Дата документу 30.09.2020 Справа № 334/3521/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ЄУ № 334/3521/17 Головуючий в 1 інстанції ОСОБА_1
Провадж. № 11-кп/807/876/20 Доповідач в 2 інстанції ОСОБА_2

УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»,

захисника - адвокат ОСОБА_8

розглянула 30 вересня 2020 року у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2020 року відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Потік, Миронівського району, Київської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України.

Встановлені вироком суду першої інстанції обставини:

ОСОБА_7 26 квітня 2017 року, приблизно о 20 годині 10 хвилин, будучи особою, яка раніше вчинила розбій, маючи умисел на вчинення розбійного нападу, з метою заволодіння чужим майном, із застосуванням насильства, небезпечного для здоров`я потерпілої ОСОБА_9 , діючи з корисливих мотивів, знаходячись на зупинці громадського транспорту «на вимогу» навпроти будинку №1 по вул. Бородінській в м. Запоріжжі, з метою заволодіння майном потерпілої, підійшов до неї ззаду та наніс один удар кулаком в щелепову частину обличчя потерпілої справа, спричинивши їй легкі тілесні ушкодження у вигляді рани в області правої щоки та набряку м`яких тканин області правої щоки, від чого остання впала на землю та втратила свідомість, тим самим застосувавши насилля небезпечне для здоров`я особи, яка зазнала нападу. Після чого, обвинувачений з метою доведення свого злочинного наміру до кінця, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись непритомним станом потерпілої ОСОБА_9 , заволодів її жіночою сумкою «Шанель» вартістю 450,00 грн., в якій знаходились: пудра виробництва Eveline вартістю 90,00 грн., туш для очей виробництва Eveline вартістю 70,00 грн., рум`янами виробництва Eveline вартістю 130,00 грн., жіночим шкіряним гаманцем виробництва «Шанель» вартістю 350 грн., мобільним телефоном марки Samsung GT-E1080i вартістю 300,00 грн., в якому знаходилась картка оператора мобільного зв`язку Київстар, яка не представляє для потерпілої матеріальної цінності, навушниками для мобільного телефону виробництва Utty вартістю 150,00 грн., грошові кошти в сумі 147,00 грн., перепустка на територію ТОВ «Кріон» на ім`я потерпілої, яка для неї не представляє матеріальної цінності, зв`язка ключів в кількості 5 штук, яка для потерпілої не представляє матеріальної цінності, сім банківських карток ПАТ КБ «Приватбанк» та ПАТ «ПУМБ», які для потерпілої не представляють матеріальної цінності, оскільки на них не було грошових коштів. Після чого обвинувачений з викраденим майном зник з місця вчинення кримінального правопорушення, спричинивши потерпілій ОСОБА_9 матеріальну шкоду на загальну суму 1687,00 грн.

Вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2020 року:
ОСОБА_7 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України та йому призначено покарання у вигляді 8 (восьми) років позбавлення волі із конфіскацією всього належного йому майна.
Строк покарання ОСОБА_7 ухвалено обчислювати з моменту взяття його під варту, а саме з 26 квітня 2017 року.
Відповідно до ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року у строк покарання ОСОБА_7 зараховано строк його попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, починаючи з 26 квітня 2017 року до набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід ОСОБА_7 до набрання вироком законної сили, залишено без змін - тримання під вартою.
Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування матеріальної шкоди залишено без розгляду.
Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України.

Вимоги і узагальнені доводи апеляційної скарги

В апеляційній скарзі захисник - адвокат ОСОБА_8 не погоджується з оскаржуваним вироком у зв`язку з неповнотою судового розгляду, істотними порушення вимог кримінального та кримінального процесуального закону, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що обвинувальний вирок суду має суттєві протиріччя, а формулювання у вироку суду обвинувачення позбавляє можливості кваліфікувати скоєне саме за ч.2 ст. 187 КК України.

Вказує, що обвинувачений не вчиняв зазначене кримінальне правопорушення та не здійснював нападу на ОСОБА_9 , а випадково став очевидцем цієї події та злочину, вчиненого іншою особою.

Крім того, звертаючись до змісту формулювання обвинувачення, викладеного у вироку, та пояснення експерта, захисник зазначає, що втрата свідомості потерпілою не знаходиться у причинному зв`язку з тими тілесними ушкодженнями, які потерпіла отримала під час нападу, а також вказані тілесні ушкодження у потерпілої не можуть бути небезпечним для здоров`я особи.

Вважає, що вирок суду ґрунтується на припущенні, що потерпіла втратила свідомість від заподіяного їй обвинуваченим легкого тілесного ушкодження.

Окрім цього, посилаючись на встановленні судом фактичні обставини кримінального провадження та висновки експертів щодо отримання потерпілою легких тілесних ушкоджень, вважає, що у місцевого суду були всі законні підстави кваліфікувати вчинене ОСОБА_7 кримінальне правопорушення за ч.2 ст. 186 КК України та відсутні правові підстави для кваліфікації скоєного за ч.2 ст. 187 КК України .

Просить вирок суду скасувати, кримінальне провадження закрити.

Одночасно апелянт зазначає, що у разі висновку апеляційного суду про достатність доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, просить вирок змінити, кваліфікувавши дії обвинуваченого за ч.2 ст. 186 КК України, зменшити до мінімального призначене покарання у виді позбавлення волі та виключивши додаткове покарання у виді конфіскації всього його майна. В іншій частині вирок залишити без змін.

Позиції учасників судового провадження

Захисник у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу, вказав про те, що обвинувачений не вчиняв інкриміноване кримінальне правопорушення, просив вирок суду скасувати, кримінальне провадження закрити.
Обвинувачений у судовому засіданні підтримав позицію захисника.
Прокурор у судовому засіданні висловив заперечення вимогам апеляційної скарги, вказавши про вірність кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 187 КК України. Просив вирок суду залишити без змін.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини та мотиви, з яких суд виходив при постановленні ухвали.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як вбачається зі змісту поданої апеляційної скарги сторони захисту та пояснень обвинуваченого як у суді першої інстанції, так і при апеляційному перегляді, сторона захисту оспорює кваліфікацію дій ОСОБА_7 за ч.2 ст. 187 КК України, вважаючи, що обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 186 КК України.

Проте, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України, за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та підтверджуються доказами, які були досліджені під час судового розгляду та оцінені судом у відповідності до вимог ст. 94 КПК України.

Зокрема, незважаючи на доводи апеляційної скарги сторони захисту та наданні обвинуваченим показання як у суді першої інстанції, так і при апеляційному перегляді,про те, що він не скоював розбійного нападу відносно потерпілої, докази цього відсутні, він хотів лише заволодіти її коштами, скориставшись підібраними на вулиці картками, вина ОСОБА_7 у вчиненні саме розбійного нападу, як обґрунтовано зазначено у вироку суду першої інстанції підтверджується сукупністю безпосередньо досліджених судом першої інстанції доказів.

Під час судового розгляду потерпіла ОСОБА_9 допитана не була у зв`язку зі смертю, що підтверджується інформацією відділу РАЦС та актовим записом про смерть №864 від 28.07.2018) (т.2 а.п. 5).

Проте, за показаннями свідка ОСОБА_10 , який чергував у складі патруля з охорони громадського, вбачається, що 26 квітня 2017 року о 20 годині 40 хвилин на планшет екіпажу 104 надійшло повідомлення про скоєння грабежу по вул. Бородінській на зупинці громадського транспорту «на вимогу». В інформації повідомлялося, що невідомий чоловік, який був одягнений у чорну куртку, штани, кросівки на яких була блискуча полоса, підійшов до потерпілої і наніс удар в обличчя, вихватив в неї сумку та зник у бік будинків №5-7 по вул. Бородінській. У сумці був телефон «Самсунг» чорного кольору, грошові кошти біля 200 гривень, кредитні картки різних банків приблизно 6-7 штук. Відпрацьовуючи територію, отримали інформацію, що в даний момент намагаються зняти грошові кошти з банківських карток потерпілої з банкомату «Приватбанку», який розташовано біля «АТБ» по вул. Ладозькій. Під`їхавши до «АТБ», побачили обвинуваченого, який натискав на кнопки банкомату. Побачивши їх, обвинувачений банківські картки, які лежалі на банкоматі, скинув рукою на землю. На вимогу стояти на місці до з`ясування усіх обставин, почав чинити опір, намагався вирватись та втекти. Затримавши обвинуваченого, останній пояснив, що до крадіжки сумки не має відношення, хоча про події, на підставі яких його було затримано, вони йому не повідомляли. Обвинувачений казав, що став свідком того, як невідомий чоловік вихватив сумку у дівчини, яка стояла на зупинці громадського транспорту «на вимогу». Він злякав того чоловіка, той кинув сумку і побіг далі, а він не став його наздоганяти. Він відкрив сумку, забрав речі, а сумку викинув у дворі будинку №5 по вул. Бородінській та попрямував до банкомату, щоб зняти грошові кошти з банківських карток. Також свідок пояснив, що після нападу у потерпілої залишився мобільний телефон «Айфон-4», на який увесь час доки потерпіла була разом з ними, надходили смс-повідомлення з банкомату про спроби зняття грошових коштів. Також коли вони затримали обвинуваченого, у нього з карману куртки випали речі потерпілої, а саме, мобільний телефон «Самсунг», та пом`яті грошові кошти приблизно 11 гривень та клаптик паперу з цифрами, пін- кодом до банківських карток. Також свідок вказав про наявність у потерпілої гематоми на обличчі з лівої сторони та сліди крові.

Показання свідка щодо затримання патрульними ОСОБА_7 біля банкомату, розташованого біля магазину «АТБ» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ладозька, 26, де на землі біля обвинуваченого знаходилися мобільний телефон чорного кольору, банківські картки, гроші та клаптик паперу, узгоджуються з протоколом огляду місця події від 26 квітня 2017 року (т. 1 а.п 93-96) та протоколом огляду від 5 травня 2017 року та відеозаписом до нього (т. 1 а.п. 151-152)

Факт спроби зняття обвинуваченим коштів в банкоматі з карток потерпілої ОСОБА_9 підтверджуються протоколом огляду від 27 квітня 2017 року мобільний телефон «Айфон 4», який було надано потерпілою (т. 1 а.п. 107) та протоколом огляду від 26 травня 2017 року, фото таблицею та відеодиском до нього, отримані в ПАТ «КБ «Приватбанк» в порядку тимчасового доступу до речей в документів (т. 1 а.п. 142-148).

Відомості протоколу огляду від 17 травня 2017 року за участю потерпілої ОСОБА_9 засвідчують впізнання потерпілою належних їй речей, а саме мобільний телефон «Самсунг», клаптик паперу, 11 гривень, 6 банківських карток, вилучених у ОСОБА_7 в ході огляду місця події 26 квітня 2017 року (т. 1 а.п. 97-98).

Встановлене місце вчинення кримінального правопорушення: місцевість біля будинку №1 в районі зупинки громадського транспорту «Універмаг селянський» по вул. Бородинській в м. Запоріжжя підтверджується даними протоколу огляду місця події від 26.04.2017 року, доданої до протоколу фототаблиці (т. 1 а.п. 90-92).

Відповідно до протоколу огляду від 11 травня 2017 року, та відеозаписом до нього, який відповідно до ст. 359 КПК України було безпосередньо відтворено у судовому засіданні місцевим судом, вбачається, що 26 квітня 2017 року у період часу з 20 години 22 хвилин 11 секунд до 20 години 23 хвилин 30 секунд з боку прохідної частини по вул. Бородінській в м. Запоріжжя від зупинки громадського транспорту «на вимогу» в протилежному напрямку по вул. Айвазовського вздовж паркану та СТО біжить чоловік в сірому одязі з предметом в руках, схожим на жіночу сумку (т. 1 а.п. 149-150)

Впізнання потерпілою ОСОБА_9 серед чотирьох осіб ОСОБА_7 як особу, яка скоїла на неї напад підтверджується відомостями протоколу пред`явлення особи для впізнання від 27.04.2017 року за участю потерпілої ОСОБА_9 та фото знімками до протоколу (т. 1 а.п. 103-106).

Проведений слідчий експеримент 30 травня 2017 року за участю потерпілою ОСОБА_9 відображає хід проведення даної слідчої дії та відтворює обставини нанесення обвинуваченим правою рукою удару в область її правої щоки, від чого остання втратила свідомість, прийшовши до тями побачила, що лежить на землі, а поруч з нею телефон, по якому вона розмовляла та відсутність її сумки (т. 1 а.п. 153-154).

При цьому, колегія суддів зауважує, що під час проведення слідчого експерименту потерпіла ОСОБА_9 чітко повідомила обставини, за якими деякий час спостерігала за обвинуваченим та розгледіла його знизу до гори, побачила його обличчя, в чому він був одягнутий, та в подальшому при проведенні впізнання ОСОБА_9 вказала на обвинуваченого ОСОБА_7 , як на особу, яка вчинила відносно неї розбійний напад, що спростовує твердження сторони захисту стосовно того, що обвинувачений був випадковим очевидцем вказаних подій і непричетнний до нападу на потерпілу.

Надані при проведенні слідчого експерименту показання потерпілої щодо отриманих ОСОБА_9 тілесних ушкоджень узгоджуються із висновком експерта №1331д від 17 травня 2017 року, згідно до якого ОСОБА_9 спричинено не менше двох травматичних дій. Взаєморозташування нападника по відношенню до потерпілої могло бути будь-яким при умові доступності ділянок тіла на яких були знайдені тілесні ушкодження для їх травмування. (т.1 а.п. 108-109).

Опис потерпілою при слідчому експерименті подій чітко вказує, що наслідком втрати нею свідомості був удар в обличчя, застосований по відношенню до неї обвинуваченим.

Саме втрата потерпілою свідомості з урахуванням дій обвинуваченого, наслідків без розриву у часі та відсутності до ОСОБА_9 будь-якого іншого впливу вказують на неспроможність хронології подій та їх обставин, зазначених ОСОБА_7 .

Висновок експерта №1102 від 27 квітня 2017 року підтвердив наявність у потерпілої легких тілесних ушкоджень у виді рани в області правої щоки, набряку м`яких тканин області правої щоки, садно в області ліктьового суглоба (т. 1 а.п. 111-112).

За відображеними у висновках експерта №1102 від 27 квітня 2017 року відомостей з медичної документації (амбулаторної карти) внаслідок відвідування ОСОБА_9 27.042017 року травмпункту зафіксована рана правої щоки.

Отже, виявлені у потерпілої тілесні ушкодження у виді рани в області правої щоки та набряку м`яких тканин області правої щоки засвідчують правдивість показань потерпілої щодо механізму нанесення обвинуваченим удару та одночасно спростовують твердження обвинуваченого, що він не застосовував насилля відносно ОСОБА_9 .

З приводу доводів сторони захисту щодо припущень втрати потерпілою свідомості внаслідок заподіяного обвинуваченим легкого тілесного ушкодження, судова колегія зауважує на відсутності у ОСОБА_9 іншого тілесного ушкодження в області голови, зокрема на потиличній частині, що могли виникнути від падіння та удару о поверхню і призвести до втрати свідомості, а зафіксоване садно в області ліктьового суглоба можна пов`язати із падінням від втрати свідомості.

Експертизою № 1102 від 27 квітня 2017 року зафіксоване тілесне ушкодження в області обличчя ОСОБА_9 , що повністю відповідає зазначеним потерпілою обставинам його отримання. Під час проведення слідчого експерименту потерпіла зазначала про втрату нею свідомості саме після отримання нею удару в область правої щоки.

Допитана у судовому засіданні експерт ОСОБА_11 підтвердила висновок експерта №1102 від 27 квітня 2017 року та зазначила, що виявлені у потерпілої тілесні ушкодження, їх локалізація та тяжкість могли спричинити втрату свідомості. Експерт зазначила про узгодження пояснень потерпілої щодо втрати свідомості з поясненнями останньої щодо її стану.

Таким чином, факт втрати свідомості ОСОБА_9 є підтвердженим, та спростовує посилання сторони захисту щодо відсутності належних та достатніх доказів втрати свідомості потерпілою ОСОБА_9 .

Аргументи сторони захисту з приводу того, що втрата свідомості потерпілою не знаходиться у причинному зв`язку з тими тілесними ушкодженнями, які потерпіла отримала під час нападу, повністю спростовуються показаннями експерта ОСОБА_11 , наданими останньою у судовому засіданні 20.11.2019 року, згідно яких втрата свідомості можлива від удару, а тим паче від удару в голову (т. 2 а.п. 24, 40).

Наведені докази повністю спростовують твердження сторони захисту щодо наявності в діях ОСОБА_7 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, яка не передбачає умислу, скерованого на заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений особою, яка раніше вчинила розбій.

Отриманні при дослідженні доказів об`єктивні дані вказують на нанесення обвинуваченим удару вправу щелепову частину обличчя потерпілої, що спростовує доводи сторони захисту, що обвинувачений не здійснював нападу на ОСОБА_9 .

Потерпіла ОСОБА_9 на слідчому експерименті вказувала, що після здійснення на неї нападу та після того, як вона прийшла до тями вона виявила відсутність її сумки із речами та перелічила наявні у сумці речі.

У рамках даного провадження були вилученні наявні біля ОСОБА_7 речові докази у вигляді приналежного потерпілій майна. При цьому камерами відео фіксації на банкоматі зафіксований факт намагання ОСОБА_7 за допомогою банківських карток зняти кошти ОСОБА_9 .

Отже, безсумнівним є факт здійснення ОСОБА_7 нападу, направленого саме на заволодіння майном потерпілої ОСОБА_9 з застосуванням по відношенню до потерпілої насильства, яке виразилося у нанесенні обвинуваченим удару в щелепову частину обличчя потерпілої. Механізм та локалізація нанесеного потерпілій удару вказують на ознаку небезпечності для здоров`я. Протиправні дії ОСОБА_7 передбачають кримінальну відповідальність за ч.2 ст. 187 КК України.

Щодо кваліфікації дій обвинуваченого, судова колегія зауважує, що тяжкість отриманих тілесних ушкоджень для визнання критерію «небезпечності» не є самостійною вирішальною ознакою.

З цього приводу колегія судів зауважує на спричиненні обвинуваченим удару в область голови потерпілої. Від нападу потерпіла ОСОБА_9 одразу втратила свідомість, і за конкретними обставинами провадження кваліфікуюча ознака небезпечності для здоров`я застосованого насильства є доведеною.

Наведене узгоджується з роз`ясненнями, викладеними у п.9 ПостановіПленуму Верховного Суду України №10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності».

Так, до ознак небезпечності тілесного ушкодження для життя чи здоров`я в момент його вчинення відносяться, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості.

Подібних висновків дійшла колегія суддів Верховного Суду, що наведені у постанові від 28 березня 2019 року у справі ЄУ № 753/2814/15-к.

Районний суд, аналізуючи допустимість вказаних доказів, зробив правильний висновок про їх достеменність та законність їх збирання, досліджені докази обґрунтовано покладені в основу обвинувального вироку.

Перелічені у вироку і досліджені судом першої інстанції докази, які є послідовними, логічно поєднуються один з одним, у своїй сукупності відтворюють події інкримінованого кримінального правопорушення та без будь-якого сумніву доводять провину ОСОБА_7 за ч.2 ст. 187 КК України, що вказує на відсутність підстав піддавати сумніву їх достовірність та переконують суд в правильності висновку районного суду.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин справи, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не виявлено.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст.ст. 50, 65 КК України призначив необхідне і достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових правопорушень покарання, яке є наближеним до мінімальної межі, визначеної санкцією інкримінованого кримінального правопорушення.

При цьому, враховано відсутність обставин, що пом`якшують покарання відповідно до ст. 66 КК України та наявність передбачених ст. 67 КК України обставини, що його обтяжують.

Судом першої інстанції в повній мірі дослідженні усі докази, які характеризують обвинуваченого в достатньому об`ємі, його ставлення до скоєного та надана у вироку відповідна обґрунтована та вмотивована оцінка вказаному.

Так, обвинувачений ОСОБА_7 раніше неодноразово судимий, на шлях виправлення та перевиховання не став, не працевлаштований, на спецобліках не перебуває, добровільно матеріальну шкоду потерпілій не відшкодував.

З урахуванням сукупності всіх наведених вище обставин, судова колегія погоджується із висновком суду першої інстанції щодо виду та розміру призначеного ОСОБА_7 покарання і не вбачає підстав для зменшення розміру призначеного обвинуваченому покарання.

Інших обставин, які б можна було віднести на користь зменшення розміру призначеного ОСОБА_7 покарання апеляційною інстанцією не встановлено, що обумовлює визнання доводів сторони захисту як неспроможних.

Враховуючи наведене, на переконання колегії суддів, покарання призначене ОСОБА_7 відповідає принципам співмірності та індивідуалізації, є необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, призначене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог закону, з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав.

Суд апеляційної інстанції переглянув вирок суду першої інстанції відповідно до вимог ст.404 КПК України, тобто в межах доводів апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2020 року відносно ОСОБА_7 , визнаного винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 187 КК України залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня оголошення, а засудженою особою, яка утримується під вартою в той же строк з дня отримання копії ухвали.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4