Справа 301/1549/19
№ 1-кп/303/285/20
номер рядка стат. звіту 18,22, 43,47
У Х В А Л А

10 грудня 2020 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
у складі колегії: головуючого судді ОСОБА_1
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3
секретар судового засідання ОСОБА_4
провівши відкрите підготовче судове засідання в залі суду в м. Мукачеві у кримінальному провадженні № 0000334 внесеному до ЄРДР 03.04.2018 року за обвинуваченням:
? ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ,
- у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених: ч.4 ст.189, ч.3 ст. 289 КК України,
? ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,
- у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.189 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
сторони обвинувачення - прокурора ОСОБА_14
сторони захисту - обвинувачених: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,
ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_16
- захисників: (адвокатів) ОСОБА_17 ,
ОСОБА_18 , ОСОБА_19

В С Т А Н О В И В:

02 серпня 2019 року, до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області, для розгляду по суті надійшов обвинувальний акт за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених: ч.4 ст.189, ч.3 ст. 289 КК України, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.189 КК України, з додатками.
На момент надходження обвинувального акту до суду, відсутні відомості щодо застосування відносно кожного з обвинувачених запобіжного заходу.
Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 01.10.2019 року повернуто прокурору прокуратури Закарпатської області обвинувальний акт у даному кримінальному провадженні для усунення недоліків.
Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду від 28.01.2020 року, - апеляційну скаргу прокурора задоволено, ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 01.10.2019 року, - скасовано, та повернуто до суду першої інстанції на новий розгляд.
Зі змісту ухвали апеляційної інстанції вбачається, що мотивом та підставою скасування ухвали Мукачівського міськрайонного суду від 01.10.2019 року про повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків стало те, що повний текст ухвали Мукачівського міськрайонного суду від 01.10.2019 року було підписано суддями: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та не підписано третім суддею із складу суду, який розглядав справу головуючим ОСОБА_1 .
При цьому, судом апеляційної інстанції не вирішено по суті питання щодо відповідності обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України, які стали підставою повернення обвинувального акту прокурору судом першої інстанції, що у свою чергу, перешкоджає подальшому судовому провадженню та може надалі слугувати підставою для скасування рішення суду першої інстанції у даному кримінальному провадженні.
Прокурор вважає за можливе призначити судовий розгляд кримінального провадження у відкритому судовому засіданні, обвинувачені залишили вирішення даного питання на розсуд суду, їх захисники вважають, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору для усунення недоліків.
Вислухавши думку учасників судового провадження, перевіривши обвинувальний акт з додатками на відповідність вимогам кримінального процесуального Кодексу України, суд вважає, що обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору з наступних підстав.
Згідно зі ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
Відповідно до п.13 ч.1 ст.3 КПК обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність, яке висунуте в порядку, встановленому цим кодексом. Разом з цим ч.1 ст.337 КПК передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в його межах, крім випадків, передбачених цією статтею.
Отже, розгляд справи без формулювання обвинувачення є неможливим, а винесене рішення буде вважатися незаконним. Адже відповідно до ч.3 ст.374 КПК у разі визнання особи виправданою або винуватою в мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів, статті відповідного закону, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, адже правова норма кваліфікації має відповідати формулюванню обвинувачення.
Так, у ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягає доказуванню, зокрема подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), що виходячи з суті цієї статті має відображатися в обвинувальному акті, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, як виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими.
Як вбачається з п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві» від 24.10.2003 р. №8, суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити данні про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.
Вказаний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.
Судом встановлено, що обвинувальний акт за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених: ч.4 ст.189, ч.3 ст. 289 КК України, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.189 КК України, не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а саме: шляхом порівняння викладених в обвинувальному акті «фактичних обставин кримінальних правопорушень» та «формулювання обвинувачення» щодо кожного з 9-ти обвинувачених, вбачається, що:
- форма і зміст обвинувального акту в частині викладу «фактичних обставин кримінальних правопорушень» містить дані, де громадяни: ОСОБА_13 , ОСОБА_20 , ОСОБА_7 , ОСОБА_21 , ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_22 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 мають статус «підозрюваних», а не «обвинувачених», що відповідно до положень ст. 277 КПК України, становить зміст повідомлення про підозру;
- слідчий обмежився тим, що фактично «продублював» виклад «фактичних обставин кримінальних правопорушень», розділивши їх словосполученням «формулювання обвинувачення», при цьому, виклавши формулювання обвинувачення всім обвинуваченим ідентично одне-одному, не виконавши вимог ч.2 ст. 291 КПК України та не врахувавши вимоги ст. 91 КПК України;
- фактичні обставини кримінальних правопорушень, які прокурор вважає встановленими, в обвинувальному акті викладені не повно, а саме: відсутнє підтвердження спричинення потерпілому ОСОБА_23 тілесних ушкоджень (в область грудей, голови та шиї), підтвердження вартості транспортного засобу потерпілого ОСОБА_23 яким незаконно заволоділи ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та двоє навстановлених осіб; відсутнє підтвердження вартості транспортного засобу потерпілого ОСОБА_24 .. Крім того, не описано, яким чином невстановлені досудовим розслідуванням особи, відомості щодо яких взагалі відсутні, розподілили між собою ролі та які саме дії під час вимагання грошових коштів від потерпілих: ОСОБА_24 , ОСОБА_25 та ОСОБА_23 виконував кожен з них. Відсутнє підтвердження застосування до потерпілого ОСОБА_25 насильства, що є небезпечним для життя і здоров`я;
- правова кваліфікація дій кожного з обвинувачених, в обвинувальному акті містить тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а не точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення щодо кожного обвинуваченого;
- слідчий підсумовуючи обвинувачення, цитує норми особливої частини кримінального кодексу із зазначенням відповідних статей, а при формулюванні обвинувачення наводить обставини вчиненого злочину, які не відповідають диспозиції інкримінованої статті;
- у даному обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні практики ЄМПЛ та і розумінні КПК України, не зважаючи на те, що слідчий його так назвав і навіть підкреслив виділивши "жирним" шрифтом, а прокурор таке «затвердив»;
- формальний підхід слідчого до викладення обвинувального акта в частині індивідуалізації обвинувачення кожного з 9-ти обвинувачених, вбачається в тому, що формулювання обвинувачення кожного з 9-ти обвинувачених, починається абзацом «Так, ОСОБА_5 з ОСОБА_6 , … далі за текстом…», обставини, які пом`якшують чи обтяжують покарання особи, викладені в одному абзаці для всіх разом обвинувачених.
У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відсутність в обвинувальному акті чіткого формулювання обвинувачення та правової кваліфікації дій кожного з дев`яти обвинувачених, унеможливлює якісно і в повній мірі здійснювати захист кожному з них від пред`явленого обвинувачення, що, безперечно, порушує право особи на захист, як наслідок слугує беззаперечною підставою для скасування вироку суду.
Неконкретність обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, порушує забезпечення права кожного з обвинувачених на захист.
Такий недолік обвинувального акту, як неконкретність обвинувачення виключає можливість прийняття матеріалів кримінального провадження до судового розгляду. Обвинувальний акт із вказаним недоліком повинен бути повернутий прокурору.
З урахуванням того, що в обвинувальному акті відсутнє формулювання обвинувачення в розумінні п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, а за правилами ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, який висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, суд дійшов до висновку про наявність обставин, що перешкоджають судовому розгляду обвинувального акту щодо вказаних осіб.
Обов`язок перевірити обвинувальний акт на відповідність вимогам закону покладається на суд першої інстанції у підготовчому судовому засіданні, якщо обвинувальний акт не відповідає вимогам КПК України, суд згідно п.3.ч.3 ст.314 КПК України має право у підготовчому засіданні повернути обвинувальний акт прокурору.

Керуючись: ст.ст. 291, 314 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000334 внесеному до ЄРДР 03.04.2018 року за обвинуваченням: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених: ч.4 ст.189, ч.3 ст. 289 КК України, ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.189 КК України, повернути прокурору Закарпатської обласної прокуратури для усунення порушень вимог КПК України.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Закарпатського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3