УХВАЛА
Іменем України

24.12.2020 Справа №607/22363/20 Провадження № 1-кс/607/9255/2020

м. Тернопіль

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника адвоката ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , слідчого ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області в режимі відеоконференції з Луцьким міськрайонним судом Волинської області та Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 на повідомлення про підозру слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000017 від 24 січня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:
22 грудня 2020 року адвокат ОСОБА_3 в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду із вказаною вище скаргою у кримінальному провадженні № 0000017 від 24 січня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 358 КК України.

Скарга мотивована тим, що згідно з повідомленням про підозру від 10 вересня 2020 року ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 358 КК України. Адвокат ОСОБА_3 вважає таке повідомлення про підозру незаконним, необґрунтованим і таким, що грубо порушує права ОСОБА_4 , так як, на його думку, під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000017 від 24 січня 2020 року стороною обвинувачення не зібрано жодного доказу на підтвердження обставин вчинення ОСОБА_4 вказаних вище кримінальних правопорушень. Так, адвокат зазначає, що оголошення про підозру щодо виготовлення, придбання, перевезення, зберігання з метою збуту голографічних захисних елементів є незаконним, так як базується виключно на припущеннях сторони обвинувачення. Захисник посилається на відсутність висновку експерта щодо приналежності вилучених об`єктів до голографічних захисних елементів, що, на його думку, свідчить про невстановлення у даному кримінальному провадженні предмета злочину у виді підробленого захисного голографічного елементу, а відтак і дій, пов`язаних з його незаконним обігом. Так само скаржник вважає, що стороною обвинувачення не надано жодного доказу на вчинення вказаного кримінального правопорушення за попередньою змовою групою осіб.

Крім цього, адвокат зазначає про недотримання слідчим вимог ст. 214 КПК України, так як відомості про кримінальне правопорушення за ч. 3 ст. 358 КК України внесені слідчим до ЄРДР лише 07 вересня 2020 року. При цьому висновок експерта, згідно з яким надана на дослідження ідентифікаційна карта громадянина Словацької Республіки за своїми характеристиками не відповідає аналогічним паспортним документам, які видаються або видавались уповноваженим органом Словацької Республіки, наданий ще 16 липня 2020 року. Такі порушення, на думку захисника, мають наслідком визнання усіх доказів у цьому кримінальному провадженні недопустимими, а вручену ОСОБА_4 підозру такою, що суперечить позиції ЄСПЛ, викладеній у рішенні «Нечипорук і Йонкало проти України» щодо визначення поняття «обґрунтована підозра».

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 скаргу підтримав з підстав, викладених у ній, та просив скаргу задовольнити. Додатково зазначив, що для законності підозри докази мають бути належними, прямими та допустимими. Однак у даному кримінальному провадженні не здобуто достатньо доказів, які б беззаперечно свідчили про причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих їй кримінальних правопорушень, не проведені необхідні слідчі дії для встановлення системи та сукупності доказів. Зауважив, що судова експертиза, яка б підтвердила факт підписання пакунку з підробленою ID-карткою саме ОСОБА_4 , проведена не була. Разом з тим визнав, що факт доведеності чи недоведеності вини особи встановлюється під час судового розгляду кримінального провадження. Однак вказав, що наявність такої необґрунтованої підозри негативним чином впливає на відношення до ОСОБА_4 її сусідів. За таких підстав просив визнати протиправним та скасувати повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 358 КК України, у кримінальному провадженні № 0000017 від 24 січня 2020 року та зобов`язати прокурора вилучити з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості про оголошення ОСОБА_4 такої підозри.

У судовому засіданні підозрювана ОСОБА_4 підтримала позицію свого захисника та просила задовольнити скаргу. Додатково зазначила, що проживає в одному домоволодінні із своїм онуком ОСОБА_7 , якого усі з дитинства називають ОСОБА_8 .

Прокурор та слідчий у судовому засіданні заперечували проти задоволення скарги, посилаючись на її необґрунтованість. Зазначили, що зібрані під час досудового розслідування докази усі в сукупності підтверджують підозру ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень. Так само вважають обґрунтованою і підозру у вчинення цих порушень за попередньою змовою групою осіб.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши зміст скарги, додані до неї документи та матеріали кримінального провадження № 0000017 від 24 січня 2020 року, слідчий суддя доходить висновку про відмову у задоволенні скарги з таких підстав.

Стаття 2 КПК України визначає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому розслідуванні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

При цьому вимоги щодо повідомлення про підозру регулюються главою 22 КПК України.

Так, ч. 1-3 ст. 276 КПК України визначено вичерпний перелік підстав, за яких в обов`язковому порядку здійснюється повідомлення про підозру, та осіб, яким надано право вручати особі повідомлення про підозру. Зокрема до цих осіб належать слідчий чи прокурор.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 277 КПК України письмове повідомлення про підозру складається прокурором або слідчим за погодженням із прокурором. Повідомлення має містити, зокрема такі відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи /прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство/, яка повідомляється про підозру; найменування /номер/ кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті /частини статті/ закону України про кримінальну відповідальність; стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення.

За змістом ст. 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно з п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» поняття «обґрунтована підозра», означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Крім того, Європейський суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливим, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

При цьому слідчий суддя зауважує, що обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її вини, правильність кримінально-правової кваліфікації діяння потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування та в ході судового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_4 .

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При цьому повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою повідомлення особі про підозру. Також слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для повідомлення такій особі про підозру.

Розглядаючи таку скаргу до висунення обвинувачення в формі обвинувального акта, тобто ще на стадії досудового розслідування, в силу приписів ст. 1, 3 КПК України слідчий суддя у постановленій ним ухвалі не має визнавати доведеною винуватість у злочині, за якої шляхом судової авторитетної декларації твердження про існування вини особи у такому злочині набуває якість безспірності, а має обмежитися лише констатацією обґрунтованої підозри, що за тлумаченням права на справедливий судовий розгляд Європейським Судом з прав людини в рішенні від 28 листопада 2002 року у справі «Марціано проти Італії» (скарга № 45313/99) презумпцію невинуватості не порушує.

Серед процесуальних рішень слідчого та прокурора відповідно до ст. 110 КПК України відсутнє повідомлення про підозру, яке в силу визначення у п. 14 ч. 1 ст. 3, ст. 111 КПК України має характер процесуальної дії, з моменту вчинення якої у кримінальному провадженні починається стадія притягнення до кримінальної відповідальності з наслідками для всіх його учасників, з огляду на що об`єкт судового контролю за скаргою складає дотримана форма вручення певній особі у передбачений законом строк та спосіб повідомлення, яке надає можливість знати, у вчиненні якого злочину підозрюють особу, якій воно адресоване.

Відповідно, оцінка достатності наданих слідчому судді доказів полягає не у встановленні вини у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності в особи, не в доведенні чи не доведенні винуватості особи з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а у з`ясуванні причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення з тією метою, щоб по закінченні відведеного строку досудового слідства за п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України виправдати подальше розслідування за висунутою версією обвинувачення.

У судовому засіданні встановлено, що на час розгляду даної скарги в провадженні слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУНП в Тернопільській області перебуває кримінальне провадження № 0000017 від 24 січня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 358 КК України.

10 вересня 2020 року у даному кримінальному провадженні слідчим відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_5 було складено і погоджено прокурором Тернопільської місцевої прокуратури ОСОБА_6 повідомлення про підозру ОСОБА_4 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 358 КК України.

Дане повідомлення було направлено засобами поштового зв`язку на адресу за місцем проживання ОСОБА_4 : АДРЕСА_1 . Згідно з повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення дана підозра була отримана повнолітнім членом сім`ї ОСОБА_4 , а саме онуком ОСОБА_7 . Відтак з урахуванням вимог ч. 2 ст. 135 КПК України таке повідомлення вважається врученим у встановленому порядку.

Відповідно до змісту даного повідомлення про підозру від 10 вересня 2020 року досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у виготовленні, придбанні, перевезенні, зберіганні з метою збуту голографічних захисних елементів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 199 КК України (в редакції статті із змінами, внесеними згідно із Законами № 5283-VI від 18 вересня 2012 року, № 71-VIII від 28 грудня 2014 року), та збуті підроблених офіційних документів ІД-карток громадян Європейського Союзу, які видаються уповноваженими органами, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції статті із змінами, внесеними згідно із Законом № 1666-VІІІ від 06 жовтня 2016 року).

На переконання слідчого судді, аналіз оскарженого повідомлення про підозру від 10 вересня 2020 року дає підстави стверджувати, що таке повідомлення за своїм змістом та сутністю у повній мірі відповідає вимогам ст. 277 КПК України. Як видно, зазначене повідомлення про підозру містить всі необхідні відомості, у тому числі, прізвище та посаду слідчого, який здійснював повідомлення, містить зміст підозри, правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , виклад обставин кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , у тому числі зазначення часу, місця їх вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру, підпис слідчого, який здійснив повідомлення. В повідомленні зазначені права підозрюваної, тобто повідомлення про підозру складено та вручено належним суб`єктом, відповідно до норм статей 277, 278 КПК України. Такі обставини у судовому засіданні досліджувались слідчим суддею та не заперечувались стороною захисту.

Що стосується наявності достатніх підстав вважати підозру обґрунтованою, то матеріали кримінального провадження, які були досліджені слідчим суддею під час розгляду скарги, містять докази, які в своїй сукупності свідчать про наявність «обґрунтованої підозри» та підтверджуються: витягами з ЄРДР; протоколами оглядів, обшуків, негласних слідчих розшукових дій, висновками експертиз, які було оголошено в судовому засіданні при розгляді скарги та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами.

Оцінюючи в сукупності існуючі факти та інформацію, які свідчать, що особа, про яку йдеться, могла вчинити кримінальне правопорушення, слідчий суддя вважає підозру про вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 358 КК України, в розумінні ЄСПЛ, обґрунтованою, оскільки відповідно до практики ЄСПЛ «розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться у статті 5 пар. 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин». Вимога розумної підозри містить у собі два питання. Перше з них становить питання права: розумна підозра має стосуватися правопорушення, передбаченого законом. Друге - питання факту: мають бути доведені обставини, які за розумного та неупередженого тлумачення викликають підозру щодо причетності певної особи до певного злочину.

Слідчий суддя враховує, що стандарт переконання «розумна підозра» достатньо вимогливий, хоча значно слабкіший за стандарт «поза розумним сумнівом», який вимагається для кримінального засудження.

Як зазначалось вище, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, наявності або відсутності складу злочину, та за якою нормою Кримінального закону ця особа підлягає відповідальності, оскільки належна оцінка представлених у справі доказів, в тому числі доказів сторони захисту, буде здійснена в межах судового провадження.

Проте, як в матеріалах скарги, так і в судовому засіданні підозрюваною ОСОБА_4 та її захисником не доведено, що повідомлення про підозру ОСОБА_4 є незаконним та необґрунтованим, так само не наведено даних, які б спростовували висновок слідчого щодо причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень, в межах яких здійснюється досудове розслідування кримінального провадження. Натомість доводи сторони захисту на підтвердження невинуватості ОСОБА_4 мають бути перевірені під час досудового розслідування та судового розгляду, з чим погоджувався і захисник ОСОБА_3 .

На переконання слідчого судді, на даний час правових підстав вважати невідповідність змісту підозри вимогам ст.277 КПК України немає, оскільки така є обґрунтованою, а саме письмове повідомлення є законним, вмотивованим та відповідає зазначеним вимогам. У свою чергу конкретизація обставин кримінального правопорушення з урахуванням оцінки здобутих під час розслідування доказів, питання правової кваліфікації дій підозрюваного тощо є прерогативою слідчого, прокурора, які, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійними у своїй процесуальній діяльності.

Щодо детальної оцінки всіх доказів винуватості ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень на предмет їх допустимості та достатності для підтвердження такої вини, на що посилається адвокат, обґрунтовуючи дану скаргу, слідчий суддя зазначає, що такий аналіз та, відповідно, такі висновки можуть бути надані в результаті повного дослідження доказів та їх оцінки в сукупності при розгляді обвинувачення по суті. Слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, та за якою нормою Кримінального Закону ця особа підлягає відповідальності.

Посилання адвоката ОСОБА_3 у поданій скарзі на відсутність доказів, які б підтверджували вчинення ОСОБА_4 інкримінованих їй кримінальних правопорушень, непроведення відповідних експертиз та невстановлення у даному кримінальному провадженні предмета злочину, не можуть бути підставою для скасування повідомлення про підозру, позаяк досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває і його повнота, як і належна оцінка представлених у справі доказів буде здійснена в межах судового провадження. До того ж зміст підозри може бути змінений в ході подальшого розслідування, обставини кримінальних правопорушень конкретизовані, а наявні докази оцінені у сукупності з іншими, зібраними під час досудового розслідування як стороною обвинувачення, так і стороною захисту, доказами.

Оцінюючи інші наведені адвокатом ОСОБА_3 посилання у скарзі, які на думку скаржника, свідчить про незаконність повідомлення про підозру ОСОБА_4 , слідчий суддя зазначає, що оцінка окремих доказів на предмет належності, достатності та допустимості не входить до повноважень слідчого судді, а буде проведена в ході судового розгляду з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів.

Дослідивши матеріали скарги в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування щодо підозрюваної, очевидно необґрунтованого чи недопустимого факту не встановив, в тому числі, процесуальних порушень вимог глави 22 КПК України, якими визначено підстави, зміст, порядок повідомлення про підозру.

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що вимоги адвоката ОСОБА_3 , викладені ним у скарзі щодо протиправності повідомлення про підозру не доведені, у зв`язку з чим відсутні законні підстави для їх задоволення.

Відмовляючи у задоволенні скарги щодо скасування повідомлення про підозру ОСОБА_4 , слідчий суддя одночасно відмовляє і у вимозі скаржника щодо зобов`язання прокурора вчинити дії щодо виключення з Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 358 КК України, так як така вимога є похідною від основної вимоги, встановленої п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Керуючись ст. 303-307, 309, 369-372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні скарги захисника підозрюваної ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 на повідомлення про підозру слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Тернопільській області ОСОБА_5 у кримінальному провадженні № 0000017 від 24 січня 2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 358 КК України.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1