ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2230/20 Справа № 215/421/18 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_6

обвинуваченої (в режимі

відеоконференції) ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали за апеляційною скаргою обвинуваченої ОСОБА_7 на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2020 року про продовження строку тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 357 КК України

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2020 року продовжено строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м.Ноябрськ, Тюменської області, Російської федерації на 60 днів до 26 липня 2020 р. включно.

Рішення суду обґрунтовано тим, що як вбачається з матеріалів ОСОБА_7 обвинувачується в семи корисливих середньої тяжкості та тяжких злочинах за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк більше 5 років. Обвинувачена раніше судима в тому числі за вчинення крадіжок, обвинувачується у вчиненні крадіжки по обвинувальному акту від 28.03.2019 р. в той час, коли в провадженні суду вже знаходилось кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 , а обвинуваченій було обрано запобіжний захід домашній арешт.
Вказані обставини, на думку суду, обґрунтовано свідчать про наявність ризиків, що обвинувачена може продовжити свою злочинну діяльність, та є підвищена ймовірність що ОСОБА_7 може переховуватись від суду.
Обвинувачена ОСОБА_7 не погодилась з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2020 року та винести нову, якою обрати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вказана ухвала є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.
Зазначає, що прокурором не надано жодних доказів на підтвердження ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також докази на підставі яких до неї можливо обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Просить взяти до уваги, що проживає за адресою де і зареєстрована, має позитивну характеристику, заміжня, має двох дітей,
Також звертає увагу на наявність у неї хронічних захворювань.

Заслухавши доповідь головуючого судді, думку обвинуваченої, яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити, прокурора, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши представлені матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.
Рішенням Конституційного суду України від 13.06.2019 року №4-р/2019 визнано таким, що є неконституційним положення ч.2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, яка постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст.331 КПК України: - вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу; - незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно до матеріалів провадження, слідчим відділом Тернівського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області проводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001326, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 липня 2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 357 КК України.
Прокурором у підготовчому судовому засіданні суду першої інстанції, яке розглядалось 28 травня 2020 року, було заявлене клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 у зв`язку з тим, що обставини, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не змінилися, а застосування до обвинуваченої жодного із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
Так, відповідно до статті 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Розглядаючи вказане клопотання прокурора, для прийняття законного та обґрунтованого рішення в порядку ст. 199 КПК України, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави та умови, за яких продовження строку тримання під вартою є можливим.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Під час апеляційного розгляду оскаржуваної ухвали встановлено, що зазначені вимоги закону при розгляді клопотання судом першої інстанції були дотримані в повному обсязі.
Колегія суддів вважає, що вирішуючи клопотання про продовження тримання обвинуваченої під вартою, суд правильно встановив наявність ризиків того, що обвинувачені можуть переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, у зв`язку з чим обґрунтовано прийшов до висновку про продовження виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і жоден із більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним та доцільним.
Таким чином, доводи обвинуваченої про відсутність заявлених прокурором ризиків є безпідставними та повністю спростовуються матеріалами справи, а застосування більш м`яких запобіжних заходів є недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої та нівелювання вказаних ризиків, з урахуванням стадії судового розгляду та оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 6 років та злочину середньої тяжкості за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 3 років.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, зокрема, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Отже, з огляду на вищевикладені обставини підстав для застосування судом до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу колегія суддів не вбачає, заявлені ризики є реальними, продовжують існувати і для їх запобігання судом обґрунтовано продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Отже, приймаючи рішення про продовження обвинуваченій ОСОБА_7 строку тримання під вартою, суд першої інстанції повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого обвинуваченій кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу обвинуваченого, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.
Наявність тих обставин, що підозрювана ОСОБА_7 має постійне місце реєстрації та проживання, позитивну характеристику, заміжня, має двох дітей, в даному випадку не можуть бути беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки підозрюваної.
Будь-яких порушень кримінального процесуального законодавства України при постановлені оскарженої ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає необхідним ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Керуючись ст. ст. 183, 194, 331, 405, 407, 419 КПК, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченої ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 травня 2020 року про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ст. 357 КК України залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4