ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи : 663/3447/19
Номер провадження : 11-кп/819/126/21 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія : ч.2 ст.121 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2021 року січня місяця 19 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

Секретар судового засідання: ОСОБА_5

З участю прокурора: ОСОБА_6

захисника : ОСОБА_7
обвинуваченого : ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні в залі Херсонського апеляційного суду в режимі відеоконференції виділені матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0001459 від 17.09.2019 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Скадовського районного суду Херсонської області від 02 грудня 2020 року щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,
в с т а н о в и л а :
Ухвалою Скадовського районного суду Херсонської області від 02 грудня 2020 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 до 30.01.2021 року включно.
На вказану ухвалу суду захисник подав апеляційну скаргу, в якій вважає ухвалу суду необґрунтованою та незаконною і такою, яка підлягає скасуванню.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що прокурор у клопотанні про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою лише перелічив ризики, передбачені п.п.1,2,3 ст.177 КПК України, та не навів жодного доказу на підтвердження існування цих ризиків. Також прокурором не доведено, що відносно обвинуваченого ОСОБА_8 недостатньо застосувати більш м`який запобіжний захід для запобігання ризикам, зазначеним у клопотання. При цьому, в клопотанні взагалі відсутнє об`єктивне обґрунтування щодо неможливості застосування більш м`якого виду запобіжного заходу.
Вважає, що ризику неявки обвинуваченого на судовий розгляд цілком може запобігти обраний запобіжний захід у виді домашнього арешту за адресою : АДРЕСА_1 , яке винаймає його співмешканка ОСОБА_9 , з покладанням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Щодо перешкоджання здійснення правосуддя, то вказаний ризик взагалі не існує, оскільки підозрюваний не лише не перешкоджає, а й усіляко сприяє встановленню істини у справі.
Ризику щодо незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженню також не існує, оскільки всі ключові свідки вже допитані судом, залишається лише недопитаним свідок ОСОБА_10 місце проживання та перебування якого нікому невідомо.
Вважає, що в даній справі порушена «розумність» строку тримання під вартою, оскільки жодних нових доказів, які б підтверджували вину обвинуваченого, за цей час не встановлено, а можливості їх отримати вичерпані.
Просить ухвалу Скадовського районного суду Херсонської області від 02 грудня 2020 роду відносно ОСОБА_8 скасувати, постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_8 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою та змінити обраний ОСОБА_8 запобіжний захід на більш м`який у виді домашнього арешту, заборонивши йому залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 в період часу з 20 год.00 хв. до 06 год.00 хв. наступного дня.
Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до наступних висновків.
Частиною першою ст.404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» гарантується право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Рішенням Конституційного суду України №4-р/2019 від 13.06.2019 року було вирішено питання про можливість оскарження стороною захисту ухвал щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або у продовженні його строку.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у виді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Зазначені вимоги закону судом першої інстанції дотримані.
Із виділених матеріалів кримінального провадження вбачається, що в провадженні Скадовського районного суду Херсонської області знаходиться кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, судовий розгляд відносно якого ще триває.
Приймаючи рішення про продовження строку тримання від вартою, суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, відсутністю міцних соціальних зв`язків, що в Скадовському районі Херсонської області ОСОБА_8 перебував на заробітках та не має постійного місця проживання і джерел доходів, перебуваючи під вартою, вчиняв спроби впливу на свідків, що в цілому свідчить про наявність реального ризику, а також може переховуватися від досудового розслідування та суду.
Продовжуючи строк дії запобіжного заходу, суд має перевірити чи не зменшилися на стадії судового розгляду встановлені раніше ризики і чи зможе більш м`який запобіжний захід запобігти цим ризикам.
На думку колегії судів, суд першої інстанції вірно врахував дані про особу обвинуваченого та дійшов правильного висновку про те, що доцільно було продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 строк тримання під вартою до 30.01. 2021 року.
Виходячи з даних матеріалів провадження, висновки суду першої інстанції відносно того, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, визначені при застосуванні вказаного запобіжного заходу, не зменшились та є обґрунтованими.
Крім того, колегія суддів звертає увагу на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_8 у разі визнання винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні.
Зокрема, враховуючи, що ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 10 років, відсутність міцних соціальних зв`язків та постійного місця проживання на території Херсонської області, тому існує наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, - можливість переховування від суду.
Зазначені обставини, на думку колегії суддів, дають достатні підстави вважати, що у разі відмови у продовженні строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 та зміни запобіжного заходу на більш м`який, перебуваючи на свободі, останній може вчинити активні дії щодо переховування від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою з метою забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків та запобігання спробам перешкоджати правосуддю та встановленню істини у кримінальному провадженні, що свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, а тому доводи апелянта, який це заперечує, є безґрунтовними.
Саме продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 на думку колегії суддів, відповідає охороні прав і інтересів, як суспільства, так і свідків, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Посилання апелянта на те, що відносно обвинуваченого можливо застосувати більш м`який вид запобіжного заходу домашній арешт за адресою : АДРЕСА_1 , яке наймає співмешканка обвинуваченого, не зменшує встановлених судом ризиків, так як ці посилання не підтверджують міцних соціальних зв`язків та не є постійним місцем проживання обвинуваченого, тому перебування ОСОБА_8 під домашнім арештом за вказаною адресою зумовить ризик переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
З огляду на вищевикладене, твердження захисника про недоведеність обставин, які виправдовують необхідність продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, та можливість застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, є непереконливими.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів суспільства. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Зважаючи на викладене, підстав для скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги захисника, колегія суддів не знаходить.
Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_8 під час апеляційного розгляду колегією суддів не встановлено.
Керуючись ст.ст.404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення, а ухвалу Скадовського районного суду Херсонської області від 02 грудня 2020 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_8 до 30.01.2021 року включно - залишити без зміни.
Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення та оскарженню в касаційній інстанції не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 (підпис) ОСОБА_3 (підпис) ОСОБА_4 (підпис)