ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3544/20 Справа № 208/3549/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за клопотанням за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 серпня 2020 року, якою
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , засудженому 26 грудня 2019 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75, 104 КК України, звільненому від відбування призначеного судом покарання з випробувальним строком на 2 роки, та покладенням низки обов`язків,
скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено для відбування покарання,
за участю секретаря ОСОБА_7 ,
прокурора ОСОБА_8 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,-

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 серпня 2020 року скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено ОСОБА_6 для відбування покарання, призначеного вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, за яким 26.12.2019 його засуджено до 5 років позбавлення волі.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції зазначив, що ОСОБА_6 перебуваючи на обліку в Заводському районному ВФ ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області покладені на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України за вироком суду не виконував, та 25.05.2020, 22.06.2020, 13.07.2020 і 27.07.2020 не прибув на реєстрацію до Заводського РВ без поважної причини, тому йому було винесені застереження у виді письмового попередження і повторного попередження.
При цьому, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_6 не висловив жодного жалю чи розкаяння, ні яким чином не усвідомив протиправність своєї поведінки й наміру змінити ставлення до виконання обов`язків, покладених судом, бажання їх виконувати, навпаки, проявив відсутність критичного ставлення до своєї поведінки.
Сукупність цих обставин послугувала суду підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробовуванням щодо ОСОБА_6 , оскільки він за період відбування покарання зарекомендував себе з негативного боку, покладені на нього судом обов`язки не виконував, що свідчить про небажання стати на шлях виправлення.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах засудженого просить скасувати ухвалу, відмовити у задоволенні клопотання начальника Заводського районного ВФ ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробовуванням та направлення його для відбування покарання.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги захисник посилається на те, що оскаржувана ухвала є незаконною, а висновки викладені в ній не відповідають фактичним обставинам провадження. Звертається увага на те, що 29 лютого 2020 року ОСОБА_6 виїхав до м. Нікополя працювати без офіційного оформлення, й дозволу органу пробації не питав, оскільки не був постановлений на облік через те, що вирок щодо нього надійшов до органу пробації лише 03 березня 2020 року.
В апеляційній скарзі зазначається, що ОСОБА_6 мав повернутися до м. Кам`янського 15 березня 2020 року, про те через запровадження карантину вимушено залишився в м. Нікополі. 13 травня 2020 року ОСОБА_6 з`явився до органу пробації де ознайомився з порядком та умовами відбування покарання. Зазначається в скарзі й про те, що перше попередження про скасування звільнення від відбуття покарання з випробуванням та направлення для відбуття покарання від 13 травня 2020 року не відповідає ч. 4 ст. 166 КВК України, оскільки в період до 13 травня 2020 року ОСОБА_6 не міг прибути до органу пробації з поважних причин, а виклики від 03.03.2020 на 10.03.2020 та від 10.03.2020 на 13.03.2020 не отримував. Наголошується на неправдивості показів матері ОСОБА_6 стосовно його місця знаходження, у зв`язку з перебуванням матері у стані алкогольного сп`яніння. Неявку ОСОБА_6 25 травня 2020 року на реєстрацію до органу пробації сторона захисту обґрунтовує хворобою засудженого. 09 червня 2020 року ОСОБА_6 з`явився на реєстрацію до органу пробації та дізнався, що матеріали про скасування звільнення від відбування покарання з випробовуванням та направлення для відбування покарання були направлені до суду на підставі чого він не прибув 22.06.2020, 13.07.2020, 27.07.2020 на відмітки. Крім того, сторона захисту не погоджується з висновками суду стосовно позиції засудженого в суді.

Заслухавши суддю-доповідача, засудженого та захисника, які підтримали вимоги поданої апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення скарги сторони захисту, перевіривши матеріали за клопотанням органу пробації та обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи, колегія суддів дійшла такого висновку.
Згідно з положеннями ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судове рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Частиною 1 статті 166 Кримінально-виконавчого кодексу України встановлено, що у разі ухилення засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, від виконання обов`язків, які покладені на нього судом, або порушення громадського порядку, за яке його було притягнуто до адміністративної відповідальності, кримінально-виконавча інспекція застосовує до нього застереження у виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направленням для відбування покарання.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 78 КК України (ч. 2 ст. 166 КВК України) у разі, якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, кримінально-виконавча інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.
Вказана стаття до поважних причин неявки засудженого до кримінально - виконавчої інспекції відносить несвоєчасне одержання запрошення, хворобу та інші обставини, що фактично позбавляють засудженого можливості своєчасно прибути за викликом.
При скасуванні звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням суддя зобов`язаний з`ясувати, чи мав засуджений реальні можливості виконати покладені на нього обов`язки і чи можна розглядати факти, викладені у поданні органу, що відає відбуванням покарання, як свідчення небажання засудженого стати на шлях виправлення.
На думку колегії суддів цих вимог закону при постановленні рішення місцевим судом не дотримано.
З матеріалів за клопотанням органу пробації видно, що ОСОБА_6 засуджений вироком Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26 грудня 2019 року за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком в 2 роки. У відповідності до ст. 76 КК України ОСОБА_6 зобов`язано: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Постановою Заводського РВ про встановлення днів явки на реєстрацію від 13 травня 2020 року ОСОБА_6 встановлено дні явки 2,4 понеділок та під підписку роз`яснено покладені судом на ОСОБА_6 обов`язки, із зобов`язанням та попередженням його про відповідальність за ухилення від вказаних обов`язків.
Ухилення засудженого від виконання обов`язків, а саме неявка без поважних причин за викликом до органу пробації та неявка до Заводського РВ пробації для реєстрації, послугували органу пробації підставою для звернення до суду з клопотанням про скасування звільнення від покарання з випробуванням та направлення ОСОБА_6 для відбування призначеного судом покарання.
Розглядаючи це клопотання суд дійшов висновку про необхідність його задоволення, оскільки перебуваючи на обліку у органу пробації ОСОБА_6 покладені на нього вироком суду обов`язки, визначені статтею 76 КК України не виконував, а саме 25.05.2020, 22.06.2020, 13.07.2020 та 27.07.2020 не прибув на реєстрацію до Заводського РВ без поважної причини.
Разом з цим, наявними матеріалами підтверджено, що до надходження матеріалів з органу пробації до місцевого суду, як слідує з копії листка реєстрації, ОСОБА_6 не з`явився на реєстрацію лише 25.05.2020, що не може свідчити про систематичний характер порушень, покладених на нього обов`язків.
Апелянт в скарзі зазначає, що був необізнаний стосовно обов`язку з`являтися на реєстрацію до органу пробації після стадії направлення матеріалів за клопотанням до суду першої інстанції, а відтак, ураховуючи вищенаведену копію листка реєстрації, в якій зафіксована його неявка лише 25.05.2020, колегія суддів вважає необґрунтованим закидання засудженому того, що він не з`явився на реєстрацію до органу пробації 22.06.2020, 13.07.2020 та 27.07.2020.
Крім того, відповідно до ст. 43 КПК України, засудженим у кримінальному провадженні є обвинувачений, обвинувальний вирок суду щодо якого набрав законної сили, та має права обвинуваченого, передбачені ст. 42 КПК України, в обсязі необхідному для його захисту на відповідній стадії судового провадження.
Відповідно до ч. 8 ст. 42 КПК України, в тому числі обвинуваченому вручається пам`ятка про його процесуальні права та обов`язки одночасно з їх повідомленням особою, яка здійснює таке повідомлення.
Проте, дослідженням наявних матеріалів, в тому числі технічного запису судового засідання встановлено, що при розгляді клопотання засудженому ОСОБА_6 його права та обов`язки судом не роз`яснювалися, зокрема право на участь захисника у провадженні, та відповідна пам`ятка йому не вручалася, що свідчить про порушення його права на захист.
Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та без з`ясування всіх обставин, що мають значення для прийняття обґрунтованого рішення, а тому підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду клопотання щодо ОСОБА_6 у суді першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 7, 9, 404, 405, 407, 409 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 задовольнити частково.
Ухвалу Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 10 серпня 2020 року, якою ОСОБА_6 , скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлено для відбування покарання, призначеного вироком Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26.12.2019 за ч. 2 ст. 289 КК України у виді 5 років позбавлення волі - скасувати, призначити новий розгляд клопотання начальника Заводського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Дніпропетровській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробовуванням та направлення для відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4