цьому, питання, які слідчий суддя повинен дослідити під час розгляду скарги на повідомлення про підозру, повинні стосуватися перевірки наступних обставин:

1) чи не спростовані під час досудового розслідування з дня обрання запобіжного заходу (коли слідчий суддя вирішує питання про обрання запобіжного заходу з урахуванням обов`язкової наявності обґрунтованості підозри) докази, що давали підстави для підозри особи;

2) чи немає на день розгляду скарги підстав для визнання доказів недопустимими, в контексті положень ч. 4 ст. 87 КПК України, зокрема якщо слідчим суддею буде встановлено, що будь-які докази, на яких ґрунтується підозра, були отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, оскільки рішення про недопустимість доказів з інших підстав, може бути прийняте виключно судом за результатами судового розгляду обвинувачення по суті.

Водночас слідчий суддя звертає увагу, що на етапі досудового розслідування слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження.

Відповідно до вимог п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України до повноважень слідчого судді - судді суду першої інстанції, належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні. Зокрема, під час вирішення питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, запобіжних заходів та здійснення судового контролю в порядку ст. 206 та 303 КПК України.

Зі змісту ст. 368 КПК України можна зробити висновок, що питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, чи винна особа в його в вчиненні, перевірка обсягу підозри вирішуються судом при ухваленні вироку, тобто на стадії судового провадження.

Оцінивши в сукупності обставини кримінального провадження та, враховуючи достатню наявність доказів про вчинення інкримінованого підозрюваному проступку, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 в контексті її розуміння та визначення ЄСПЛ.

Щодо вирішення питання допустимості доказів, то таке не входить до компетенції слідчого судді, а вирішується під час судового провадження судом в нарадчій кімнаті. А доказів, на яких ґрунтується підозра, що були отримані внаслідок істотного порушення прав і свобод людини, слідчим суддею не встановлено.

Зі скарги, а також з доводів захисника ОСОБА_3 , наведених у ході розгляду справи видно, що він по суті просить слідчого суддю надати оцінку пред`явленій підозрі та фактично висловитися по суті пред`явленого обвинувачення, що може зробити тільки суд при розгляді справи по суті, прийнявши законне та обґрунтоване рішення, встановивши вину або невинуватість певної особи.

З огляду на доводи сторони захисту та заперечення сторони обвинувачення слідчим суддею не встановлено факту спростування під час досудового розслідування доказів, що давали підстави для підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Крім цього, очевидної недопустимості доказів на даній стадії судового провадження без дослідження їх у взаємозв`язку з іншими доказами, слідчий суддя не вбачає.

Відтак, з урахуванням наведених вище положень закону та встановлених обставин кримінального провадження, слідчий суддя дійшов висновку про необґрунтованість скарги адвоката ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_5 .

Керуючись ст. 276- 278, 303-307, 376 КПК України, слідчий суддя

ухвалив:
у задоволенні скарги захисника адвоката ОСОБА_3 на повідомлення про підозру від 09.07.2020 про вчинення ОСОБА_5 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, відомості про який внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000123 від 07.05.2019 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текс ухвали складено та підписано 01.09.2020.

Слідчий суддя ОСОБА_1