Номер провадження 11-кп/816/26/20 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Крадіжка
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Суми кримінальне провадження № 592/10367/18 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 квітня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимий, остання судимість:

- 29 грудня 2015 року Ковпаківським районним судом м. Суми за ст. 307 ч. 2 КК України із застосуванням ст. 69 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років і на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 3 роки,

визнано винним за ч. 2 ст. 185 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИЛА:

До апеляційного суду надійшла апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 , згідно якої просить вирок суду скасувати, а справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Даним вироком ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання, призначено остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 1 місяць.

До набрання вироком законної сили ОСОБА_7 залишено запобіжний захід у виді застави.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на залучення експерта у розмірі 858 грн.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги захисник зазначає, що призначене судом першої інстанції покарання є занадто суворим і не залишає можливості виправитися особі без відбуття покарання у місцях обмеження або позбавлення волі, оскільки обвинувачений розкаявся у вчиненому.

Крім того, захисник зазначає і про не зарахування судом, в порядку ст. 72 КК України, строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 02 травня 2018 року, близько 14.45 год. знаходився у власних справах в приміщенні магазину «Ну-погоді», який розташований за адресою: м. Суми, вул. Роменська, 90. Перебуваючи біля робочого місця продавця він помітив залишений без нагляду мобільний телефон «Meizu M5Note» imei НОМЕР_1 , належний ОСОБА_9 , яким діючи таємно та повторно, незаконно заволодів, чим власнику майна завдав матеріальної шкоди на суму 3450 грн.

Крім того, ОСОБА_7 03 травня 2018 року, близько 16 год. перебував у власних справах в приміщенні магазину «Ля-мур», який розташований за адресою: м. Суми, вул. Горького, 56а і перебуваючи біля робочого місця продавця помітив залишений без нагляду мобільний телефон «Samsung GT-19300 RWISEK», білого кольору, імеі: НОМЕР_2 та НОМЕР_3 , належний ОСОБА_10 , яким діючи таємно та повторно, незаконно заволодів, чим власнику майна завдав матеріальної шкоди на суму 2137 грн.

Вислухавши доповідь судді, пояснення захисника ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_7 на підтримання доводів апеляційної скарги захисника, думку прокурора, яка заперечувала проти апеляційної скарги та вважала вирок суду законним і обґрунтованим, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи, викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

Згідно ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції лише в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України за обставин, викладених у вироку, а також правильність юридичної кваліфікації його дій в поданій апеляційній скарзі захисника не оспорюються.

Дії ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 185 КК України кваліфіковані вірно.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд при призначенні покарання повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Конституційний суд України у Рішенні від 02 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину. Категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

При призначенні ОСОБА_7 покарання суд першої інстанції, на виконання вимог ст. ст. 50, 65 КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винуватого, який має малолітню доньку, має постійне місце проживання, офіційно не працює, не перебуває на обліках, раніше неодноразово судимий, у тому числі за злочини проти власності, обставини, що пом`якшує покарання визнання вини, відшкодування шкоди, за відсутності обставин, що його обтяжує, і обґрунтовано призначив за сукупністю вироків ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на певний строк.

Із призначеним ОСОБА_11 покаранням як за санкцією статті, за якою його засуджено, так і призначеним остаточним покаранням за сукупністю вироків, формою його відбування у виді реального позбавлення волі і обставинами, які слугували його визначенню, погоджується і колегія суддів, вважаючи, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що, з урахуванням систематичності вчинення останнім злочинів та аналізу покарань, які були призначені за їх вчинення, саме покарання призначене обвинуваченому судом першої інстанції забезпечить його виправлення та попередження вчинення нових злочинів, і є виваженим заходом примусу.

За наведених обставин, підстав вважати покарання призначене ОСОБА_11 судом першої інстанції несправедливим внаслідок суворості, колегія суддів не вбачає.

Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційних вимог захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_6 щодо суворості призначеного покарання, вважаючи його таким, що узгоджується з загальними засадами призначення покарання та його меті.

Як вбачається з наданого листа ІТТ № 1 ГУНП в Сумській області, ОСОБА_7 був затриманий 31 липня 2018 року та 01 серпня 2018 року був звільнений з ІТТ відповідно до вимог ч. 4 ст. 202 КПК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що на підставі ч. 5 ст. 72 КК України слід зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_7 , строк попереднього ув`язнення з 31 липня 2018 року та 01 серпня 2018 року включно, із розрахунку один день перебування в установі попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Розглянувши кримінальне провадження в межах заявлених апеляційних вимог колегія суддів вважає, що вирок суду є законним і обґрунтованим, підстави, передбачені ст. 409 КПК України, для його зміни відсутні, а тому апеляційну вимогу необхідно залишити без задоволення.

Ураховуючи вищенаведене, вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим й підстав для його зміни колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 409, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 05 квітня 2019 року відносно ОСОБА_7 - залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати у строк відбування покарання ОСОБА_7 , строк попереднього ув`язнення з 31 липня 2018 року та 01 серпня 2018 року включно, із розрахунку один день перебування в установі попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим ОСОБА_7 в той самий строк з дня отримання копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4