ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3666/20 Справа № 331/4277/17 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальних провадженнях № 0001667 та № 0002458 щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, останній раз:
- 28 січня 2016 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки 1 місяць, 06 березня 2017 року звільнений по відбуттю строку покарання,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,
за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_7

в режимі відеоконференції

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6
В С Т А Н О В И Л А :
За ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 2020 року обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено дію запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на два місяці, тобто до 29 грудня 2020 року включно.
Судом першої інстанції встановлено, що встановлені ризики є очевидними та такими, що можуть справдитися із великим ступенем вірогідності, при цьому жодні життєві обставини щодо ОСОБА_6 не змінилися, розгляд кримінального провадження розпочато заново судом першої інстанції, допит усіх потерпілих та свідків не проведено, даних про те, що інші більш м`які запобіжні заходи забезпечать належну процесуальну поведінку обвинуваченого та убезпечать від продовження ним протиправної діяльності, суду не надано.
В апеляції:
- захисник ОСОБА_5 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою обрати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді домашнього арешту.
В обґрунтування вказує, що суд першої інстанції, фактично продовжив строк тримання обвинуваченого під вартою за відсутності клопотання сторони обвинувачення, що є порушенням принципів незалежності і безсторонності судової влади. Зазначає, що прокурор взагалі не заявляв письмового клопотання.
Також вказує, що стороною обвинувачення в судовому засіданні використовувались стереотипні формулювання необхідності продовження строку тримання під вартою, при цьому не було надано жодного обґрунтованого доказу того, що обрання більш м`якого запобіжного заходу не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого.
Окрім цього захисник звертає увагу, що ОСОБА_6 перебуває під вартою вже більше трьох років і тривалість судового розгляду.
Заслухавши обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, прокурора, який заперечував проти апеляції, просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 331 КПК під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою, а з частини третьої даної норми слідує, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти, зокрема обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою.
Зазначені вище вимоги кримінального процесуального закону при розгляді клопотання прокурора дотримані в повному обсязі. Застережень вказані норми закону щодо розгляду усних клопотань сторін кримінального провадження при судовому розгляду, як на це посилається захисник в апеляційній скарзі, не мають.
При вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , суд першої інстанції належним чином дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які виправдовують подальше перебування обвинуваченого під вартою.
Суд першої інстанції врахував наявність об`єктивних причин, які не дозволяють закінчити судовий розгляд з ухваленням вироку до спливу строку тримання обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, а також існування ризиків можливого продовження протиправної діяльності, а також можливого ухилення обвинуваченого від суду.
З таким висновком погоджується апеляційний суд, оскільки враховуючи характер та тяжкість покарання, що кореспондується з характером суспільного інтересу, даних про обвинуваченого, іншими обставинами у їх сукупності, дає підстави вважати, що продовжує існувати вказані вище ризики.
Колегія суддів також зважає, що обвинувачений ОСОБА_6 раніше неодноразово судимий, соціальних зв`язків та місця роботи не має, вчинив два епізоди кримінальних правопорушень, які, відповідно до положень ст. 12 КК України, віднесені до категорії тяжких злочинів, пов`язані із посяганням на життя та здоров`я потерпілих, а також на їх власність, за які передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років із конфіскацією майна, а тому, останній може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, продовження існування зазначених вище обставин у їх сукупності, виправдовують подальше перебування обвинуваченого ОСОБА_6 під вартою, що відповідає, і є співрозмірним тяжкості і характеру діяння, яке інкримінується останньому, та більш м`які запобіжні заходи, як на це вказує захисник в апеляційній скарзі, не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого, а тому продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою є найбільш прийнятним за наявних умов.
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також приймає до уваги практику ЄСПЛ, зокрема, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Даний висновок не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Доводи захисника стосовно того, що справа тривалий час розглядається судом, то колегія суддів, хоча і констатує тривалість судового розгляду, однак ця обставина у даному випадку не свідчить, що вона перешкодила чи могла перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, враховуючи складність даного кримінального провадження, соціальний інтерес до злочинів із посяганням на власність із застосуванням насилля небезпечним для життя та здоров`я потерпілих, наслідки цих злочинів, об`єм матеріалів, які досліджуються судом, кадрова ситуація у судах, а також поведінку учасників кримінального провадження, що об`єктивно узгоджується з критеріями розумності строків кримінального провадження, визначеними ст. 28 КПК України.
З огляду на викладене, є необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 408, 419 КПК, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , залишити без задоволення.
Ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 жовтня 2020 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4