Справа №523/4929/14-к
Провадження №1-кп/523/18/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.09.2020 року Суворовський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора Одеської місцевої прокуратури № ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 у присутності обвинуваченого, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Одеси об`єднані обвинувальні акти кримінальних проваджень за №0006808 від 25.10.2013 року, №0003402 від 7.09.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 187 ч.2, 186 ч.2 КК України, -

Встановив:

В провадженні Суворовського районного суду м. Одеси знаходяться об`єднані обвинувальні акти за обвинуваченням ОСОБА_5 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст.187 ч.2, 186 ч.2 КК України.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що 7.08.2020р. під час судового провадження на підставі ст.331 КПК України відносно обвинуваченого ОСОБА_5 був продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор». Строк дії ухвали суду припиняє свою дію 5.10.2020 року.

Згідно ст. 331 ч.3 КПК України при судовому розгляді незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

У ході судового засідання прокурор надавав клопотання про необхідність застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи клопотання тим, що обвинувачений скоїв тяжкі кримінальні правопорушення, максимальна санкція статті якої передбачає позбавлення волі строком до 7 років, судове слідство не закінчене, на сьогоднішній день ризики не перестали існувати, обвинувачений не працевлаштований, не має постійних джерел доходів, у зв`язку з чим є підстави вважати, що він може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, більш м`які запобіжні заходи, на думку прокурора, не забезпечать належної поведінки обвинуваченого.

Дослідивши наданий до суду обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування, який містить дані про особу обвинуваченого, приймаючи до уваги тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, у скоєнні якого обвинувачується ОСОБА_5 , а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, які дають підстави вважати, що обвинувачений може в подальшому переховуватися від суду та вдатися до спроб будь-яким чином перешкоджати встановленню істини по кримінальному провадженню, вислухавши думку захисника ОСОБА_4 , яка заперечувала щодо задоволення клопотання сторони обвинувачення, звертаючи увагу суду, що підзахисний на даний час є не засудженою особою, відносно нього діє презумпція невинуватості, тому стверджувати, що він не став на шлях виправлення підстав не має, щодо ризиків, на які посилається прокурор, вони нічим не підтверджені, вина підзахисного наразі не доказана, він раніше перебував на домашньому арешті, дотримувався всіх покладених на нього обов`язків, не переховувався, ні на кого не впливав, крім того має постійне місце мешкання, міцні соціальні зв`язки, тому потреби в застосуванні найбільш суворого запобіжного заходу не вбачається, у зв`язку з чим з урахуванням тривалого тримання підзахисного під вартою вважала за можливе змінити відносно ОСОБА_5 запобіжний захід на домашній арешт; обвинуваченого, який підтримав думку захисника; враховуючи положення ст.331 ч.3 КПК України, оцінюючи у сукупності викладені доводи, суд вважає за доцільне продовжити відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

За змістом ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватись від органів суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги, що судовий розгляд по справі ще триває, не досліджені всі докази сторони обвинувачення, дії ОСОБА_5 відносяться до тяжкого злочину, за який, у разі визнання особи винною, передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком від 7 до 10 років, приймаючи до уваги особу обвинуваченого, який за змістом обвинувальних актів, незважаючи на свій молодий вік, вчинив ряд умисних кримінальних правопорушень, що характеризує його як особу схильну до скоєння злочинів, та дає підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно вливати на не допитаних свідків, або іншим чином перешкоджати розгляду кримінального провадження. Разом з цим, виходячи з характеру та обставин вчинення кримінальних правопорушень, викладених в обвинувальному акті вбачається ймовірність вчинення іншого кримінального правопорушення, у зв`язку з чим суд дійшов до висновку що обраний під час судового провадження запобіжний захід відносно ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою відповідає характеру та ступеню тяжкості інкримінованих обвинуваченому діянь, на теперішній час ризики, передбачені ст.177 КПК України не змінилися та не зменшилися, що не уможливлює застосування щодо обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу, крім цього будь-яких виключних обставин, які б давали підстави для зміни щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу також не встановлено, у зв`язку з чим суд вважає за доцільне продовжити щодо обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Крім того, згідно положення ст.183 ч.4 п.1 КПК України розмір застави у кримінальному провадженні не визначається щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне не визначати розмір застави.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 134, 177-178, 183, 331, 369-372, 392 КПК України, суд, -

Постановив:

Клопотання прокурора про застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» до 23.11.2020р. включно без визначення застави.

Строк дії ухвали складає 60 днів з дня її проголошення та припиняє свою дію 23.11.2020 року.
Копію ухвали направити до ДУ «Одеський слідчий ізолятор» для виконання.

На підставі Рішення Конституційного Суду України №4рп-2019 від 13.06.2019 року, ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Головуючий суддя: ОСОБА_1