Справа №359/3962/20
Провадження №1-кп/359/526/2020
У Х В А Л А

в порядку ст. 331 КПК України
21 вересня 2020 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі суду присяжних:

головуючого судді ОСОБА_1 , судді ОСОБА_2 , присяжних: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , запасного присяжного ОСОБА_6 ,

при секретарі ОСОБА_7 ,

за участю прокурора ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 та його представника адвоката ОСОБА_10 , потерпілої ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисника адвоката ОСОБА_13 , обвинуваченого ОСОБА_14 та його захисника адвоката ОСОБА_15 ,

під час судового розгляду у відкритому судовому засіданні кримінального провадження №№0008631, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.10.2019 року, по обвинуваченню

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо вчинення ним кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених п.п. 3, 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289, ч.3 ст. 149 КК України,

та

ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , щодо вчинення ним кримінальних правопорушень злочинів, передбачених п.п. 3, 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289, ч.3 ст. 146, ч.1 ст. 263 КК України, -

питання доцільності подальшого утримання обвинувачених під вартою в порядку ст. 331 КПК України, та заявлені у цьому зв`язку клопотання сторін,

в с т а н о в и в :
На розгляді в Бориспільському міськрайонному суді Київської області перебуває вищезазначене кримінальне провадження відносно ОСОБА_16 , щодо вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 3, 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289, ч.3 ст. 149 КК України та ОСОБА_14 , щодо вчинення ним кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 3, 6, 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст. 187, ч.3 ст. 289, ч.3 ст. 146, ч.1 ст. 263 КК України.

Під час судового засідання, яке було призначено на 21.09.2020 року, судом в порядку ст. 331 КК України на обговорення було поставлено питання про доцільність подальшого утримання обвинувачених під вартою.

З цього приводу прокурором було заявлено та долучено до матеріалів справи письмове клопотання про продовження обвинуваченим запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб без визначення розміру застави, зазначивши, що ризики, визначені ст. 177 КПК України, на момент розгляду даного питання в суді не припинили існувати, а інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити їх процесуальну поведінку.
Потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_11 , представник потерпілого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 підтримали думку прокурора та просили продовжити відносно обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачені та їх захисники заперечили щодо продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили змінити останнім запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який.
Відповідно до абзацу 3 частини 3 статті 331 КПК України, під час здійснення судового провадження судом присяжних питання, передбачене цією частиною, вирішує головуючий
Головуючий суддя суду присяжних, заслухавши думку учасників процесу, ознайомившись з матеріалами кримінального провадження, приходить до наступних висновків.
У відповідності до ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.
Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з ч. 1 ст. 183 цього ж Кодексу тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам переховування від суду та (або) перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.
При вирішенні питання щодо зміни чи продовження дії запобіжного заходу, суд враховує тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його вини у кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, наявність у останнього постійного місця проживання та/або реєстрації, стан здоров`я його дружини, міцність соціальних зв`язків, відсутність судимостей.
Обираючи відносно обвинувачених запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, слідчим суддею та судом враховано наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі №511-550/0/4-13 від 4 квітня 2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України», при вирішенні питання доцільності продовження тримання обвинувачених під вартою судам належить враховувати тяжкість покарання, що загрожує їм, та наявність або відсутність у них постійного місця проживання тощо.
Вирішуючи питання щодо продовження дії запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_14 головуючий суддя виходить з наступного.

Встановлено, що запобіжні заходи у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, обрані обвинуваченим ОСОБА_12 та ОСОБА_14 на підставі ухвали колегії суддів Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 28.07.2020 року закінчується 25.09.2020 року, завершити розгляд справи до указаної дати неможливо, а наступне судове засідання призначено на 30.09.2020 року.
Як вбачається з обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, ОСОБА_12 і ОСОБА_14 обвинувачуються у вчинені тяжких та особливо тяжких злочинів, оскільки за їх вчинення передбачене основне покарання у виді позбавлення волі на строк до 15 років або довічне позбавлення волі, постійного місця проживання на території м. Борисполя та Бориспільського району не мають. Ці обставини свідчать про те, що під впливом тяжкості покарання вони можуть переховуватись від суду.
Жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам переховування обвинувачених від суду та перешкоджанню кримінального провадження іншим чином. Тримання ОСОБА_12 та ОСОБА_14 під вартою сприятиме забезпеченню кримінального судочинства та правопорядку. Безумовно, досягнення таких цілей становить суспільний інтерес, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи обвинувачених.
Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_12 та ОСОБА_14 у разі визнання їх винуватими, головуючий суддя вважає, що з високим ступенем ймовірності обвинувачені будуть вживати заходів для переховування від суду.

Ці обставини, а також суспільний резонанс справи, в сукупності свідчать про наявність ризиків, передбачених п. 1, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, що під впливом тяжкості покарання, яке загрожує обвинуваченим, вони будуть переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, та у такий спосіб істотно перешкоджати розгляду кримінального провадженню.

Враховуючи наявні ризики, які станом на теперішній час не перестали існувати та не зменшилися, головуючий суддя суду присяжних вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити ненастання цих ризиків та належну процесуальну поведінку обвинувачених.

Як роз`яснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 17 листа №511-550/0/4-13від 04.04.2013, розумність тримання під вартою не може оцінюватись абстрактно. Вона має оцінюватись в кожному окремому випадку в залежності від особливостей конкретної справи та причин, про які йдеться у рішеннях національних судів. Тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості (п. 79 рішення ЄСПЛ у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011).
З огляду на це головуючий суду присяжних вважає допустимим продовжити ОСОБА_12 та ОСОБА_14 дію запобіжних заходів у вигляді тримання їх під вартою строком на 60 діб, без права внесення застави, оскільки злочин було вчинено із застосуванням насильства та спричинив загибель людини (п.п.1,2 ч.4 ст.183 КПК України).
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177-178, 181-183, 184, 192-199, 206, 331КПК України, суд присяжних

п о с т а н о в и в :
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб без визначення розміру застави.

Продовжити утримувати обвинуваченого ОСОБА_12 в умовах Держаної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, до 24.00 год. 20.11.2020 року.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб без визначення розміру застави.

Продовжити утримувати обвинуваченого ОСОБА_14 в умовах Держаної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, до 24.00 год. 20.11.2020 року.

Ухвала суду про продовження дії обвинуваченим запобіжних заходів може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом семи днів з моменту проголошення ухвали суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Оголошення повного тексту ухвали суду здійснено 25.09.2020 року.

Головуючий: ОСОБА_1