Справа №295/8140/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2020 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про надання дозволу на затримання з метою приводу у кримінальному провадженні №0000087 від 09.01.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

в с т а н о в и в:

Старший слідчий звернувся з клопотанням, в якому просить надати дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В обґрунтування клопотання зазначив, що 07.04.2006 близько 02 год.00 хв. ОСОБА_5 за попередньою змовою з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходилися біля будинку №59 по вул. Гоголівській у м. Житомирі, де із застосуванням насильства, яке не є небезпечним для життя і здоров`я потерпілих, відкрито заволоділи майном ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , чим заподіяли останнім матеріальну шкоду на загальну суму 2937 гривень.
25.04.2006 року за даним фактом відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 порушено кримінальну справу №06/080311 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
25.04.2006 року за даним фактом відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 порушено кримінальну справу № 06/080311 за ознаками злочину передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

26.07.2006 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 притягнуто як обвинуваченого і пред`явлено йому обвинувачення в злочині, передбаченому ч. 2 ст. 187 КК України

27.07.2006 року оголошено в розшук обвинуваченого ОСОБА_5 та досудове слідство зупинено.

29.01.2007 року кримінальну справу відносно ОСОБА_5 виділено в окреме провадження в зв`язку з не встановленням місцезнаходження ОСОБА_5

07.06.2010 року кримінальну справу зупинено на підставі п. 1 ст. 206 КПК України (в ред.. 1960 р.), у зв`язку з розшуком ОСОБА_5

09.01.2013 року СВ Корольовського РВ досудове розслідування відновлено та відомості по кримінальні справі № 07/080095 зареєстровано до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000087.

31.05.2013 року прокурором м. Житомира винесено постанову про перекваліфікацію кримінального правопорушення з ч. 2 ст. 187 КК України на ч. 2 ст. 186 КК України.

30.08.2013 року досудове розслідування за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України зупинено, підозрюваного оголошено у розшук.

Як вказує слідчий, вина ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами: висновком судово-медичної експертизи № 695 від 25.05.2006 року; висновком судово-товарознавчої експертизи № 725 від 26.05.2006 року; показами ОСОБА_7 від 01.08.2006 року, вироком Корольовського районного суду м. Житомира від 21.11.2007 року згідно з яким ОСОБА_6 та ОСОБА_7 засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186КК України.

В обґрунтування клопотання вказано, що з метою забезпечення оперативності та швидкості досудового розслідування, а також досягнення дієвості кримінального провадження ОСОБА_5 , відповідно до вимог ст. 42, 111 КПК України, 17.06.2013 року складено повідомлення про підозру, однак його не вручено внаслідок невстановлення місцезнаходження, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.
Беручи до уваги зазначене вище, на думку слідчого, встановлено достатні відомості, що свідчать про те, що ОСОБА_5 , усвідомлюючи свою причетність до вчинення кримінального правопорушення, умисно переховується від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності і його місцезнаходження не відоме, а тому з метою виконання завдань кримінального судочинства, в частині притягнення винуватих осіб до відповідальності, існує обґрунтована необхідність в затриманні підозрюваного ОСОБА_5 з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 19.09.2019 року було задоволено клопотання прокурора про надання дозволу на затримання ОСОБА_5 з метою приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строк дії ухвали встановлений до 20.11.2019 року.
Враховуючи викладене, з метою запобігання спроб ОСОБА_5 переховуватися від органів слідства, іншим чином перешкоджати досудовому розслідуванню та для забезпечення швидкого та повного досудового розслідування та судового розгляду слідчий просить задоволити клопотання та надати дозвіл на затримання підозрюваного.
В судове засідання прокурор Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_4 не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розглянути дане клопотання без його участі, підтримав з мотивів, викладених в ньому.
Дослідивши клопотання та додані до нього копії з матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Слідчим суддею встановлено, що в провадженні Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження №0000087 від 09.01.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, відносно ОСОБА_5 .
17 червня 2013 року ОСОБА_5 було складено повідомлення про підозру у скоєнні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. Вказане повідомлення про підозру ОСОБА_5 не підписано, доказів про те, що його не вручено внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим КПК України для вручення повідомлень, слідчому судді також не надано.
20 серпня 2013 року підозрюваного ОСОБА_5 було оголошено в розшук, досудове розслідування у справі зупинено.
Відповідно до ст. 280 КПК України досудове розслідування може бути зупинене після повідомлення особі про підозру, в тому числі, коли підозрюваного оголошено в розшук. Після зупинення досудового розслідування проведення слідчих (розшукових) дій не допускається, крім тих, які спрямовані на встановлення місцезнаходження підозрюваного.
Згідно з ст. 282 КПК України у разі потреби проведення слідчих (розшукових) чи інших процесуальних дій зупинене досудове розслідування відновлюється постановою слідчого, прокурора.
Слідчі (розшукові) дії визначені та регламентовано порядок їх проведення главою 20 розділу ІІІ (досудове розслідування) КПК України. Так, відповідно до ч. 1 ст. 223 КПК України слідчими (розшуковими) діями є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. До слідчих (розшукових) дій належать допити, пред`явлення особи чи речей для впізнання, пред`явлення трупа до впізнання, проникнення до житла чи іншого володіння, обшук, огляд, слідчий експеримент, освідування особи, експертизи.
Зі змісту ч. 2 ст. 131 КПК України вбачається, що затримання особи та тримання під вартою є заходами забезпечення кримінального провадження.
За своїм змістом заходи забезпечення кримінального провадження не є слідчими (розшуковими) діями.
Слідчий суддя вважає, що заходи забезпечення кримінального провадження не можуть бути застосовані у кримінальному провадженні, яке зупинене, оскільки такі дії суперечать вимогам ст. 280 КПК України. Виготовлення та звернення до суду з клопотаннями про надання дозволу на затримання з метою приводу та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не є слідчими (розшуковими) діями, спрямованими на встановлення місцезнаходження підозрюваного. У разі необхідності звернутися до слідчого судді з відповідними клопотаннями слідчий, з урахуванням вимог ст. 282 КПК України, зобов`язаний відновити досудове розслідування.
Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків. З викладеного можна зробити висновк, що запобіжні заходи, в тому числі затримання, яке є тимчасовим запобіжним заходом в силу приписів ч. 2 ст. 176 КПК України, можуть бути застосовані виключно до підозрюваного, обвинуваченого.
Дослідивши клопотання та додані до нього докази, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено, що ОСОБА_5 є підозрюваним в розумінні ст. 42 КПК України, оскільки слідчим до клопотання не додано доказів про вручення самої підозри.
Статтею 42 КПК України регламентовано, що підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Відповідно до ст.ст. 276, 278 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу , письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.
Згідно з ст. 111 КПК України повідомлення у кримінальному провадженні є процесуальною дією, за допомогою якої слідчий, прокурор, слідчий суддя чи суд повідомляє певного учасника кримінального провадження про дату, час та місце проведення відповідної процесуальної дії або про прийняте процесуальне рішення чи здійснену процесуальну дію.
Повідомлення у кримінальному провадженні здійснюється у випадках, передбачених цим Кодексом, у порядку, передбаченому главою 11 цього Кодексу, за винятком положень щодо змісту повідомлення та наслідків неприбуття особи.
Статтею 135 КПК України (глава 11) визначено порядок здійснення виклику в кримінальному провадженні, а саме визначено, що особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.
У разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.
Повістка про виклик вручається особі працівником органу зв`язку, працівником правоохоронного органу, слідчим, прокурором, а також секретарем судового засідання, якщо таке вручення здійснюється в приміщенні суду.
Підтвердження отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом регламентовано ст. 136 КПК України, відповідно до якої належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.
Разом з тим, слідчому судді не надано жодних доказів того, що слідчим дотримано визначений кримінальним процесуальним законодавством порядок вручення підозри. Будь-які відомості про направлення повідомлення про підозру ОСОБА_5 , отримання повідомлення дорослими членами сім`ї чи іншою особою, яка з ним проживає, житлово-експлуатаційною організацією за місцем проживання підозрюваного або адміністрації за місцем його роботи, в матеріалах справи відсутні.
З урахуванням викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що старшим слідчим на підставі матеріалів кримінального провадження не доведено, що ОСОБА_5 належним чином повідомлено про підозру або складено повідомлення про підозру, однак його не вручено йому внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_5 в силу ст. 42 КПК України не є підозрюваним в даному кримінальному провадженні, а отже щодо нього не може бути вирішено питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не може бути наданий дозвіл на його затримання.
Беручи до уваги те, що прокурором не доведено та не надано докази, які підтверджують, що ОСОБА_5 є підозрюваним в розумінні ст. 42 КПК України, що органом досудового розслідування вжито заходи для повідомлення ОСОБА_5 про підозру в порядку та у спосіб, передбачені КПК України; клопотання про надання дозволу на затримання подане в кримінальному провадженні, яке є зупиненим, що взагалі виключає можливість звернення з таким клопотанням, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в наданні дозволу на затримання з метою приводу для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Керуючись ст. ст. 188-190, 309, 376 КПК України, слідчий суддя,-

п о с т а н о в и в:

В задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Житомирського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , про надання дозволу на затримання з метою приводу у кримінальному провадженні №0000087 від 09.01.2013 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1