ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/93/20 Справа № 697/1499/18 Категорія: ч. 1 ст. 164 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
за участю прокурораОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

потерпілої ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 22 лютого 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Павлоград, Дніпропетровської області, проживаючого за

адресою:

АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, з середньою освітою,

непрацюючого, розлученого, учасника бойових дій, раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначено йому покарання у виді 100 (ста) годин громадських робіт,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_7 , згідно рішення Чигиринського районного суду Черкаської області №708/170/13-ц від 28 березня 2013 року зобов`язаний сплачувати аліменти на користь ОСОБА_10 на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, до повноліття дитини, починаючи з дня подання заяви до суду - 14 лютого 2013 року, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Проте, ОСОБА_7 , знаючи про свій обов`язок сплачувати аліменти на користь ОСОБА_10 на утримання дочки, являючись дієздатним, будучи працездатною особою, працюючи офіційно за контрактом з липня 2015 року по жовтень 2016 року у військовій частині НОМЕР_1 , перебуваючи з 08.11.2016 по 04.07.2017 на обліку у Канівському міськрайонному центрі зайнятості отримував виплати допомоги по безробіттю, працюючи офіційно з 09.10.2017 по 07.03.2018 молодшим приймальником товарів у ТОВ «АТБ МАРКЕТ» про заробітки та зміну місця роботи Канівський МРВ ДВС ГТУЮ в Черкаської області не повідомляв, з моменту звільнення з останнього офіційного місця працевлаштування в Канівський міськрайонний центр зайнятості на облік не став, аліменти в добровільному порядку виплачувати не бажає, будь-яких дій спрямованих на виконання рішення суду, щодо сплати аліментів взагалі не вживає, тобто злісно ухиляється від сплати аліментів. В зв`язку з чим заборгованість у ОСОБА_7 зі сплати аліментів за період часу з 01.02.2015 по 01.07.2018 складає 65 916,14 грн., що сукупно становить суму виплат відповідних платежів більше трьох місяців.

Не погоджуючись з вироком суду, адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_12 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 22 лютого 2019 року, з підстав невідповідності висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_12 виправдати за відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення. Повторно дослідити шляхом прослуховування аудіозапису судового засідання потерпілої ОСОБА_10 , свідка, державного виконавця ОСОБА_13 та дослідити копію журналу вхідної кореспонденції Канівського МВ ДВС.

Указує, що в інкримінованих обвинуваченому діях відсутня суб`єктивна та об`єктивна сторона злочину. Так, ОСОБА_12 в судовому засіданні вину не визнав і вказав, що про стягнення аліментів починаючи з 17.04.2015 не знав, оскільки потерпіла повідомила йому, що відізвала виконавчий лист, що на його думку, як боржника, є підставою того, що він більше не зобов`язаний сплачувати аліменти. Від державного виконавця ніяких листів, про наявність у нього заборгованості по аліментам не надходило.

Також, вказує адвокат, згідно ст.164 КК України, обвинуваченого можливо притягнути до кримінальної відповідальності тільки за наявність заборгованості по аліментам не менше, ніж за три місяці. Згідно обвинувального акту, ОСОБА_12 інкримінується заборгованість в період часу з 01.02.2015 по 01.02.2018 роки. В дійсності, в рамках кримінального провадження, він винний у створенні заборгованості тільки за два з половиною місяці (з 01.02.2015 по 17.04.2015), що вже само по собі злочином не являється, оскільки 17.04.2015 потерпіла, у державній виконавчій службі відмовилася від сплати аліментів.

Про зміну свого місця проживання та роботи обвинувачений ОСОБА_12 повідомляти державного виконавця не повинний був.

Заслухавши суддю-доповідача, думки обвинуваченого ОСОБА_12 та його захисників ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу із зазначених у ній мотивів, міркування прокурора та потерпілої ОСОБА_10 , які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, вбачаючи вирок суду першої інстанції законним і обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_12 у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліменти) та кваліфікація його дій за ч.1 ст.164 КК України відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені з урахуванням дійсних обставин події та ґрунтуються на зібраних у справі доказах, які детально досліджені в судовому засіданні і в їх сукупності та взаємозв`язку дана правильна юридична оцінка.

Висновки суду про винуватість обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, ґрунтуються на доказах досліджених і належним чином оцінених судом.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно кваліфікував дії ОСОБА_12 за ч.1 ст.164 КК України, виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння.

Так, винуватість обвинуваченого ОСОБА_12 підтверджується:

- даними показань у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_12 про те, що обвинувачений ОСОБА_12 вину не визнав та показав суду, що 28.03.2012 він одружився з ОСОБА_10 та проживали разом у його батьків в с.Таганча, Канівського району, після чого у них почали виникати часті сварки, тому вагітна ОСОБА_10 поїхала до своїх батьків в Чигиринський район, коли народилась дитина він не знав. Згідно рішення Чигиринського районного суду Черкаської області від 28 березня 2013 року він платив аліменти до 2015 року. Коли він працював на ПрАТ «Миронівська птахофабрика» аліменти стягувалися із заробітної плати, в подальшому він перебував в зоні АТО, на обліку в центрі зайнятості, працював охоронцем в АТБ-Маркет, однак аліменти не сплачував так, як вважав, що ОСОБА_10 забрала виконавчий лист із відділу ДВС. Повторно постанову про відкриття виконавчого провадження він не отримував, місце реєстрації не змінював. Просив його виправдати за відсутності в його діях умислу;

- даними показань потерпілої ОСОБА_10 про те, що від шлюбу з ОСОБА_7 має дочку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 та проживали у його батьків в с.Таганча, Канівського району, коли завагітніла виїхала до своїх батьків, де народила доньку в 2013 році, в липні 2014 року знову проживали разом, після чого знову припинили проживати. З ОСОБА_7 вони розлучилися і дочка знаходиться на її утриманні, ОСОБА_7 з дитиною не спілкується, допомоги на утримання не надає, останній раз сплачував аліменти в 2015 р., на її прохання допомогти дитині відмовив. Підтверджує, що у 2015 році дійсно писала заяву про відкликання виконавчого листа і зверталася із нею до відділу ДВС, однак відразу ж її забрала, оскільки ОСОБА_7 не надав дозвіл на вивіз дитини за кордон, про що повідомляла ОСОБА_7 .. Аліменти він не сплачує, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, участі у вихованні дитини не приймає, з дитиною не спілкується, наполягає на призначенні обвинуваченому суворої міри покарання;

- даними показань свідка ОСОБА_13 про те, що він працює старшим державним виконавцем Канівського ВДВС та з січня 2017 року у його провадженні перебуває виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 аліментів на утримання дочки, до нього державним виконавцем по даному провадженню була ОСОБА_14 .. Згідно матеріалів виконавчого провадження ОСОБА_7 сплачував аліменти до лютого 2015 року, з січня 2017 року виконання не було. ОСОБА_7 за викликом до ДВС не з`являється, про борг був повідомлений рекомендованим листом з повідомленням, ДВС не повідомляв про зміну місця роботи. Підтвердив, що заява від потерпілої ОСОБА_10 про відкликання виконавчого листа з виконання від 14.01.2015 в матеріалах виконавчого провадження відсутня, ВДВС не повертав виконавчий лист без виконання, оскільки відмітка про повернення відсутня;

- даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення або таке, що готується від 03.07.2018 (а.с.57), з якого вбачається, що 03.07.2018 о 15.00 год. ОСОБА_10 повідомила Канівський ВП Золотоніського ВП ГУНП в Черкаській області, що ОСОБА_7 ухиляється від сплати аліментів на користь ОСОБА_10 на утримання ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 частини заробітку починаючи з 14.02.2013;

- даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 12.02.2013 (а.с.58) вбачається, що батьками ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є ОСОБА_7 та ОСОБА_10 ;

- даними рішення Чигиринського районного суду Черкаської області №708/986/14-ц від 22.09.2014 (а.с.59) з якого вбачається, що шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 - розірвано, малолітню дочку ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишено проживати з матір`ю ОСОБА_10 ;

- даними рішення та виконавчого листа Чигиринського районного суду Черкаської області №708/170/13-ц від 28.03.2013 (а.с.60-61) з якого вбачається, що з ОСОБА_7 стягнуто на користь ОСОБА_10 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.02.2013 і до досягнення дитиною повноліття;

- даними постанови ВДВС Канівського міськрайонного управління юстиції від 24.05.2013 (а.с.62) з якого вбачається, що 24.05.2013 відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2/708/57/2013 від 15.03.2013 про стягнення з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_10 аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14.02.2013 і до досягнення дитиною повноліття, 24.05.2013 постанова направлена ОСОБА_16 для виконання, а ОСОБА_10 для відома;

- даними листа Канівського міськрайонного відділу ДВС від 06.04.2018 (а.с.66) з якого вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_10 направлявся розрахунок по заборгованості по аліментах ОСОБА_7 по виконавчому провадженню №38104487 для відома;

- даними розрахунку Канівського міськрайонного відділу ДВС від 03.07.2018 (а.с.64-65) з якого вбачається, що заборгованість по аліментах, які повинен сплатити ОСОБА_7 ОСОБА_10 станом на 01.07.2018 складає 65916,14 грн., який направлявся ОСОБА_7 та ОСОБА_10 супровідним листом №10786 від 03.07.2018 (а.с.63) ;

- даними довідки про доходи ПрАТ «Миронівська птахофабрика» (а.с.68) з якої вбачається, що за період з квітня 2013 року по січень 2015 року із заробітної плати ОСОБА_17 сплачено аліментів 15157,18 грн.;

- даними довідки Канівської міськрайонної філії Черкаського обласного центру зайнятості (а.с.82) з якої вбачається, що ОСОБА_7 в період з 01.11.2016 по 05.07.2017 перебував на обліку в центрі зайнятості. Станом на 11.07.2018 на обліку безробітних не перебуває;

- даними копії трудової книжки ОСОБА_7 (а.с.75-79) з якої вбачається, що з 09.10.2017 по 07.03.2018 ОСОБА_7 працював молодшим приймальником товарів у ТОВ «АТБ-маркет»;

- даними копії з журналу вхідної кореспонденції Канівського міськрайонного відділу ДВС (а.с.67) з якої вбачається, що 14.04.2015 за №857 зареєстровано заяву ОСОБА_10 невідомого змісту, проте розписка виконавця про одержання вказаної заяви відсутня.

За клопотанням сторони захисту обвинуваченого допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 , яка показала, що є цивільною дружиною ОСОБА_7 підтверджує, що зі слів ОСОБА_7 , він до 2015 року сплачував аліменти на утримання дочки своєчасно, потім після відмови потерпілої від аліментів, перестав їх сплачувати. Про заборгованість дізнався лише від слідчого, від ВДВС документів про повернення виконавчого листа не отримував.

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що пред`явлене ОСОБА_7 обвинувачення доведене та, що він обґрунтовано засуджений за ч.1 ст.164 КК України.

На думку колегії суддів апеляційного суду, зазначені та проаналізовані місцевим судом письмові докази у справі зібрані відповідно до вимог кримінально процесуального закону, є допустимими та належними, та такими, що безпосередньо вказують на вчинення обвинуваченим ОСОБА_7 діяння, інкримінованого йому стороною обвинувачення, відповідають показанням потерпілої, свідків та частково обвинуваченого ОСОБА_7 ..

Таким чином, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності та взаємозв`язку, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що письмові докази у кримінальному провадженні разом з показами потерпілої та свідків свідчать про неможливість формування штучних доказів, однобічність проведення досудового розслідування.

Тобто, сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, на думку суду апеляційної інстанції, свідчить про достатність законних підстав для прийняття відповідного процесуального рішення про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого йому діяння повністю доведена.

Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Фактичні обставини справи встановлено повно та правильно оцінено докази. Окрім того, у судовому рішенні наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

За таких обставин вимоги апеляційної скарги адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що вирок суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та, що в інкримінованих обвинуваченому діях відсутня суб`єктивна та об`єктивна сторона злочину не підлягають до задоволення та спростовуються сукупністю доказів наведеними у вироку суду першої інстанції з якими також погоджується колегія суддів апеляційного суду.

Що стосується твердження адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що начебто обвинувачений ОСОБА_12 про стягнення аліментів починаючи з 17.04.2015 не знав, оскільки потерпіла повідомила йому, що відізвала виконавчий лист, що на його думку, як боржника, є підставою того, що він більше не зобов`язаний сплачувати аліменти, то колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки, відповідно до показань потерпілої ОСОБА_10 у 2015 році вона дійсно писала заяву про відкликання виконавчого листа і зверталася із нею до відділу ДВС, однак відразу ж її забрала, оскільки ОСОБА_7 не надав дозвіл на вивіз дитини за кордон, про що вона попереджувала та повідомила ОСОБА_7 ..

Крім того, відповідно до показань свідка ОСОБА_13 . ОСОБА_7 за викликом до ДВС не з`являється, про борг був повідомлений рекомендованим листом з повідомленням, ДВС не повідомляв про зміну місця роботи. Підтвердив, що заява від потерпілої ОСОБА_10 про відкликання виконавчого листа з виконання від 14.01.2015 в матеріалах виконавчого провадження відсутня, ВДВС не повертав виконавчий лист без виконання, оскільки відмітка про повернення відсутня.

Таким чином, на думку колегії суддів суду апеляційної інстанції, місцевий суд вірно визначив те, що вина обвинуваченого ОСОБА_7 доведена сукупністю доказів, які органічно поєднуються між собою та свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_7 знав про те, що він повинен, відповідно до рішення суду, сплачувати аліменти на утримання своєї доньки, про те, починаючи з січня 2015 року злісно ухилився від сплати аліментів і колегія суддів суду апеляційної інстанції повністю погоджується з такою оцінкою доказів місцевим судом.

На думку суду апеляційної інстанції, місцевим судом не допущено істотних порушень норм кримінального або кримінально-процесуального законів, які б давали підстави для зміни або скасування вироку суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 22 лютого 2019 року, стосовно ОСОБА_7 залишити без зміни.

Вирок суду вступає в законну силу з моменту проголошення ухвали апеляційним судом, та дані судові рішення можуть бути оскаржені в касаційному порядку до Верховного Суду на протязі 3-х місяців з дня її проголошення.

Головуючий :

Судді :