ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУН 654/784/19 Номер провадження 11-кп/819/730/20 Головуючий в 1 інстанції: ОСОБА_1 Категорія: продовження запобіжного заходу Доповідач: ОСОБА_2 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 липня 2020 року. Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справах Херсонського апеляційного суду у складі:
Головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю: - секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора - ОСОБА_6 ,
захисника - адвоката ОСОБА_7 ,
обвинуваченої - ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Херсонського апеляційного суду в режимі відеоконференції матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_8 на ухвалу Скадовського районного суду Херсонської області від 12 травня 2020 року, якою відносно
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Очаків, Миколаївської обл., громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої;
обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 10 липня 2020 року.
ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою вищевказаного суду від 12 травня 2020 року, клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_8 задоволено, продовжено строк тримання під вартою до 10 липня 2020 року.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, обвинувачена ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій зазначає, що оскаржуване судове рішення є необґрунтоване, безпідставне та таке, що підлягає скасуванню.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає про те, що судом не було досліджено докази, якими обґрунтована підозра та ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Крім того, судом не взято до уваги, що сам по собі факт тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення не може бути безумовною підставною для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Також вказує, що ризики зазначені в клопотанні прокурора не обґрунтовані, а зазначені лише формально.
На підставі викладеного вище, просить оскаржувану ухвалу скасувати, ухвалити нову, якою обрати відносно неї більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний із позбавленням волі.
Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 та обвинувачену ОСОБА_8 , на підтримання доводів апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, вивчивши і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.
У відповідності до приписів ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
До закінчення строку дії попередньої ухвали, судовий розгляд кримінального провадження відносно обвинуваченої ОСОБА_8 не завершений, а отже, суд зобов`язаний був вирішити питання щодо доцільності продовження строку дії запобіжного заходу.
Приймаючи рішення щодо продовження тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_8 , суд виходив з того, що ризики, які мали місце на стадії досудового слідства під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, до теперішнього часу не зменшились та виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченої під час судового розгляду. Обґрунтованість пред`явленої
ОСОБА_8 підозри визначено на стадії досудового розслідування.
Зважаючи на те, що під час судового розгляду кримінального провадження по суті, предметом розгляду є матеріали кримінального провадження на підставі обвинувального акту, а не повідомлення про підозру, обґрунтованість, якої визначається на стадії досудового розслідування, посилання обвинуваченої ОСОБА_8 про те, що судом не досліджено докази щодо підтвердження обґрунтованої підозри, не гуртуються на вимогах КПК України.
Крім того, згідно обвинувального акту ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, є особою раніше судимою, за місцем мешкання характеризується негативно.
Поряд з цим, неможливо залишити поза увагою й той факт, що ОСОБА_8 перебувала у державному розшуку, що свідчить про існування ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення покарання.
Як слушно зазначено судом в оскаржувані й ухвалі під час розгляду клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_8 , з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду, ризики, які стали підставами для обрання запобіжного заходу не перестали існувати та зменшились, оскільки будь яких належних даних про такі обставини суду надано не було, підстав для зміни раніше обраного запобіжного заходу на більш м`який судом встановлено не було. Не надано таких даних і до суду апеляційної інстанції.
Зважаючи на викладене є неспроможними доводи апеляційної скарги про безпідставність висновку суду щодо не зменшення існуючих ризиків та неможливість застосування до обвинуваченої ОСОБА_8 альтернативних запобіжних заходів, не пов`язаних із позбавленням волі.
За вказаних обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що
ризики, які мали місце при обранні запобіжного заходу, до теперішнього часу не зменшились, та виправдовують необхідність тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_8 з метою запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.
Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Саме продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_8 , на думку колегії суддів апеляційного суду, відповідає охороні прав і інтересів суспільства, що не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу та особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Будь-яких доказів, які свідчать про порушення прав обвинуваченої чи істотних порушень вимог КПК України, які б могли стати безумовними підставами для скасування оскаржуваного судового рішення, під час апеляційного перегляду не встановлено.
Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції не знаходить підстав для скасування оскаржуваної ухвали, яка постановлена із дотриманням вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарги задоволенню не підлягає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Скадовського районного суду Херсонської області від 12 травня 2020 року, якою відносно ОСОБА_8 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 115 КК України, продовжено строк тримання під вартою до 10 липня 2020 року - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді: