Справа № 727/7049/20
Провадження № 1-в/727/139/20
УХВАЛА

03 вересня 2020 року Шевченківський районний суд м. Чернівці у складі:

Головуючого-судді: ОСОБА_1 ,

За участю

секретаря: ОСОБА_2

захисника: ОСОБА_3

прокурора: ОСОБА_4

представник: ОСОБА_5

засудженої: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому справу за клопотанням захисника ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі, -

ВСТАНОВИВ :

Захисник засудженої ОСОБА_6 звернулася до Шевченківського районного суду м.Чернівці з вказаним вище клопотанням, в якому просила на підставі ч.2 ст.81 КК України звільнити її умовно-достроково від подальшого відбування покарання у виді позбавлення волі.
У судовому засіданні захисник подане клопотання підтримала, просила задовольнити.
Засуджена ОСОБА_6 просила умовно-достроково звільнити її від відбування покарання у виді позбавлення волі.
Прокурор не заперечував проти задоволення заявленого клопотання.
Представник ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» відніс вирішення поданого клопотання на розсуд суду.
У відповідності до вимог ч.5 ст.539 КПК України, розгляд клопотання здійснювався за відсутності представника спостережної комісії.
Заслухавши думку учасників справи, дослідивши письмові матеріали клопотання та особову справу засудженої, суд приходить до висновку, що клопотання захисника ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_6 , підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, в тому числі повністю або частково і від відбування додаткового покарання.
Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є правом, а не обов`язком суду.
Із досліджених в судовому засіданні письмових матеріалів клопотання та особової справи засудженого судом встановлено наступні обставини.
Вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 19.02.2020 року ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та на підставі ст.ст.71, 72 КК України остаточно призначено покарання у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 23.04.2020 року вирок Заставнівського районного суду Чернівецької області від 19.02.2020 року було змінено. ОСОБА_6 визнано винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік. На підставі ч.4 ст.70 КК України ОСОБА_6 призначено остаточне покарання за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання покарань за даним вироком Садгірського районного суду м.Чернівці від 11.11.2019 року у виді 1 (одного) року 1 (одного) місяця позбавлення волі.
Початок строку відбування покарання обраховано з 19 год. 00 хв. 22.10.2019 року.
Пунктом 1 ч.3 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення відвідбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережений тяжкий злочин.
У відповідності до ст.12 КК України, злочин, за вчинення якого засуджено ОСОБА_6 , відноситься до категорії нетяжких.
На час розгляду клопотання засуджена ОСОБА_6 відбула 10 місяців 12 днів позбавлення волі, що становить більше половини строку покарання, призначеного судом за вчинення умисного нетяжкого злочину.
Відповідно невідбутий засудженою ОСОБА_6 строк покарання у виді позбавлення волі станом на час розгляду судом клопотання становить 2 місяці 18 днів.
Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, під час судового розгляду питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання суди повинні ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
Відповідно доч.ч.1,2,3 ст.102 КВК України режим у виправних і виховних колоніях -це встановлений законом та іншими нормативно-правовими актами порядок виконання і відбування покарання, який забезпечує ізоляцію засуджених; постійний нагляд за ними; виконання покладених на них обов`язків; реалізацію їхніх прав і законних інтересів; безпеку засуджених і персоналу; роздільне тримання різних категорій засуджених; різні умови тримання засуджених залежно від виду колонії; зміну умови тримання засуджених. Режим у колоніях має зводити до мінімуму різницю між умовами життя в колонії і на свободі, що повинно сприяти підвищенню відповідальності засуджених за свою поведінку і усвідомленню людської гідності. Режим створює умови для суспільно корисної праці засуджених, загальноосвітнього і професійно-технічного навчання, соціально-виховної роботи та громадського впливу.
Частиною 3 ст.107 КВК України передбачено, що засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистотіі порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.
Судом встановлено, що засуджена ОСОБА_6 за час перебування в слідчому ізоляторі м.Чернівці до дисциплінарної відповідальності не притягувалася та не заохочувалася.
З 22.10.2019 року року засуджена відбуває покарання в державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор».
Як вбачається із довідки про заохочення і стягнення на засуджену, за час відбування покарання в державній установі «Чернівецький слідчий ізолятор» засуджена ОСОБА_6 до дисциплінарної відповідальності не притягувалася.
Частинами 1та 5 ст.118 КВК України передбачено, що засуджені до позбавлення волі мають право працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією колонії. Засуджені залучаються до суспільно корисної праці з урахуванням наявних виробничих потужностей, зважаючи при цьому на стать, вік, працездатність, стан здоров`я і спеціальність. Засуджені залучаються до оплачуваної праці, як правило, на підприємствах, у майстернях колоній, а також на державних або інших форм власності підприємствах за умови забезпечення їх належної охорони та ізоляції. Засуджені можуть залучатися без оплати праці лише до робіт з благоустрою колоній і прилеглих до них територій, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством.
Із дослідженої в судовому засіданні характеристики, затвердженої 18.08.2020 року начальником державної установи «Чернівецький слідчий ізолятор», встановлено, що засуджена ОСОБА_6 за час перебування під вартою порушень режиму тримання не допускала, правил поведінки та розпорядку дня дотримується. До покладених на неї обов`язків ставиться відповідально. Стягнень та заохочень немає. У зверненні до представників адміністрації стримана та ввічлива, їх законні вимоги виконує. На заходи виховного та профілактичного характеру реагує позитивно. За характером спокійна та врівноважена (а.п.5).
Як вбачається із вироку суду засуджена свою вину у вчиненні злочину визнала повністю.
Відповідно до довідки медичної частини №33 від 19.08.2020 року засуджена ОСОБА_6 хворіє та мультирезистентний туберкульоз легень та гострий двобічний аднексит (а.п.6).
Частиною 2 ст.81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Як було встановлено судом та підтверджується представником ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» ОСОБА_6 не залучалася до праці за станом здоров`я, оскільки хворіє на туберкульоз легень. Можливості залучення таких хворих до праці в СІЗО №33 не має.
ОСОБА_6 суд запевнила, що хотіла працювати, однак за станом здоров`я такої можливості не мала.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26.04.2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття рішення при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).
Таким чином, суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових умов, а саме сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, що у своїй сукупності може свідчити про доведення засудженим свого виправлення.
Відповідно до ст.6 КВК України виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.
Враховуючи наведені вище вимоги кримінального закону та встановлені обставини в їх сукупності, із урахуванням особи засудженої ОСОБА_6 , суд приходить до висновку, що остання за час відбування покарання у виді позбавлення волі своєю сумлінною поведінкою довела своє виправлення, а тому заслуговує бути звільненою від подальшого відбування покарання умовно-достроково на невідбутий строк.
На підставі ст.81 КК України та керуючись ст.ст.537 ч.1 п.2, 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
Клопотання задовольнити.
Звільнити засуджену ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Заставнівського районного суду Чернівецької області від 19.02.2020 року, зміненого ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 23.04.2020 року, умовно-достроково на невідбутий строк 2 (два) місяці 18 (вісімнадцять) днів.
Роз`яснити засудженій ОСОБА_6 , що відповідно до ч.4 ст.81 КК України, у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину, суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими ст.ст.71,72 КК України.
Після набрання ухвалою суду законної сили, її копію для виконання надіслати ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор».
Ухвала може бути оскаржена до Чернівецького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляції через Шевченківський районний суд м.Чернівці, а засудженою в той же строк з дня вручення їй копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_1