Справа № 581/673/20
Провадження № 1-кп/581/84/20
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

16 вересня 2020 року селище Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області у складі судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000079 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 народився у селищі Кулар Усть-Янського району Республіки Саха (Якутія) Російської Федерації, проживає по АДРЕСА_1 , із середньою освітою, одруженого, працює охоронцем у ТОВ «Форвард», перебуває на обліку у лікаря-психіатра,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,

в с т а н о в и в :

На початку жовтня 2019 року (точні дату та час не встановлено) на території лісу у с. Синівка Липоводолинського району Сумської області ОСОБА_4 знайшов декілька рослин коноплі, зірвав верхні частини її стебел, приніс їх додому по АДРЕСА_1 , помістив на горищі приміщення господарської будівлі для висушування, в подальшому перетер рослини та помістив до паперового згортку, який поклав під водійське крісло непрацюючого автомобіля за вказаною адресою для власного вживання без мети збуту.

Згідно з висновком експертизи №19/119/7/2-1113е від 20 травня 2020 року надана на дослідження речовина рослинного походження є особливо небезпечним наркотичним засобом канабісом, маса якого в перерахунку на висушену речовину становить 11,03 г.

Вказані злочинні дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, виготовлення та зберігання наркотичних засобів без мети збуту.

Обвинувальний акт надійшов до суду разом з угодою про визнання винуватості від 31 серпня 2020 року, укладеною між начальником Липоводолинського відділу Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 .

Відповідно до умов угоди про визнання винуватості, сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 309 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому діяння; сторони дійшли згоди щодо всіх істотних обставин для даного кримінального провадження, враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання, зокрема, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, узгодили призначення покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 грн. (у межах санкції статті в редакції на час вчинення кримінального правопорушення). Також, у даній угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки її невиконання.

Обвинувачений у судовому засіданні повністю підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини, визнав свою вину у вчиненому.

Заслухавши у підготовчому судовому засіданні прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , які просили затвердити угоду про визнання винуватості, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Частиною 4 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком правильно розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду та міри покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, укладення угоди сторонами є добровільним.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості, призначивши обвинуваченому узгоджену сторонами міру покарання.

На час ухвалення вироку запобіжні заходи до обвинуваченого не застосовано, клопотання про їх застосування від прокурора не надходило.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України, а процесуальних витрат - у відповідності до ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. 314, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд,

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 31 серпня 2020 року між прокурором Липоводолинського відділу Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України (у редакції від 15.04.2008), та призначити йому визначене в угоді покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 850 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати, пов`язані з залученням експерта у розмірі 653 грн. 80 коп.

Речові докази: наркотичний засіб канабіс, вагою 11,03 г, який зберігається у Липоводолинському ВП ГУНП в Сумській області, знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1