Справа № 739/902/20
Провадження № 1-кс/739/243/20
УХВАЛА
про задоволення відводу

21 вересня 2020 року м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження,

В С Т А Н О В И В:

27 липня 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на дії начальника СВ Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_5 , які полягають, на думку скаржника, у винесенні незаконної постанови про закриття кримінального провадження №0000001, розпочатого за його заявою, за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 172 КК України, у зв`язку з чим просить скасувати вказану постанову.

Того ж дня вказана скаргу була розподілена для розгляду слідчому судді ОСОБА_4 .

06 серпня 2020 року ОСОБА_3 подав заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду вказаної вище скарги, яку мотивує тим, даний слідчий суддя ухвалював за його скаргами на дії слідчого в рамках зазначеного вище кримінального провадження незаконні рішення, які скасовувалися судом апеляційної інстанції, у зв`язку з чим, на думку скаржника, існують підстави для відводу слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду його скарги.

У судовому засіданні скаржник ОСОБА_3 свою заяву про відвід підтримав та пояснив, що кримінальне провадження №0000001, яке розпочато за його заявою, неодноразово незаконно закривалося слідчим, однак він оскаржував відповідні постанови. Слідчий суддя ОСОБА_4 , постійно створював йому перешкоди у доступі до правосуддя, зокрема безпідставно повертав його скарги, що встановлено судом апеляційної інстанції. Також слідчий суддя ОСОБА_4 незаконно закрив вказане кримінальне провадження, однак його ухвалу також було скасовано судом апеляційної інстанції. Такі дії слідчого судді ОСОБА_4 викликають у нього обґрунтовані сумніви в неупередженості останнього, оскільки даний слідчий суддя не лише безпідставно відмовляв у задоволенні його скарг, а й порушував його права, зокрема право брати участь у розгляді скарги та подавати свої доводи в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився та пояснень по суті заявленого відводу не надав.

Прокурор у судове засідання не з`явився, при цьому подав заяву про вирішення питання про відвід без його участі, в якій просить у задоволенні відводу відмовити.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, на розгляді у слідчого судді ОСОБА_4 перебуває скарга ОСОБА_3 на постанову начальника СВ Новгород-Сіверського ВП ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження №0000001, розпочатого за його заявою ОСОБА_3 , за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 172 КК України.

Як вбачається з досліджених у судовому засіданні документів ОСОБА_3 раніше оскаржував бездіяльність прокурора про відмову в порушенні кримінального провадження за частиною першою статті 172 КК України, однак ухвалою від 19 грудня 2013 року слідчий суддя ОСОБА_4 повернув вказану скаргу без розгляду. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 28 грудня 2013 року вказану ухвалу слідчого судді було скасовано у зв`язку з порушенням прав ОСОБА_3 на доступ до правосуддя.

28 грудня 2019 року слідчим суддею ОСОБА_4 було розглянуто питання про закриття кримінального провадження №0000001 та ухвалено закрити вказане кримінальне провадження у зв`язку з не встановленням особи, яка вчинила правопорушення та закінченням строків давності притягнення до відповідальності. При цьому зазначене питання розглядалося без участі ОСОБА_3 , як потерпілого у кримінальному провадженні.

Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 11 лютого 2020 року вказану ухвалу слідчого судді було скасовано, а у закритті кримінального провадження відмовлено.

Пунктом 4 частини першої статті 75 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні якщо є обставини, які викликають сумнів у його неупередженості.

Суд звертає увагу на те, що стандарт безсторонності та неупередженості ґрунтується, насамперед, на тому, що судді мають розглядати справи на основі фактів та згідно з законом, без жодних обмежень, неналежного впливу, спонукання, тиску, погроз чи втручань, прямих чи непрямих, з будь-чийого боку або з будь-якої причини. Також неупередженість стосується способу мислення або ставлення суду до питань і сторін у конкретній справі. Тож слово "неупереджений" передбачає виключення (усунення) розумних та обґрунтованих сумнівів щодо упередженості судді, як реальної, так і суб`єктивної.

Варто зауважити, що жодна норма національного права не визначає зміст нормативної конструкції "неупередженість" ("безсторонність") судді", а тому під час з`ясування основних критеріїв неупередженості суд вважає за потрібне керуватися джерелами міжнародного права, зокрема принципами, сформульованими у практиці Європейського суду з прав людини.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини обґрунтованість підстав для надання висновку щодо безсторонності суду для мети пункту 1 статті 6 Конвенції має встановлюватися згідно з:

(і) "об`єктивним критерієм", який передбачає, що встановлення наявності упередженості суду (суддів) має бути визначено окремо від поведінки судді, тобто має бути з`ясовано, чи є очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Своєю чергою вирішальне значення має саме наявність відповідних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, які свідчать про обґрунтованість сумніву в неупередженості суду, а позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною;

(іі) "суб`єктивним критерієм", який вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і тільки після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність. Тому особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів іншого.

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розв`язання справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Водночас, як указано в Бангалорських принципах поведінки судді від 19 травня 2006 року, схвалених Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН 27 липня 2006 року № 2006/23, об`єктивність судді є потрібною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті ухваленого рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його ухвалення.

Сприйняття об`єктивності визначається за допомогою критерію "розумного спостерігача". У разі, коли є підстави передбачати, що суддя є необ`єктивним (з різних причин) - це дискредитує суспільну довіру до судової влади. Тому суддя мусить уникати будь-яких дій, які дають підставу передбачати, що на його рішення можуть вплинути сторонні чинники, зокрема такі як зацікавленість у розв`язанні конкретної справи. З огляду на це навіть прояви неупередженості мають значення.

Тому коли сторони стверджують про те, що судді необ`єктивні, питання про наявність фактичного упередження не має значення, адже "правосуддя не тільки має бути здійснене, але й сприйматися як очевидно і без сумніву здійснене". Іншими словами, коли виникає питання про відвід, значення має не те, чи справді у судді є усвідомлене або неусвідомлене упередження, а те, чи виникла б у розумної та належним способом поінформованої особи підозра про існування такого упередження. У цьому сенсі обґрунтована підозра в упередженості не просто заміняє докази, яких бракує, чи доказовий засіб для встановлення вірогідності неусвідомленого упередження, а є виявом пильнішої уваги до іміджу правосуддя, тобто домінантної зацікавленості громадськості в тому, щоб існувала впевненість у чесності процесу.

Надаючи оцінку обґрунтованості заяви про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 суд враховує, що вказаним слідчим суддею дійсно ухвалювалися незаконні рішення у кримінальному провадженні №0000001. Так, одного разу ОСОБА_3 взагалі було відмовлено в доступі до правосуддя з повернення його скарги без будь-яких законних підстав, а іншого разу вирішено питання про закриття кримінального провадження у якому ОСОБА_3 є потерпілим, без участь самого ОСОБА_3 , внаслідок чого останній був позбавлений можливості взяти участь у судовому розгляді та подати свої докази та заперечення. Незаконність вказаних рішення слідчого судді встановлена ухвалами суду апеляційної інстанції від 28 грудня 2013 року та 11 лютого 2020 року.

Наведені вище обставини хоча прямо й не свідчать про упередженість слідчого судді ОСОБА_4 при розгляд скарг ОСОБА_3 у рамках вказаного вище кримінального провадження, одна на думку стороннього спостерігача вони можуть бути розцінені як такі, викликають сумніви в його безсторонності за об`єктивним критерієм, сформульованим усталеною практикою Європейського суду з прав людини, що у свою чергу свідчить про необхідність відведення слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 від 27 липня 2020 року для усунення будь-яких сумнівів в його неупередженості та об`єктивності відповідно до пункту 4 частини першої статті 75 КПК України.

За таких обставин заява про відвід є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 3, 31, 75, 76, 80 369-372, 392, 393 Кримінального процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву про відвід слідчого судді ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження задовольнити.

Відвести слідчого суддю Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області ОСОБА_4 від участі у розгляді скарги ОСОБА_3 на постанову про закриття кримінального провадження №0000001, розпочатого за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 172 КК України

Скаргу ОСОБА_3 , зареєстровану за №739/902/20, передати до канцелярії Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області для подальшого розподілу відповідно до вимог частини третьої статті 35 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з дня її оголошення та окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали оголошено о 09 год. 00 хв. 25 вересня 2020 року.