Справа №635/7993/20
Провадження №1-кп/635/331/2021
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2021 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

секретар судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000474 від 03 вересня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, який надійшов до суду 27 листопада 2020 року з Харківської місцевої прокуратури №6 підсудний Харківському районному суду Харківської області.

Обвинувальний акт складений у відповідності до вимог ст.ст. 291, 292 КПК України.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України судом не встановлено.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд вважає можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України.

01 грудня 2020 року до суду надійшов цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 , яким останній просить стягнути з ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 1410,10 гривень та моральну шкоду в розмірі 50000 гривень завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Одночасно з поданням цивільного позову заявлено клопотання щодо вжиття заходів забезпечення цивільного позову в даному кримінальному провадженні, а саме накласти арешт на майно, яке належить цивільному відповідачу. В обґрунтування цивільного позову ОСОБА_7 зазначив, що ОСОБА_5 вчиненим злочином завдав йому матеріальну та моральну шкоду. Заходи забезпечення доказів або позову до подання даної позовної заяви не здійснювались.

Представник потерпілого - адвокат ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні клопотання потерпілого підтримав, просив задовільнити.

Прокурор ОСОБА_2 у підготовчому судовому засіданні заперечувала проти заходів забезпечення цивільного позову, зазначила, що дане клопотання подано не належним чином. Питання щодо накладення арешту на майно подається окремо від цивільного позову, у зв`язку з чим клопотання про вжиття заходів забезпечення цивільного позову підлягає залишенню без розгляду.

Захисник ОСОБА_3 та обвинувачений підтримали думку прокурора.

Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши документи та матеріали, якими обґрунтовані доводи клопотання, приходить до наступного висновку.

У відповідності до ч.1 ст.132 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно п.7 ч.2 ст. 131 КПК України, заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст. 171 КПК України, з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, можливій конфіскації майна.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Відповідно до положень ч. 6 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно обвинуваченого, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.

У разі задоволення цивільного позову, суд за клопотанням цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову, якщо таких заходів не було вжито раніше.

Разом з тим, до цивільного позову не надано доказів належності ОСОБА_5 на праві власності жодного майна, не вказано де таке майно знаходиться.

Таким чином, правові підстави для накладення арешту на майно, яке належить цивільному відповідачу, без визначення конкретного майна і місця його знаходження, з метою відшкодування шкоди у даному кримінальному провадженні - відсутні, оскільки матеріали справи не містять даних чи є у власності обвинуваченого майно.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про накладення арешту на майно з метою відшкодування шкоди.

Разом з тим, під час підготовчого судового засідання захисник ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням, яким просив змінити обвинуваченому запобіжний захід на більш м`який - особисте зобов`язання, зазначивши, що обвинувачений раніше не судимий, має постійне місце проживання в с. Черкаські Тишки Харківського району, де проживає разом із своєю цивільною дружиною, яка перебуває на його утриманні, за місцем проживання характеризується позитивно, неофіційно працював будівельником, приймав активну участь у реставрації храма Різдва Пресвятої Богородиці. Крім того, на даний час органом досудового слідства допитані усі свідки і потерпілий, досудове слідство завершене і матеріали кримінального провадження передані до суду. При таких обставинах він уже не зможе вплинути на свідків і потерпілого, а враховуючи, що він раніше не судимий - не має наміру вчиняти інше кримінальне правопорушення. Крім того, причетність ОСОБА_5 до інкримінованого йому злочину в ході досудового слідства не знайшла свого підтвердження і спростовується показами свідків і висновками судово-медичних експертиз, а отже відсутні вагомі докази у вчиненні ним кримінального правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника та просив змінити йому запобіжний захід на особисте зобов`язання.

Прокурор ОСОБА_2 заперечувала щодо клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, зазначила, що посилання захисту на рішення Європейського суду є необґрунтованим, оскільки на даний час питання про продовження запобіжного захисту обвинуваченому не вирішується; недоведеність ризиків спростовується ухвалою слідчого судді про обрання запобіжних заходів обвинуваченому, якою встановлена наявність ризиків. Крім того, є необґрунтованими посилання на докази, які ще не досліджені судом. Таким чином, з дня постановлення ухвали суду щодо обрання та продовження запобіжних заходів обвинуваченому стороною захисту нових підстав для зміни запобіжного заходу не наведено.

Представник потерпілого - адвокат ОСОБА_4 зазначив, що клопотання про зміну обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який задоволенню не підлягає, оскільки на підтвердження своїх доводів стороною захисту не надано жодного доказу, разом з тим посилання з приводу того, що обвинувачений не може впливати на потерпілого та свідків є необґрунтованим, оскільки судом їх допит ще не здійснено.

При вирішенні клопотання захисника про заміну запобіжного заходу на більш м`який суд виходить з наступного.

Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 04 вересня 2020 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів в межах строку досудового розслідування до 01 листопада 2020 року включно. Ухвалою слідчого судді Харківського районного суду Харківської області від 28 жовтня 2020 року строк тримання під вартою ОСОБА_5 продовжений до 03 грудня 2020 року включно. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 грудня 2020 року строк тримання під вартою ОСОБА_5 продовжений до 30 січня 2021 року включно.

Відповідно до ст.315 КПК України під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу.

Згідно зі ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи.

Строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується 30 січня 2021 року включно.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та інших учасників судового процесу та інше.

Вимогами ст. 178 КПК України передбачені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, зокрема тяжкість покарання, яке загрожує відповідній особі, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність соціальних зв`язків, в тому числі наявність родини та утриманців, наявність постійного місця роботи, наявність судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувались раніше та інші обставини.

Під час обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому було встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризиків можливості переховування підозрюваного від органів досудового розслідування або суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні.

Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_5 злочину, свідчать про його суспільну небезпеку. Санкція ч. 1 ст. 115 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

Вирішуючи питання про заміну запобіжного заходу на більш м`який, суд оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі тяжкість злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжких злочинів, суспільну небезпечність злочину, який інкримінується обвинуваченому.

Зважаючи на тяжкість злочину, який інкримінується обвинуваченому ОСОБА_5 та покарання, яке загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим, дані про особу обвинуваченого, який в офіційному шлюбі не перебуває, проживає з жінкою в будинку її матері без реєстрації, дітей не має, зареєстрований у м.Горлівка Донецької області, суд вважає, що ризики, передбачені п.п. 1,3 ч.1 ст.177 КПК України продовжують існувати та виправдовують тримання особи під вартою, що свідчить про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в тому числі особистого зобов`язання.

За таких обставин, суд не може погодитись з доводами сторони захисту щодо відсутності або втрати актуальності ризиків, які існували на час обрання та продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризик це подія, яка імовірно може настати за наявності певних підстав.

Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей, а тому суд не може погодитись з доводами сторони захисту щодо дієвості інших запобіжних заходів ніж тримання під вартою.

В засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Посилання захисника на те, що обвинувачений має постійне місце проживання з жінкою на території Харківської області, позитивно характеризуються, є тими обставинами, які враховуються при застосуванні зміні, продовженні запобіжного заходу, вирішення питання про призначення покарання, однак не є безумовною підставою для застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Доводи захисника про те, що кваліфікація вчиненого злочину за ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України, є неправильною, судом не приймаються, оскільки вказана обставина підлягає перевірці та оцінці судом в залежності від досліджених в судовому засідання доказів.

Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, дані про особу обвинуваченого, а також ту обставину, що кримінальне провадження стосовно ОСОБА_5 , який обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину на даний час перебуває на стадії підготовчого судового розгляду, мета та обставини, що стали підставою для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою є актуальними, нових обставин стороною захисту для зміни запобіжного заходу не зазначено, суд вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, продовжують існувати та виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам та забезпечення виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків шляхом застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 197 КПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.1 ст.115 КК України у відкритому судовому засіданні на 22 січня 2021 року 11 годину 30 хвилин

Викликати в судове засідання учасників судового провадження.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 - відмовити.

В задоволенні клопотання представника цивільного позивача ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_4 про арешт майна - відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали складено 18 січня 2021 року.

Головуючий суддя - ОСОБА_1