ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/488/21 Справа № 210/6672/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2021 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
засудженого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст оскарженого рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

За ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .
Відмовляючи у задоволенні клопотання суд першої інстанції зазначив, що за весь час відбуття покарання поведінка засудженого була пасивною, за час відбування покарання у ОСОБА_7 відбувалися прояви як негативної, так і позитивної поведінки, проте наявність стягнень і заохочень, які були накладені та застосовані протягом всього періоду відбування покарання, та останні заохочення, застосовані протягом передуючого року до звернення, не доводять сталу та однозначну поведінку засудженого, не вказують та не підтверджують обставини, що він змінився та став на шлях виправлення, а тим більше виправився.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та застосувати щодо ОСОБА_7 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Обгрунтовуючи апеляційну скаргу зазначає, що судом при ухваленні оскаржуваного рішення в його основу покладено висновки, що сформовані внаслідок неправомірно та безпідставно застосованої оцінки фактів у їх сукупності з критеріями тяжкості вчиненого засудженим злочину та невідбутої частини строку покарання. Вважає, що суд вдався до тлумачення норм постанови пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року на власний розсуд. Вказує, що наявність у засудженого заохочень свідчать про процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Позиції учасників судового провадження.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_7 та захисник ОСОБА_8 підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, а ухвалу суду скасувати.
Прокурор під час апеляційного розгляду в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Мотиви суду.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників провадження, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
З вищенаведених положень закону про кримінальну відповідальність вбачається, що головною передумовою для звільнення особи умовно-достроково є не формальний сплив певної частини строку покарання, а факт виправлення засудженої особи, яке вона довела своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці, а також досягнення цілей покарання.
Як вбачаться із роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року № 2 Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення, і для цього дані беруться в їх сукупності.
Під сумлінною поведінкою розуміють, що засуджений за період відбування покарання сумлінно виконував вимоги встановленого режиму утримання у колонії, не допускав порушень, визнав вину у скоєному злочині, розкаюється у вчиненому, сплатив повністю або частково завдані злочином збитки, за час відбування покарання поводив себе як у загальній масі засуджених, так і при спілкуванні з представниками адміністрації ввічливо, тактовно, виконував законні вимоги представників адміністрації, приймав активну участь у виконанні умов розробленої для нього програми диференційованого виховного впливу, тощо.
З матеріалів провадження слідує, що ОСОБА_7 засуджений вироком Ярославського районного суду Ярославської області РФ від 01 серпня 2016 року за ч. 3 ст.30, ч. 5 ст. 228-1 КК РФ до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.
Ухвалою Амур-Нижньоніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 15 вересня 2017 року вирок Ярославського районного суду Ярославської області РФ від 01 серпня 2016 року приведено у відповідність з КК України та ухвалено вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 307 КК України із застосуванням вимог ч. 1 ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років. На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зараховано у строк покарання ОСОБА_7 строк попереднього ув`язнення з 28 січня 2016 року по 19 вересня 2016 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання засудженим 28 січня 2016 року.
Кінець строку відбування покарання засудженим 05 червня 2022 року.
Згідно наявної в матеріалах провадження характеристики на ОСОБА_7 останній, відбуваючи покарання в місцях позбавлення волі, характеризується посередньо, має 3 заохочення, мав 1 стягнення, яке погашено за плином часу, працевлаштований різноробочим на об`єкті Господарча обслуга, залучається до робіт з благоустрою установи та ставиться до них з розумною ініціативою, виконавчих листів не має.
Окрім того, засуджений приймає участь в програмі диференційованого виховного впливу Правова просвіта та приймає активну участь в організації виховних заходів, що проводяться в установі, а також дорожить соціально-корисними зв`язками та підтримує зв`язки з рідними родичами шляхом побачень, отримання посилок, передач і бандеролей.
Також, 30 січня 2020 року засуджений був розглянутий на адміністративній комісії державної установи Криворізька виправна колонія (№80) щодо застосування до нього вимог ст. 101 КВК України та переведений до дільниці соціальної реабілітації.
07 лютого 2020 року засуджений був позитивно розглянутий на адміністративній комісії державної установи Криворізька виправна колонія (№80) щодо застосування до нього вимог ст. 82 КК України, проте згідно поданої заяви відмовився від заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.
24 вересня 2020 року засуджений був розглянутий на адміністративній комісії державної установи Криворізька виправна колонія (№80) щодо застосування до нього вимог ст. 81 КК України, проте йому було відмовлено у зв`язку з невідповідністю ступеню оцінки ступеню виправлення.
Також, під час апеляційного перегляду було оглянуто щоденник індивідуальної роботи із засудженим ОСОБА_7 , відповідно до якого станом на 25 січня 2021 року засуджений ОСОБА_7 своєю поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Крім того, відповідно до довідки №11 від 05 серпня 2020 року, наданої директором ПП Зевс, після вирішення питання про звільнення ОСОБА_7 підприємство готово прийняти його на роботу та посаду менеджера з продажу.
Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що засуджений став на шлях виправлення, протягом усього часу відбування покарання працевлаштований, залучався до робіт з благоустрою установита до обов`язків ставився сумлінно, має 3 заохочення, а тому, на переконання апеляційного суду, зазначеним обставинам у сукупності суд першої інстанції належної оцінки не дав, внаслідок чого дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для умовно-дострокового звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання.

Апеляційний суд вважає, що вказані обставини свідчать про те, що ОСОБА_7 довів своє виправлення сумлінною поведінкою та ставленням до праці.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку, що засуджений ОСОБА_7 під час відбування покарання довів своє виправлення, тому до нього може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання згідно ст. 81 КК України.

З огляду на викладене, доводи захисника про наявність підстав для умовно-дострокового звільнення засудженого апеляційний суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з постановленням нової ухвали.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 537, 539 КПК України, апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 задовольнити.
Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 грудня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання захисника ОСОБА_9 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання задовольнити та звільнити ОСОБА_7 умовно-достроково від подальшого відбування покарання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4