Справа № 304/1227/18 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/664/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 -адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 квітня 2020 року про продовження строку тримання під вартою,

встановила:

даною ухвалою задоволено клопотання прокурора Відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_9 та продовжено обвинуваченому

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Дубриничі, Перечинського району, Закарпатської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1

строк тримання під вартою на період судового розгляду справи, але не більше ніж на 60 днів до 07 червня 2020 року.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 про обрання менш суворого запобіжного заходу, який не пов`язаний з триманням під вартою - відмовлено.

Мотивуючи своє рішення суд, зокрема, вказав, що вважає доведеним наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому злочину та вищевказаних ризиків, станом на день вирішення клопотання ризики не зменшилися, не відпали та продовжують існувати, і неможливість їх запобігання при вжитті більш м`яких запобіжних заходів, передбачених КПК України оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до десяти років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, при чому вчинення злочину стало наслідком усвідомленого ігнорування ОСОБА_7 вимог чинного законодавства в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, в результаті якого спричинило загибель кількох осіб, а у відповідності до ст.3 Конституції України - людина, її життя та здоров`я визнаються найвищою соціальною цінністю. На думку суду, застосування більш м`якого запобіжного заходу не унеможливить прояв встановлених судом ризиків, та не буде ефективним та доцільним в рамках даного кримінального провадження та свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості вчиненого, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають, на даний час, можливість зміни міри запобіжного заходу щодо обвинуваченого на більш м`який.

На ухвалу суду адвокат ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою на інший не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що з 13.08.2019 до 12.09.2019 року ОСОБА_7 перебував на волі без обрання йому будь-яких запобіжних заходів та добросовісно виконував свої обов`язки щодо явки до суду. Суд першої інстанції не врахував того, що ОСОБА_7 визнав вину у вчиненому, щиро розкаявся, частково відшкодував заподіяну шкоду потерпілим, одружений, раніше не судимий, злочин вчинений через необережність, є депутатом Перечинської районної ради, за місцем проживання, попереднього ув`язнення характеризується позитивно, має постійне місце проживання, має на утриманні хвору матір, він є інвалідом з дитинства, добровільно здав свій закордонний паспорт суду, всі свідки у кримінальному провадженні вже допитані. Крім того, ОСОБА_7 працевлаштований та позитивно характеризується з місцем праці. Зазначає, що обвинувальний акт вручений йому та підозрюваному без підпису слідчого та без реєстру матеріалів досудового розслідування.
Апелянт вказує, що відсутні ризики, передбачені ст. 177 КПК України. Вважає, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу, думку прокурорапро законність судового рішення, обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали контрольного провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скаргазадоволенню не підлягає з таких підстав.
Рішенням Конституційного Суду України № 4-р/2019 від 13.06.2019 у справі № 3-208/2018(2402/18) визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини другої статті 392 Кримінального процесуального кодексу України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті. Зобов`язано Верховну Раду України привести нормативне регулювання, встановлене частиною другою статті 392 Кримінального процесуального кодексу України, у відповідність із Конституцією України та цим Рішенням. Рішення Конституційного Суду України є обов`язковим, остаточним і таким, що не може бути оскаржено.
Конституційний Суд України вважає, що неможливість своєчасного апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою унеможливлює ефективну та оперативну (дієву) перевірку правомірності обмеження конституційного права особи на свободу на стадії судового розгляду. Неможливість оскарження особою чи її захисником в апеляційному порядку ухвали суду про продовження строку тримання під вартою створює умови, за яких помилкове рішення суду першої інстанції, чинне протягом тривалого часу, може призвести до тяжких невідворотних наслідків для зазначеної особи у вигляді безпідставного обмеження її конституційного права на свободу.
Надання особі права на апеляційний перегляд судового рішення про продовження строку тримання під вартою під час судового провадження є проявом гарантії виконання державою міжнародних зобов`язань зі створення умов із забезпечення кожному підозрюваному, обвинуваченому (підсудному) дієвого юридичного засобу захисту його конституційних прав і свобод відповідно до міжнародних стандартів, потрібною гарантією відновлення порушених прав, свобод і інтересів людини, додатковим механізмом усунення помилок, допущених судом першої інстанції під час розгляду кримінальних справ до ухвалення рішення по суті.
Згідно з ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 КПК України.
Пунктом 17 ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься забезпечення права на оскарження процесуальних рішень.
Виходячи із завдань та загальних засад кримінального провадження, до кожного учасника кримінального провадження застосовується належна правова процедура та гарантується право на перегляд судового рішення в порядку, передбаченому КПК України.
Як вбачається з матеріалів контрольного провадження № 304/1227/18 в провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 за ч. 3 ст. 286 КК України.
Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 квітня 2020 року продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Суд дійшов обґрунтованого й правильного висновку про необхідність продовження ОСОБА_7 строку тримання під вартою, врахувавши при цьому, що існують достатні підстави вважати, що обвинувачений може ухилятися від суду, впливати на свідків з метою зміни їх показань на свою користь з метою уникнення кримінальної відповідальності самостійно або через знайомих, шляхом вмовляння, погроз або іншим способом.
Колегія суддів апеляційного суду погоджується, що з моменту взяття ОСОБА_7 під варту та до моменту вирішення клопотання прокурора, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.
Наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на час розгляду судом клопотання не змінилися та не зменшилися.
Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та дійшов обґрунтованого висновку про існування таких обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою.
Всі викладені захисником обвинуваченого апеляційні доводи, а саме те, що ОСОБА_7 визнав вину у вчиненому, щиро розкаявся, частково відшкодував заподіяну шкоду потерпілим, одружений, раніше не судимий, злочин вчинений через необережність, є депутатом Перечинської районної ради, за місцем проживання, попереднього ув`язнення характеризується позитивно, має постійне місце проживання, має на утриманні хвору матір, є інвалідом з дитинства, добровільно здав свій закордонний паспорт суду, всі свідки у кримінальному провадженні вже допитані, а також позитивно характеризується за місцем праці, були об`єктом дослідження судом при продовженні їм строку дії запобіжного заходу і їм надана належна оцінка.
Всупереч доводам апеляційної скарги захисника, суд першої інстанції при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 дотримався вимог кримінального процесуального закону, розглянув питання доцільності продовження обвинуваченому тримання під вартою та постановив ухвалу у відповідності до вимог чинного законодавства, на підставі повної і об`єктивної оцінки наявних у суду матеріалів.
Судове рішення відповідає вимогам ст. 370 КПК України, є законним, обґрунтованим та вмотивованим.
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість апеляційної скарги й підстав для скасування ухвали суду про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів
у х в а л и л а :
Ухвалу Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 квітня 2020 рокущодо ОСОБА_7 залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і :

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3