справа №619/1098/20
провадження №1-кп/619/289/20
У Х В А Л А
20 серпня 2020 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі:головуючого суддіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
прокурора захисника обвинуваченогоОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.
05 червня 2020 року ухвалою суду вказане кримінальне провадження призначено до судового розгляду .
Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строків тримання під вартою обвинуваченого, так як ризики, які мали місце при обранні запобіжного заходу обвинуваченому, продовжують існувати, а саме він може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення .
Обвинувачений ОСОБА_5 проти продовження строків його тримання під вартою заперечував, посилаючись на стан здоров`я та клопотав про обрання йому запобіжного заходу в виді домашнього арешту
Захисник ОСОБА_4 проти продовження строків тримання під вартою обвинуваченого заперечувала, так як ризики прокурором не доведені. Обвинувачений ОСОБА_5 , крім доньки, має на утриманні батьків, яким також потрібна його допомога, а також за станом здоров`я він не може перебувати в умовах ізоляції.
Заслухавши клопотання прокурора та думку обвинуваченого та його захисника, оцінивши в сукупності всі обставини, в тому числі передбачені п.п.1-11 ч.1 ст.178 КПК України, суд доходить до наступного висновку.
Відповідно до вимог ч.3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Суд вважає, що прокурор не довів наявність всіх обставин, передбачених ст. 194 КПК України, для продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки зазначені у клопотанні обставини свідчать про достатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.
Будь яких доказів, які б свідчили, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені ч.1п.1-5 та ч.2 ст. 177 КПК України прокурор суду не надав.
Згідно Постанови Пленуму № 14 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 19.12.2014 року « Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» у ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків , що виправдовують обмеження свободи , в іншому випадку суд може замінити запобіжний захід на більш м`який.
Відповідно до ЗУ « Про попереднє ув`язнення» та ст..177 КПК України зазначено, що запобіжні заходи застосовуються до підозрюваного, обвинуваченого , засудженого з метою запобігти спробам ухилитися від дізнання, слідства або суду , перешкоджати встановленню істини у кримінальній справі або продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.
У відповідності до Інформаційного Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013 року « Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінально-процесуального кодексу України» вказано, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, зазначеним у ч.1 ст.177 КПК України.
Підставою застосування запобіжного заходу, згідно ч.2 ст.177 КПК України є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків , які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ст.177ч.1 КПК України.
Як зазначено в Рішенні ЄСПЛ « Мамедова проти Росії» (№7064 від 01.06.2006 року) посилання на тяжкість обвинувачення як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що особа переховуватиметься від правосуддя , перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду , беручи до уваги лише тяжкість злочину.
Враховуючи вищевказане суд, при вирішенні питання про продовження застосування запобіжного заходу, суд оцінює тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 у разі визнання його винними у кримінальному злочині, у вчиненні якого він обвинувачується, враховує відсутність тяжких наслідків, відсутність судимостей, той факт, що він має постійне місце проживання та батьків похилого віку , відсутність наміру переховуватись від суду та перешкоджати встановленню фактичних обставин справи , відсутність даних про наявність ризиків, зазначених прокурором.
Виходячи з наведеного, суд вважає можливим змінити ОСОБА_5 запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт,клопотання прокурора таким,що не підлягає задоволенню.
Згідно ст. 181 ч.1 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Відповідно до ст. 181 ч.6 КПК України строк дії ухвали про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 27, 36, 134, 178, 181, 193, 194, 196, 331, 372,2392 КПК України, суд,
П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні клопотання прокурора Дергачівської місцевої прокуратури Харківської області ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Змінити ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід із тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2/два/ місяці.
Покласти на ОСОБА_5 . такі обов`язки:
- прибувати до прокурора та суду за першою вимогою;
- з 20.00 годин по 06.00 годин наступного дня не залишати місце постійного проживання кв. АДРЕСА_2 , без дозволу прокурора та суду.
- повідомляти прокурора та суд про зміну свого місця проживання.
Ухвалу про зміну запобіжного заходу із тримання під вартою на запобіжний захід у вигляді домашнього арешту передати для організації виконання начальнику Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області.
Дергачівський ВП ГУНП в Харківській області повинен негайно поставити на облік ОСОБА_5 та повідомити про це Дергачівський районний суд Харківської області.
Роз`яснити ОСОБА_5 ,. положення ч. 5 ст. 181 КПК України, а саме: працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою ОСОБА_5 мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
ОСОБА_5 з-під варти звільнити негайно.
Копію ухвали про зміну запобіжного заходу вручити ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 ,. негайно після її оголошення.
Ухвала підлягає негайному виконанню та діє по 19 жовтня 2020 року включно.

Повний текст ухвали складено 25 серпня 2020 року .

Слідчий суддя ОСОБА_1