ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер 937/6113/20 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/807/1133/20 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

представника заявника адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали провадження за скаргою ОСОБА_7 з апеляційною скаргою представника заявника адвоката ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 вересня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі щодо невнесення відомостей до ЄРДР,

встановила:

згідно зі змістом ухвали, заявник ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області із скаргою на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви про вчинення кримінальних правопорушень.

В обґрунтуванні доводів скарги заявник ОСОБА_7 зазначив, що 19.08.2020 він отримав листа від ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі за підписом начальника Першого слідчого відділу слідчого управління ДБР, розташованого у місті Мелітополі ОСОБА_8 , в якому вказувалося про те, що його звернення, яке надійшло до ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополь, 16.07.2020 щодо можливих неправомірних дій працівників Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області направлено до Запорізького управління ДВП НП, для вирішення питань в межах повноважень щодо ініціювання проведення службової перевірки.

Заявник вважає, що така відповідь на його заяву є неправомірною та також, що не відповідає положенням кримінального процесуального закону.

Вважає, що в заяві були викладені факти, що працівниками поліції відносно нього були скоєні злочини, передбачені ч.3 ст.127 КК України, ст.365 КК України та ст.146 КК України, а не дисциплінарні порушення, як вважають уповноважені особи ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі.

Відповідно до зазначеного, заявник звернувся до слідчого судді в порядку ст.303 КПК України.

Слідчий суддя вислухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали скарги, дійшов до висновку, що скарга заявника в порядку ст.303 КПК України задоволенню не підлягає, оскільки викладені у скарзі обставини, за яких, на думку заявника, відносно нього було вчинене кримінальне правопорушення, не відповідають обставинам, викладеним у самій заяві про вчинення кримінального правопорушення.

Доказів на підтвердження звернення до ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі, із заявою про вчинення кримінального правопорушення за обставин, що відбулися 08.07.2019, на які заявник посилається у скарзі, ним до суду не надано.

В апеляційній скарзі представник заявника адвокат ОСОБА_6 , просить перед початком судового розгляду витребувати з ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі матеріали (заяву ОСОБА_7 ), які надійшли з прокуратури Запорізької області і Офісу Президента України щодо подій 08.07.2019, а ухвалу суду першої інстанції скасувати, постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу ОСОБА_7 .

Апелянт обґрунтовує свою апеляційну скарги тим, що суд першої інстанції допустив неповноту судового розгляду, висновки суду першої інстанції, які викладені у судовому рішенні не відповідають фактичним обставинам справи.

Окрім того, слідчий суддя допустив істотних порушень вимог КПК України при винесенні судового рішення по скарзі заявника, оскільки при розгляді скарги ОСОБА_7 суд розглядав інші матеріали за заявою заявника, які трапилися не 08.07.2019, а 14.07.2020.

Заслухавши в судовому засіданні суду апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення, доводи апеляційної скарги; представника заявника, який підтримав апеляційну скаргу та наполягав на її задоволенні; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить наступних висновків.

Згідно ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу.

На думку колегії суддів, прийнята слідчим суддею ухвала вказаним вимогам закону не відповідає.

У відповідності до ст.2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч.1 ст.24 КПК України, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Частиною 1 ст.303 КПК України визначений перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, та є вичерпним.

Відповідно до вимог ч.1 ст.304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч.1 ст.303 КПК України, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності.

Згідно ч.1 ст.214 КПК України слідчий невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати розслідування.

ОСОБА_7 у відповідності до положень ст.ст.214, 216 КПК України звернувся із заявою про вчинення злочину до органу досудового розслідування ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі з вимогою внести відомості до ЄРДР.

Відомості, які викладені в заяві не були внесені уповноваженими особами ТУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі до ЄРДР.

Після чого, заявник ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді зі скаргою на бездіяльність уповноважений осіб ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР за заявою про вчинення кримінального правопорушення за ознаками ч.1 ст.371, ч.1 ст.365 КК України.

З аналізу скарги заявника та заяви про вчинення злочину, вбачається, що заявника ОСОБА_9 на вул. Решетнікова біля будинку 14 (с. Дмитрівка, Бердянського району Запорізької області) було затримано працівниками Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області, які не представилися і які знаходилися в цивільному транспортному засобі, та під погрози насильства змушували заявника в присутності випадкових свідків сісти в транспортний засіб та проїхати до відділку поліції. Заявник у заяві зазначає, що під погрозою змусили його підписати невідомі документи, не надавши права ознайомитися з ними. ОСОБА_7 було доставлено до відділу поліції, де його катували і утримували проти його свободи працівники поліції.

На думку ОСОБА_7 , зазначені протиправні дії поліцейських підтверджуються журналом реєстрації осіб, які перебували у Бердянському ВП ГУНП в Запорізькій області, де є запис співробітника поліції Величко за номером №18 про те, що заявник був доставлений до відділку об 11 годині 30 хвилин.

Заявник вважає, що дії працівників поліції мають склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.371, ч.1 ст.365 КК України.

Враховуючи матеріали апеляційного провадження, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відсутні підстави для внесення відомостей до ЄРДР, оскільки заява ОСОБА_7 містить конкретні відомості про час, місце, спосіб, настання шкідливих наслідків та інші обставини вчинення злочинів, кримінально-правову кваліфікацію, зазначення ймовірних осіб, які причетні до вчинення злочинів.

Слідчий суддя дійшов невірних висновків про те, що ОСОБА_7 не надав доказів звернення до ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі із заявою про вчинення злочинів працівниками Бердянського ВП ГУНП в Запорізькій області, оскільки зазначене спростовується, як матеріалами провадження, так і представником ТУ ДБР, який у судовому засіданні зазначив, що від ОСОБА_7 уповноважений орган отримував звернення в електронному вигляді та засобами поштового зв`язку.

Судова колегія зазначає, що викладені висновки в ухвалі слідчого судді про відмову у задоволенні скарги заявника, не ґрунтуються на вивченні всіх обставин справи, на підставі чого доводи скаржника не підлягають задоволенню, суддя не навів жодних аргументів.

Таким чином, слідчий суддя в порушення вимог кримінального процесуального закону доводи скаржника не перевірив і не дав їм об`єктивної оцінки, натомість формально зазначив, що скарга ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_7 , при відсутності належного обґрунтування вказаного рішення, слідчий суддя порушив право особи на оскарження в суді рішень дій або бездіяльності службових осіб, яке гарантовано йому державою.

За таких обставин ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з мотивів порушення вимог кримінального процесуального закону, постановленням нової ухвали, якою слід задовольнити скаргу заявника, і зобов`язати уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі внести відомості до ЄРДР, відповідно до кримінально-правової кваліфікації обставин, що викладені в заяві ОСОБА_7 від 16.07.2020.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу представника заявника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 вересня 2020 року, якою відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 на бездіяльність уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі щодо невнесення відомостей до ЄРДР, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу ОСОБА_7 , зобов`язати уповноважених осіб ТУ ДБР, розташованого у місті Мелітополі внести відомості до ЄРДР, відповідно до кримінально-правової кваліфікації обставин, що викладені в заяві ОСОБА_7 від 16.07.2020.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4