Справа № 629/5689/20
Провадження № 1-кс/629/1053/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2020 року слідчий суддя Лозівського міськрайонного суду Харківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши клопотання слідчого Лозівського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 по кримінальному провадженню за №0001172 від 02.12.2020 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Сніжне, Донецької області, громадянки України, з середньою освітою, вдови, не працюючого, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої,
- 09.07.2001 Харківським обласним судом за ст.143 ч.2,206 ч.2,208,93 п.Е,93 п.Ж,93 п.І,43 КК України до 13 років позбавлення волі, звільненої 31.12.2013 за відбуттям строку покарання,
23.01.2020 Лозівським міськрайонним судом Харківської області за ст.185 ч.2 КК України до 2 років позбавлення волі, із застосуванням ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки,
підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.2 п.13 КК України, -
встановив:

Слідчий Лозівського ВП ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 04.12.2020 звернувся до суду з клопотанням, погодженим прокурором Лозівської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави до ОСОБА_4 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.2 п.13 КК України.
Підставами для застосування запобіжного заходу слідчий вказує, що 02.12.2020, близько 15-00 год., ОСОБА_4 перебуваючи за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , спільно із раніше їй знайомими ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , знаходячись в спальній кімнаті вказаного домоволодіння, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, в ході словесного конфлікту з ОСОБА_7 на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, маючи умисел на умисне вбивство ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, взяла в приміщенні кімнати дерев`яну швабру і нанесла нею ОСОБА_7 декілька ударів по тулубу, від чого швабра зламалась.
Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_4 вийшла із кімнати, та в приміщенні кухні взяла ніж, котрий лежав на столі, після чого підбігла до ОСОБА_7 , який лежав на дивані і тримаючи ніж в правій руці, нанесла ним один удар в область живота справа, чим спричинила тілесне ушкодження у вигляді колото-різаного поранення живота, що зумовило гостру крововтрату, яка і призвела до смерті ОСОБА_7 .
Дане кримінальне правопорушення внесене до єдиного реєстру досудових розслідувань 02.12.2020 за №0001172 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.2 п.13 КК України.
02.12.2020, згідно ст.208 КПК України, ОСОБА_4 була затримана за підозрою у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення о 20-00 год., протокол №66/86 та доставлена до Лозівського ВП ГУНП в Харківській області.
За даним фактом 03.12.2020 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.115 ч.2 п.13 КК України.
Підозрювана ОСОБА_4 свою причетність до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення не заперечувала, просила застосувати до неї більш м`який запобіжний захід домашній арешт.
Відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Слідчий суддя враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, зокрема, Рішення «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, згідно якого тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини.
У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступень суспільної небезпеки цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку. Беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Крім цього, суд враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п.80 рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2011 у справі «Марченко проти України» при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Згідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.
Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши думку підозрюваної і її захисника - адвоката ОСОБА_5 , які наполягали на застосуванні до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу домашнього арешту, внаслідок не доведення прокурором існуючих ризиків, вислухавши думку прокурора, який наполягав на задоволенні клопотання слідчого та обранні підозрюваній ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ОСОБА_4 вчинила особливо тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років або довічне позбавленням волі, має не зняті і не погашені в установленому законом порядку судимості, один з яких за вчинення аналогічного злочину проти життя та здоров`я особи, вдова, не працює, зловживає спиртними напоями, у зв`язку з чим з 2019 перебуває на обліку у лікаря-нарколога, тобто не має соціально сталих зв`язків, враховуючи встановлені існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України: вірогідність переховування підозрюваної від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на свідків, вчинення інших кримінальних правопорушень та оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує їй у разі визнання винною у кримінальному правопорушенні, вчинення нового злочину в період іспитового строку за попереднім вироком та наявність не знятих та не погашених в установленому законом порядку судимостей, відсутність постійного місця роботи та сталих соціальних зв`язків, вважаю, що застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнє для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому слідчий суддя задовольняє клопотання слідчого та обирає запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою.
Слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини, а тому розмір застави підозрюваній ОСОБА_4 не визначає.
Слідчий суддя не ігнорує ті аргументи і доводи, які наводяться підозрюваною та захисником, проте в даному конкретному випадку суд приходить до переконання, що ці аргументи не переважають вимог суспільного інтересу, який полягає у встановленні істини в справі, недопущенню перешкоджання цьому, забезпеченні належної процесуальної поведінки підозрюваної і виконанні процесуальних рішень у справі.
При цьому, суд враховує, що підозрювана не є особою, щодо якої не може бути застосований запобіжний захід у виді тримання під вартою, відповідно до ч.2 ст.183 КПК України.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Керуючись ст.ст.177,182,183,369-372,395 КПК України, слідчий суддя, -

постановив:

Клопотання слідчого СВ Лозівського ВП ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , задовольнити.
Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по кримінальному провадженню №0001172 від 02.12.2020, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».
Строк тримання під вартою визначити до шістдесяти днів, до 30.01.2021 року.
Розмір застави підозрюваній ОСОБА_4 не визначати.
В задоволенні клопотання підозрюваної та захисника про зміну запобіжного заходу, відмовити.
Копію даної ухвали негайно вручити підозрюваній ОСОБА_4 та її захиснику ОСОБА_5 .
Копію даної ухвали негайно направити начальнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» для виконання, слідчому та прокурору, для відома.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня оголошення ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1