Справа № 192/1156/20
Провадження № 1-в/192/315/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2020 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт Солоне Солонянського району Дніпропетровської області подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України стосовно засудженого

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області, на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України, засудженого вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 березня 2018 року за ч. 1 ст. 309, ст. 75 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим троком 1 рік; ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 листопада 2018 року на підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом складання покарання призначеного вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 березня 2018 року, більш суворим, призначеним за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 березня 2018 року остаточно призначене покарання у виді 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки; ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 вересня 2019 року направлений для відбування покарання строком на 4 роки,

про приведення вироку у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ

Початок строку: 09.10.2019 року

Кінець строку: 19.10.2023 року

В С Т А Н О В И В :

Начальник Державної установи «Солонянська виправна колонія №21» Міністерства юстиції України звернувся до суду з поданням про приведення вироку Баглійського районного суду м. дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 березня 2018 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ (далі Закон), у зв`язку з тим, що ОСОБА_3 вказаним вироком засуджений за ч. 1 ст. 309 КК України. Також просить визначити остаточний строк покарання засудженому.

У судове засідання представник адміністрації Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21)» та засуджений не з`явилися, повідомлені про місце та час розгляду подання належним чином. Надали суду заяви, згідно яких просять справу розглядати у їх відсутність (а.с.8,9).

Прокурор в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином.

Враховуючи положення ч. 5 ст. 539 КПК України, згідно якої неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, судом здійснено судовий розгляд у відсутність належним чином повідомлених осіб без фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів згідно ч. 4 ст. 107 КПК України.
Суд, дослідивши додані до подання матеріали вважає, що подання не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно матеріалів, доданих до подання з`ясовано, що вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 березня 2018 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 190 КК України до 4 років позбавлення волі На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки.

Вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 березня 2018 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року позбавлення волі На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 1 рік.

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 листопада 2018 року, задоволено клопотання Південного районного відділу філії Державної установи «Центр пробації в Дніпропетровській області» Державної установи «Центр пробації» Міністерства юстиції України про застосування покарання за наявності кількох вироків. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом складання покарання призначеного двома зазначеними вироками, більш суворим, призначеним за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 березня 2018 року, ОСОБА_3 остаточно визначене покарання у виді 4 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки.

Ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 04 вересня 2019 року було скасовано звільнення від відбування покарання та ОСОБА_3 був направлений для відбування покарання строком на 4 роки.

01 липня 2020 року набрав чинності Закон, згідно положень якого внесені зміни до ч. 1 ст. 185 КК України. Так, встановлено, що таємне викрадення чужого майна (крадіжка) карається штрафом від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадськими роботами на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправними роботами на строк до двох років, або арештом на строк до шести місяців, або обмеженням волі на строк до п`яти років.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 КПК цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з ч. 3 ст. 74 КК України призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Відповідно до пп. «б» п.1 ч.1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Згідно ч. 6 ст. 72 КК України встановлені в частині першій цієї статті правила співвідношення видів покарань можуть застосовуватись і в інших випадках, передбачених Загальною частиною цього Кодексу.

Таким чином, вирішуючи питання стосовно приведення вироку у відповідність до Закону суд, з метою недопущення погіршення становища засудженого та виконання вимог ст. 5 КК України дотримується правил співвідношення видів покарань, визначених ст. 72 КК України.
Оскільки призначене вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 березня 2018 року покарання ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 309 КК України, перевищує санкцію статті після набрання чинності Закону № 2617-VIII, тому суд вважає, що призначене покарання може бути пом`якшеним до 5 років обмеження волі.
Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

У зв`язку з тим, що призначене покарання за ч. 1 ст. 309 КК України за вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 березня 2018 року було поглинуто більш суворим покаранням, призначеним вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 21 березня 2018 року згідно ухвали Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 01 листопада 2018 року, тому підстави для задоволення подання відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні подання начальника Державної установи«Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України про приведення вироку Баглійського районного суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 березня 2018 року відносно ОСОБА_3 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» від 22 листопада 2018 року №2617-VІІІ.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Солонянський районний суд Дніпропетровської області, а сторонами, які не були присутні у судовому засіданні у той же строк з дня отримання копії ухвали суду.

Головуючий: суддя ОСОБА_1