Провадження №11-сс/991/705/20
Слідчий суддя: ОСОБА_1
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 жовтня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 ,
ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 03 серпня 2020 року у справі № 757/19108/19-к про відмову у задоволенні скарги на бездіяльність керівника (прокурора) Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальні правопорушення за заявою ОСОБА_6 від 16.03.2019,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення
і встановлені судом першої інстанції обставини
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 03 серпня 2020 року було відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність керівника (прокурора) Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, яка полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальні правопорушення за заявою від 16.03.2019.
Ухвалу від 03 серпня 2020 року слідчий суддя мотивував наступним.
У заяві від 16.03.2019 ОСОБА_6 зазначає, що народний депутат України ОСОБА_7 не виконав свій обов`язок і не розглянув його звернення № 2 від 16.02.2019. У таких діях народного депутата ОСОБА_7 заявник вбачає ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364, 382 КК України.
Проаналізувавши доводи ОСОБА_6 слідчий суддя встановив, що у заяві від 16.03.2019 не були вказані відомості, які б містили ознаки кримінального правопорушення. Так, заявник повідомив про факт звернення до ОСОБА_7 як до народного депутата України та відсутність відповіді на звернення. Заявник розцінює як злочинні дії народного депутата України відсутність розгляду його звернення, однак не вказує у чому полягає кримінальний характер таких дій. Отже, інформація, наведена ОСОБА_6 у заяві від 16.03.2019, не дає можливість встановити ознаки кримінального правопорушення як такого, а тому підстави для внесення відомостей до ЄРДР в уповноваженої особи НАБУ та САП були відсутні.
Тому, слідчий суддя дійшов висновку, що зважаючи на те, що ОСОБА_6 у заяві від 16.03.2019 не вказав конкретні факти, які б могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, це є підставою для відмови у внесенні відомостей до ЄРДР.

Вимоги апеляційної скарги
і узагальнені доводи особи, яка її подала
Не погодившись із вказаною вище ухвалою слідчого судді, ОСОБА_6 було подано апеляційну у скаргу, у якій він прохав скасувати ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 03 серпня 2020 року та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу (повернути справу для розгляду судом першої інстанції). З огляду на те, що розгляд справи із подальшим постановленням ухвали від 03.08.2020 відбувся за його відсутності, прохав поновити йому строк для звернення із апеляційною скаргою.
На обґрунтування своєї апеляційної скарги ОСОБА_6 зазначено наступне.

Слідчий суддя дійшов помилкових висновків, коли встановив, що за його заявою від 16.03.2019 не слід розпочинати досудове розслідування та вносити за викладеними ним фактами відомості до ЄРДР.

Стаття 214 КПК України передбачає обов`язок внести відомості до ЄРДР у разі звернення особи із заявою про вчинення злочину, однак уповноважена особа САП такі дії не вчинила.

Посилання слідчого судді на положення постанови від 16.05.2019 Верховного Суду є неналежним доказом, оскільки вона суперечить вимогам ст. 214 КПК України.

Позиції учасників судового провадження
Ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду 17.08.2020 задоволено клопотання ОСОБА_6 про здійснення судового засідання по розгляду апеляційної скарги в режимі відеоконференції з Львівським апеляційним судом.
Про дату та час дистанційного судового засідання у режимі відеоконференції ОСОБА_6 повідомлений належним чином (а.с. 158), однак у судове засідання до приміщення Львівського апеляційного суду не з`явився. 16 вересня 2020 року на адресу суду надійшло письмове клопотання ОСОБА_6 про відкладення розгляду справи до закінчення карантинних заходів та перебування його на самоізоляції, як особи, що досягла 67-річного віку.
Уповноважений представник Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Офісу Генерального прокурора у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином (а.с. 156), причини неявки суду не повідомив.

Колегія суддів, вирішуючи питання про можливість здійснення судового розгляду за відсутності ОСОБА_6 , враховуючи його клопотання про відкладення розгляду справи до закінчення карантинних заходів, зазначає наступне.

Протоколом № 54 позапланового засідання міської комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій Львівської міської ради від 01.09.2020 вирішено:

- пункт 2: «відповідно до Постанови кабінету Міністрів України від 26.08.2020 № 760 «Зміни, що вносяться до актів Кабінету Міністрів України» (далі - Постанова) встановити на території м. Львова карантин до 31 жовтня 2020 року»;

- пункт 3.1: «залежно від епідемічної ситуації у м. Львові встановлюється «зелений». «жовтий», «помаранчевий» або «червоний» рівень епідемічної небезпеки поширення COVID-19».

На позачерговому засіданні Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій, що відбулось 10 вересня 2020 року, було затверджено рішення про перегляд рівнів епідемічної небезпеки поширення COVID-19. Станом на день розгляду справи у м. Львові встановлений помаранчевий рівень епідемічної небезпеки поширення COVID-19.

Втім до переліку протиепідемічних обмежень, встановлених для «помаранчевого» рівня епідеміологічної небезпеки, обмеження щодо участі фізичних осіб у судових засіданнях не застосовуються. Також особи, що досягли 67-річного віку, не входять до переліку тих осіб, які підлягають самоізоляції (п.п. 14, 18-20 Постанови).

Метою звернення особи із апеляційною скаргою є ефективне забезпечення права на оскарження рішення слідчого судді з дотриманням принципу розумності строку. Судом були створені усі умови для реалізації ОСОБА_6 права на судовий захист та забезпечення його участі у судовому засіданні, в тому числі в режимі відеоконференції. Втім колегія суддів не вважає слушними доводи ОСОБА_6 про необхідність відкладення апеляційного розгляду через поширення коронавірусної інфекції на невизначений термін. Тому, з метою дотримання строків розгляду апеляційної скарги, судовий розгляд здійснено за відсутності учасників судового провадження.

Мотиви суду
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали апеляційного провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.
Згідно із ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Вирішуючи порушене ОСОБА_6 питання про поновлення йому строку апеляційного оскарження ухвали слідчого судді, колегія суддів зазначає.
Як вбачається із матеріалів скарги, ухвала слідчого судді Вищого антикорупційного суду, яка є предметом апеляційного оскарження, постановлена 03 серпня 2020 року за відсутності ОСОБА_6 . Копію ухвали ОСОБА_6 отримав поштою 11.08.2020 (а.с. 119). В той же день ОСОБА_6 направив поштовим зв`язком апеляційну скаргу (а.с. 120). А тому, відповідно до приписів п. 3 ч. 2 ст. 395 КПК України строк апеляційного оскарження ним не пропущений.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Частиною 1 ст. 306 КПК України визначено, що скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора розглядаються слідчим суддею місцевого суду, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - слідчим суддею Вищого антикорупційного суду.

Так, ч. 1 ст. 214 КПК України передбачено, що слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Частиною 2 цієї статті визначено, що досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. При цьому, в реєстрі, серед іншого, згідно з п.4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України, зазначається короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Аналогічні вимоги закріплені у п. 1 Розділу 2 Глави І Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, затвердженого Наказом Генеральної прокуратури України від 06.04.2016 № 139 (який діяв станом на день звернення із заявою про злочин, далі - Наказ).

Крім того, ч. 2 Розділу 1 Глави ІІ Наказу закріплює, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема - мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом.

Із зазначеного вище слідує, що реєстрації в Єдиному реєстрі досудових розслідувань підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про вчинення кримінального правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин є існування об`єктивних даних, які дійсно свідчать про наявність ознак відповідного злочину. Якщо таких даних немає, то відповідні відомості не можуть вважатися такими, що мають бути обов`язково внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

З аналізу вищенаведених положень кримінального процесуального законодавства колегія суддів вбачає, що у разі не наведення заявником у заяві чи повідомленні про вчинення злочину об`єктивних обставин, які можуть свідчити про вчинення злочину, тобто - суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого КК України, таке повідомлення не може бути зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань.

Крім того, норми чинного процесуального законодавства закріплюють обов`язок здійснити фіксацію наданих особою відомостей про кримінальне правопорушення, достатніх для реалізації завдань кримінального провадження, а не будь-якої інформації, направленої особою як заяви про вчинення злочину.

Так, 16.03.2019 на ім`я керівника САП ОСОБА_6 надіслав заяву/повідомлення про кримінальне правопорушення (звернення № 7), в якій повідомив, що 16.02.2019 ним було подано рекомендованим листом з повідомленням про вручення заяву/повідомлення про кримінальні правопорушення № 2 до депутата Верховної Ради України ОСОБА_7 , яку останній отримав 20.02.2019. На момент подання заяви до САП йому невідомі відомості про вчинення депутатом, встановлених його посадовими обов`язками дій по передачі фактів (копії) заяви/повідомлення про кримінальне правопорушення (звернення ОСОБА_6 до депутата ОСОБА_7 № 2 від 16.02.2019) до директора НАБУ. У таких діях депутата ОСОБА_6 вбачає ознаки кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 364, 382 КК України.

Листом № 06-18597-18 від 27.03.2019 начальник відділу САП ОСОБА_8 направив звернення ОСОБА_6 для розгляду до Національного антикорупційного бюро (а.с. 56).

Старшим детективом - заступником керівника Четвертого відділу детективів Другого підрозділу детективів НАБУ ОСОБА_9 розглянуто звернення ОСОБА_6 № 7 від 16.03.2019 і повідомлено, що в НАБУ вже було розглянуто звернення ОСОБА_6 № 23 від 16.03.2019 щодо аналогічних фактів, про що надано відповідь (а.с. 57).

Тобто посадові особи Спеціалізованої антикорупційної прокуратури та Національного антикорупційного бюро, за наслідком розгляду звернення № 23 від 16.03.2019 ОСОБА_6 , встановили, що воно не містить очевидних ознак кримінального караного діяння, надали йому письмову відповідь. Звернення № 7 від 16.03.2019 містить аналогічні відомості та факти, що і у зверненні № 23 від 16.03.2019, про що надано письмову відповідь. За таких обставин посадові особи Спеціалізованої антикорупційної прокуратури бездіяльність не допустили, а самостійне наведення ОСОБА_6 у заяві чи повідомленні про вчинення злочину статей КК України без викладення реально існуючих фактичних обставин щодо його вчинення не можна вважати належним інформуванням правоохоронного органу відносно наявності вчинюваного протиправного діяння, передбаченого статтями Особливої частини КК України.

Тому, колегія суддів дійшла висновку, що слідчий суддя прийшов до цілком вірних висновків щодо відмови у задоволенні скарги ОСОБА_6 на бездіяльність уповноважених осіб Спеціалізованої антикорупційної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінальних правопорушень за його заявою/повідомленням про кримінальне правопорушення № 7 від 16.03.2020.

Твердження ж ОСОБА_6 щодо неналежного посилання слідчим суддею в оскаржуваній ухвалі на положення Постанови Верховного Суду від 16 травня 2019 року спростовуються приписами ч. 6 ст. 13 та ч. 1 ст. 36 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», згідно яких висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права, а Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом. Тому слідчий суддя Вищого антикорупційного суду цілком правомірно врахував правову позицію Верховного Суду при ухваленні судового рішення.

Окремо Суд звертає увагу, що апеляційна скарга не містить обґрунтування ймовірно допущених слідчим суддею порушень, які б могли стати підставою для скасування ухвали від 03 серпня 2020 року, та посилань на відповідні підстави для скасування рішення слідчого судді, визначені ст. 409 КПК України.

В силу вимог п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду суд апеляційної інстанції має право залишити вирок або ухвалу без змін.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді щодо відсутності підстав для задоволення скарги ОСОБА_6 через відсутність у його заяві № 7 від 16.03.2019 конкретних фактів, які б могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, що стало підставою для відмови у внесенні відомостей до ЄРДР, а апеляційна скарга не містить доводів щодо порушень, допущенних слідчим суддею під час постановлення ухвали від 03 серпня 2020 року. Зазначене є підставою для залишення апеляційної скарги ОСОБА_6 без задоволення, а ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 03.08.2020 без змін.

Керуючись статтями 214, 303-304, 376, 405, 407, 418, 532 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 03 серпня 2020 року у справі № 757/19108/19-к залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 03 серпня 2020 року без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4