УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.10.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001205 від 06.10.2019 року, за ознаками скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 368-4 КК України КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1.Фактичні обставини даного кримінального провадження.
16.10.2020 року до слідчого управління із заявою про вчинення злочину звернувся громадянин України, який повідомив, що невстановлені особи за попередньою змовою мають намір заволодіти обманним шляхом майном держави в особливо великих розмірах, а саме будинком у м. Одесі, та пропонують йому неправомірну вигоду за державну реєстрацію права власності.
За вказаним фактом СУ ГУНП в Одеській області розпочате кримінальне провадження № 000001205 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 368-4 КК України, від 16.10.2020 року.
Досудовим розслідуванням встановлено, що, 16.10.2020 року до слідчого управління із заявою про вчинення злочину звернувся громадянин України, який повідомив, що невстановлені особи за попередньою змовою мають намір заволодіти обманним шляхом майном держави в особливо великих розмірах, а саме будинком у м. Одесі.
За вказаним фактом СУ ГУНП в Одеській області розпочате кримінальне провадження № 000001206 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, від 16.10.2020 року.
Під час досудового розслідування по кримінальному провадження встановлено, що до скоєння вказаних кримінальних правопорушень можуть бути причетні одні і ті особи.
Прокурором Одеської обласної прокуратури, 17.10.2020, матеріали кримінального провадження за № 0001206 від 06.10.2020, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, об`єднані до матеріалів кримінального провадження за №001205 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 368-4 КК України.
Під час досудового слідства, також встановлено, що до скоєння кримінального правопорушення може бути причетна особа, яка пересувається на автомобілі марки «SKODA OCTAVIA VIA» VIN COD TMBAC 2 №EXJB008401 д/з НОМЕР_1 , яка належить гр. ОСОБА_5 .
На підставі вищевикладеного, є достатні підстави вважати, що у вказаному автомобілі марки «SKODA OCTAVIA VIA» VIN COD TMBAC 2 №EXJB008401 д/з НОМЕР_1 , який належить гр. ОСОБА_5 , можуть зберігатись чорнові записи, блокноти інші носії інформації на яких відображено інформація про обставини скоєння кримінального правопорушення та слугуватимуть доказами для встановлення об`єктивної істини у вказаному кримінальному провадженні.
З метою врятування майна та безпосереднім переслідуванням підозрюваної особи, слідчим СУ ГУНП в Одеській області, 20.10.2020 на підставі ч. ч. 1, 3 ст. 233 КПК України, з метою врятування майна та безпосереднім переслідуванням підозрюваної особи, в порядку ст. 236 КПК України, у період часу з 21годин 00 хвилин по 22 годин 25 хвилин проведено обшук в автомобілі марки «SKODA OCTAVIA VIA» VIN COD TMBAC 2 №EXJB008401 д/з НОМЕР_1 , який належить гр. ОСОБА_5 , в ході якого було виявлено та вилучено: мобільний телефон марки « Samsung» імеі: НОМЕР_2 , імеі: НОМЕР_3 ; сім карта мобільного оператору; банківська картка № НОМЕР_4 ; банківська картка № НОМЕР_5 ; банківська картка № НОМЕР_6 ; банківська картка № НОМЕР_7 ; флеш накопичувач SP № 17025133; флеш накопичувач VERICO; аркуш паперу з записами; документи в трьох папках.
2.Обґрунтування поданого клопотання.
Сторона обвинувачення звертається з клопотанням, обґрунтовуючи його тим, що , є достатні підстави вважати, що вищевказані виявлені та вилучені речі з автомобіля марки «SKODA OCTAVIA VIA» VIN COD TMBAC 2 №EXJB008401 д/з НОМЕР_1 , який належить гр. ОСОБА_5 , мають значення речових доказів, зберегли на собі слідову інформацію про обставини скоєння кримінального правопорушення та слугуватимуть доказами для встановлення об`єктивної істини у вказаному кримінальному провадженні.
Постановою слідчого від 20.10.2020, вище перелічене вилучене в ході обшуку майно, у відповідності до ст. 98 КПК України, визнано речовими доказами, оскільки в органу досудового розслідування є достатньо підстав вважати що воно є об`єктом протиправних дій, які зберегли на собі сліди вчинення зазначених протиправних діянь, виявити які вдасться лише за допомогою проведення слідчих дій, та відповідних експертиз із залученням судових експертів.
Враховуючи, що на вилучених під час обшуку сім картах операторів мобільного зв`язку може міститься інформація, яка носить доказових характер у зазначеному кримінальному провадженні (номери телефонів осіб, які причетні до скоєння злочинів), в зв`язку з чим накладання арешту на вилучене майно є необхідним для проведення додаткових, детальних оглядів, аналізу, проведенні слідчих дій, призначенні судових експертиз, з метою отримання доказів, виявлення та сприяння розкриттю аналогічних злочинів, оскільки вилучені предмети та речі можуть містити інформацію, яка викриває незаконну діяльність групи, тому мають суттєве значення для подальшого розслідування вказаного кримінального провадження.
3. Позиції учасників з приводу порядку розгляду даного клопотання.
Від прокурора надійшла заява про розгляд клопотання без його участі.

Від представника власника майна адвоката ОСОБА_6 надійшла заява про розгляд клопотання без його участі. Відповідно до заяви, представник власника майна частково заперечував проти задоволення клопотання, зазначивши, що вилучені речі цінності для власника, окрім банківської картки № НОМЕР_5 та документів в папці, не мають.

4. Висновки слідчого судді.
Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
4.1. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про арешт майна.
Ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Ч. 2 ст. 170 КПК України - арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 3 ст. 170 КПК України - у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.
Ч. 11 ст. 170 КПК України - заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
4.2. Правова підстава та мета арешту майна.
21.10.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 190, ч. 1 ст. 368-4 КК України.
Відповідно до долученого до матеріалів клопотання протоколу обшуку від 20.10.2020 року, з метою врятування майна та безпосереднім переслідуванням підозрюваної особи, проведено обшук в автомобілі марки «SKODA OCTAVIA VIA» VIN НОМЕР_8 д/з НОМЕР_1 , який належить гр. ОСОБА_5 , в ході проведення якого були вилучені речі та документи, перелік яких міститься в клопотанні.
Слідчим суддею встановлено, що вилучене майно відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки вилучені мобільний телефон, сім-карта, флеш-накопичувач, документи, можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. На вилучених під час проведення обшуку банківських картках можуть міститися грошові кошти, набуті кримінально-протиправним шляхом.
Як вбачається з постанови про визнання предметів речовими доказами від 20.10.2020 року, вилучене під час проведення обшуку майно визнане речовими доказами в рамках кримінального провадження №0001205 від 06.10.2019 року.
Також, вилучені речі та документи необхідні для подальшого проведення необхідних слідчих дій та експертних досліджень, з метою встановлення слідів кримінального правопорушення.
ОСОБА_5 повідомлено про підозру, зокрема, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, санкція якої передбачає додаткове покарання у вигляді конфіскації майна, що також свідчить про наявність правових підстав для накладення арешту на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_5 , в цілях забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечені збереження речових доказів, а також з метою забезпечення в подальшому можливої конфіскації майна, як виду покарання, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та з метою проведення необхідних слідчих дій та експертних досліджень з вказаним майном.
4.3. Завдання та необхідність арешту частини майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучені речі можуть бути використані в якості речових доказів в рамках даного кримінального провадження, а також необхідні для забезпечення конфіскації майна як виду покарання.
При цьому, оскільки такі речі можуть містити відповідну доказову інформацію в рамках даного кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що існує ризик її можливого знищення та зміни, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.
Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту майна на зазначені у клопотанні речі.
4.4. Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, конфіскації майна як виду покарання, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності. При цьому дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.
При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.
4.5. Висновки слідчого судді.
На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення ряду слідчих дій та експертних досліджень, з метою забезпечення в подальшому можливої конфіскації майна, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню.
Враховуючи те, що існує ризик зміни або приховування майна, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, слідчий суддя вважає за необхідне накласти заборону розпорядження та користування зазначеним майном, з метою запобігання вищевказаному ризику.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу Одеської обласної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0001205 від 06.10.2019 року, за ознаками скоєння кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 368-4 КК України КК України задовольнити.

Накласти арешт, із забороною розпорядження та користування, на майно, вилучене в ході обшуку з автомобіля марки «SKODA OCTAVIA VIA» VIN COD НОМЕР_9 , д/з НОМЕР_1 , який належить гр. ОСОБА_5 а саме:

- мобільний телефон марки «Samsung» імеі: НОМЕР_2 , імеі: НОМЕР_3 ;

- сім карту мобільного оператору; банківська картка № НОМЕР_4 ;

- банківську картку № НОМЕР_5 ;

- банківську картку № НОМЕР_6 ;

- банківську картку № НОМЕР_7 ; флеш накопичувач SP № 17025133;

- флеш накопичувач VERICO; аркуш паперу з записами;

- документи в трьох папках.

Виконання ухвали покласти на слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 ..

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1