Справа № 296/58/21
УХВАЛА
Іменем України

12 січня 2021 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в місті Житомирі клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ Головного управління Національної поліції в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000002 від 05.01.2021 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Лопатичі, Олевського району, Житомирської області, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, працюючого виконавцем робіт ТОВ «Рембуд Теремки», з середньою спеціальною освітою, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 286 Кримінального кодексу України,-

В С Т А Н О В И В :

І. СУТЬ КЛОПОТАННЯ

1.1. 06.01.2021 слідчий за погодженням з прокурором звернувся до Корольовського районного суду м. Житомира з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 строком на 60 днів, починаючи з моменту його фактичного затримання.

1.2. Вказується, що СУ ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0000002 від 05.01.2021 за підозрою ОСОБА_6 у тому, що останній 04.01.2021 близько 22 год. неподалік будинку АДРЕСА_2 , не врахував дорожньої обстановки та її змін, створив загрозу безпеці дорожнього руху, при виникненні небезпеки для руху, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, в результаті чого передньою частиною автомобіля марки «Fiat Doblo» реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив наїзд на пішоходів малолітнього ОСОБА_8 та неповнолітнього ОСОБА_9 , які рухалася біля правого краю дороги в попутному напрямку, в результаті чого пішохід ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці, а пішохід ОСОБА_9 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

1.3. Вказані обставини органом досудового розслідування попередньо кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 Кримінального кодексу України.

1.4. 05.01.2021 о 02 год. 00 хв. ОСОБА_6 був затриманий старшим слідчим в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , без ухвали слідчого судді.

1.5. 05.01.2021 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

1.6. Подане клопотання про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовувалось слідчим наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а також вказівкою у клопотанні про неможливість запобігання вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу.

ІІ. ПРОЦЕДУРА ТА ПОЗИЦІЇ СТОРІН

2.1. Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.

2.2. Розгляд клопотання відкладався 06.01.2021, 11.01.2021 у зв"язку з перебуванням підозрюваного ОСОБА_6 на стаціонарному лікуванні в відділенні торакальної хірургії КНП "Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського" Житомирської обласної ради з 05.01.2021 та неможливістю приймати участь у судових засіданням за станом здоров"я.

2.3. Прокурор та слідчий у судовому засіданні 12.01.2021 подане клопотання підтримали, вказували на резонансність події, що спричинила загибель дитини та необхідність застосування до підозрюваного тримання під вартою для убезпечення життя останнього від загрози фізичної розправи з боку місцевого населення, у зв"язку з чим просили клопотання задовольнити.

2.4. Захисник у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечував, вказував на перебування підозрюваного на стаціонарному лікуванні, наявність позитивних характеристик, місця роботи, відсутність ризиків, на які вказував у клопотанні слідчий та прокурор, неможливість застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою виходячи лише з тяжкості покарання та резонансності події злочину, просив застосувати більш м`який запобіжний західу у вигляді особистого зобов"язання з покладенням необхідних процесуальних обов"язків.

2.5. Підозрюваний у судовому засіданні 12.01.2021 підтримав пояснення, надані захисником.

ІІІ. КРИМІНАЛЬНО-ПРОЦЕСУАЛЬНЕ ЗАКОНОДАВСТВО (КПК України)

3.1. Згідно із частиною 1 статті 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою.

3.2. Частиною першою статті 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

3.3. Відповідно до частини 2 статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний […] може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

3.4. Згідно із частиною 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

3.5. Відповідно до пункту 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

3.6. Відповідно до частини 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним […] кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

3.7. Частиною п`ятою статті 194 КПК України передбачено, що якщо під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, прокурор доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті, слідчий суддя застосовує відповідний запобіжний захід, зобов`язує підозрюваного прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого визначеного органу державної влади, а також виконувати один або кілька обов`язків, необхідність покладення яких була доведена прокурором, а саме: 1) прибувати до визначеної службової особи із встановленою періодичністю; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; 4) утримуватися від спілкування з будь-якою особою, визначеною слідчим суддею, судом, або спілкуватися з нею із дотриманням умов, визначених слідчим суддею; 5) не відвідувати місця, визначені слідчим суддею; 6) пройти курс лікування від наркотичної або алкогольної залежності; 7) докласти зусиль до пошуку роботи або до навчання; 8) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 9) носити електронний засіб контролю.

ІV. ОЦІНКА СЛІДЧОГО СУДДІ

4. Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя відповідно до вимог статті 194 КПК України має з`ясувати наявність ряду обставин:

(і) Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення

4.1. Національне законодавство не містить визначення поняття обґрунтованої підозри, однак відповідно до частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

4.2. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини "розумна підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у ст. 5 параграфу 1(с) Європейської Конвенції про захист прав людини, передбачає "наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин" (рішення O'Hara v. United Kingdom, § 34).

4.3. Відповідно до матеріалів клопотання ОСОБА_6 підозрюється у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили смерть потерпілого, а також спричинили потерпілому тілесні ушкодження середньої тяжкості, тобто вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

4.4. Розумна підозра, згадана в ст. 5 § 1(с) Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, не означає, що винуватість підозрюваного має бути встановлена на цій стадії. Саме у чіткому доведенні як події, так і характеру того злочину, у якому підозрюється особа, і полягає мета розслідування (див. рішення N.C. v. Italy of 11 January 2001, §45).

4.5. Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що надані слідчим та прокурором докази у їх сукупності дають підстави вважати, що ОСОБА_6 , можливо, вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 286 КК України, що підтверджується, зокрема: копією протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22.05.2020; копією допиту малолітнього (неповнолітнього) свідка ОСОБА_10 , ОСОБА_11 від 05.01.2021.

(іі) Наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України

4.6. У поданому клопотанні слідчий вказував на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3-5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування підозрюваного ОСОБА_6 від органів досудового розслідування; можливості незаконного впливу зі сторони підозрюваного на потерпілих; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення.

4.7. Вирішуючи питання про наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України слідчий суддя враховує, зокрема: початкову стадію досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000002, розпочатого 05.01.2021, суть та характер вчиненого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, що відноситься до тяжкого та за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років або без такого, відомості про особу ОСОБА_6 та обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

4.8. Слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що спричинив загибель дитини та спричинив тілесні ушкодження середньої тяжкості іншій, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному, наявність потерпілих у кримінальному правопорушенні, які мають право на відшкодування заподіяної шкоди, а також початкову стадію досудового розслідування злочину, що об`єктивно перешкоджає встановленню важливих обставин вчинення злочину, а тому вважає дійсною наявність існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливість переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконного впливу зі сторони підозрюваного на потерпілих; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, та вважає недоведеним слідчим та прокурором існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки будь-яких доказів притягнення ОСОБА_6 до адміністративної та/або кримінальної відповідальності стороною обвинувачення не надано.

(ііі) Можливість застосування альтернативних запобіжних заходів

4.9. Слідчий суддя звертає увагу, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини право особи на свободу та особисту недоторканість має найважливіше значення в «демократичному суспільстві» за змістом Європейської Конвенції з прав людини (див. рішення у справах "Medvedyev and Others v. France", [ВП], § 76; "Ladent v. Poland", № 11036/03, § 45).

4.10. Особиста свобода є основоположною свободою, якою повинен мати змогу користуватися кожен. Позбавлення або обмеження свободи ймовірно матиме прямий і негативний вплив на здійснення багатьох інших прав. Звідси випливають основні принципи, які ЄСПЛ застосовує при розгляді справ за ст. 5 Конвенції, і, насамперед, принцип презумпції свободи.

4.11. "Презумпції на користь свободи особи" є домінантним керівним принципом, зміст якої зводиться до того, що особиста свобода людини повинна бути правилом, а позбавлення свободи до рішення суду суворим винятком.

4.12. Вирішуючи питання про застосування найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно обов`язково розглянути можливість застосування інших, більш м`яких альтернативних заходів, які зможуть запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК.

4.13. Слідчий суддя враховує, що підозрюваний ОСОБА_6 , має постійне місце проживання в с. Лопатичі Олевського району Житомирської області, за яким характеризується позитивно, працює виконавцем робіт ТОВ «Рембуд Теремки», що свідчить про наявність міцних соціальних зв`язків, раніше до адміністративної/кримінальної відповідальності не притягувався.

4.14. При цьому, будь-яких доказів на підтвердження перебування підозрюваного в стані алкогольного сп`яніння під час керування транспортним засобом, слідчим та прокурором станом на час розгляду клопотання не надано, хоча з моменту події дорожньо-транспортної пригоди до часу розгляду клопотання слідчого в судовому засіданні минув майже тиждень часу.

4.15. Враховуючи, що доказування не може гуртуватися на припущеннях, слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором не доведено обставин, які б свідчили про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 можливе виключно в умовах тримання останнього під вартою, а тому вважає за можливе застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді тримання під цілодобовим домашнім арештом із покладенням на нього ряду обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які, на думку слідчого судді, є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

(iv) Щодо нерелеватного посилання на практику Європейського суду з прав людини

4.16. Слідчий суддя не може залишити поза увагою ту обставину, що обгрунтовуючи своє клопотання про застосування до підозрюваного виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий за погодженням з прокурором посилається на начебто таку практику Європейського суду з прав людини, а саме: рішення у справі "Блохін проти Російської Федерації" від 23.03.2016 та рішення у справі "Свершов проти України" від 27.11.2008, яка, на думку слідчого та прокурора, виправдовує тримання підозрюваного під вартою.

4.17. Так, рішенням Європейського суду з прав людини по заяві № 47152/06 «Блохин против России» (винесено 23.03.2016), встановлено порушення п. 1 та п. 3 (пп. «с» и «b») ст. 6, п. 1 ст. 5, ст. 3 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у зв"язку з порушенням справедливого процесу по відношенню до неповнолітнього ОСОБА_12 при проведенні перевірки за повідомленням про вчинення ним злочину розгляду районним судом питання про його поміщення в Центр тимчасового утримання для неповнолітніх порушників, незаконним утриманням заявника та ненадання йому належної медичної допомоги у названому закладі.

Фактичні обставини справи зводиться до того, що у віці 12 років в 2005 році ОСОБА_12 був затриманий за підозрою у вимаганні. Після затримання ОСОБА_13 був поміщений в неосвітлену камеру без вікон, а потім допитаний співробітником міліції, без запрошення на допит адвоката і опікуна. Міліціонер погрожував йому, пояснюючи, що ОСОБА_13 залишиться в ув`язненні, якщо не зізнається. Визнання було неповнолітнім підписано, однак згодом він від цих визнань відмовився.

Кримінальну справу порушено не було, оскільки ОСОБА_13 не досяг віку кримінальної відповідальності. У лютому 2005 року районний суд ухвалив помістити заявника в Центр тимчасового утримання для неповнолітніх правопорушників на 30 днів з метою "виправлення його поведінки" і запобігання вчиненню інших правопорушень. Діти містилися весь день у великій порожній кімнаті, без ігор, можливості вийти на вулицю і навіть вільно піти в туалет; за порушення всіх утриманих карали колективно.

У центрі для неповнолітніх дитина не отримував лікування, хоча дідусь заявника неодноразово повідомляв медичним працівникам Центру про хвороби свого онука. Педіатр, який оглядав заявника в Центрі, не мав досвіду лікування наявних у дитини розладів, а також були відсутні дані, що заявник отримував ліки, призначені йому до його утримання, у зв"язку з чим ЄСПЛ прийшов до висновку про відсутність адекватної медичної допомоги та встановив порушення статті 3 Конвенції - право не піддаватися нелюдському поводженню.

Щодо позбавлення волі підлітка ЄСПЛ не погодився з аргументами влади держави- відповідача про те, що утримання під вартою мало на меті виховний нагляд в значенні пп. d п.1 статті 5 Конвенції. ЄСПЛ дійшов висновку, що виховний нагляд в сенсі даного пункту статті 5 Конвенції повинен відбуватися в спеціально пристосованої для цього обстановці і з достатніми ресурсами для цієї мети. Заявник був поміщений в центр тимчасового утримання в цілях "виправлення поведінки" і попередження нових правопорушень. Оскільки заявник не досяг віку кримінальної відповідальності, його взяття під варту не могло розглядатися і як законне ув`язнення особи після її засудження компетентним судом. Взяття заявника під варту не переслідувало законні цілі, зазначені у тексті статті 5 Конвенції, тому було свавільним.

4.18. Крім того, рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Свершов проти України»» (винесено 27.11.2008), встановлено порушення пункту 1 статті 5, пункту 3 статті 5 та пункту 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У п. 63 цього рішення ЄСПЛ зазначив, що національні суди при розгляді питання про продовження тримання під вартою неповнолітнього жодного разу не розглядали можливості обрання альтернативного запобіжного заходу замість тримання під вартою і, посилаючись переважно на тяжкість злочинів, продовжували тримати заявника під вартою на підставах, які не можна вважати «відповідними і достатніми».

Визнаючи наявність порушення п. 3 ст. 5 Конвенції, ЄСПЛ зазначив, що «хоча захисник закликав враховувати вік неповнолітнього заявника, органи влади, як видно з матеріалів справи, ніколи не брали до уваги цей факт, коли виносили рішення про тримання його під вартою».

4.19. Зазначене дає можливість дійти висновку, що фактичні обставини, що мали місце у зазначених справах "Блохін проти Російської Федерації" та "Свершов проти України" стосувалися неповнолітніх заявників, не мають жодної схожості до обставин, зазначених у поданому слідчим клопотанні, а посилання слідчого за погодженням з прокурором на вказані рішення ЄСПЛ, з метою виправдування застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, є абсолютно безпідставним та явно вказує на необізнаність слідчого з суттю та змістом рішень ЄСПЛ, на які він посилається в обґрунтування поданого ним клопотання.

V. ВИСНОВОК СЛІДЧОГО СУДДІ

5.1. За вказаних обставин слідчий суддя дійшов висновку про наявність підстав для застосування до ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, а саме цілодобового домашнього арешту із покладанням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, строком на один місяць, в межах строку досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000002 від 05.01.2021, тобто до 12.02.2021.

5.2. Водночас, враховуючи, що з 05.01.2021 підозрюваний ОСОБА_6 перебуває на стаціонарному лікуванні в відділенні торакальної хірургії КНП "Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф. Гербачевського" Житомирської обласної ради, що стверджується листом закладу охорони здоров"я від 11.01.2021 (а.с.40), слідчий суддя вважає, що підозрюваний має прибути до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , для виконання обраного йому запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту негайно після завершення перебування на стаціонарному лікуванні.

Керуючись статтями 131, 132, 176-178, 181, 193-194, 196, 205 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира

П О С Т А Н О В И В :

1. У задоволенні клопотання слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000002 від 05.01.2021 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_6 відмовити.

2. Застосувати до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , заборонивши залишати вказане житло, без дозволу слідчого, прокурора у даному кримінальному провадженні, строком до 12.02.2021 (включно).

3. Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , наступні обов`язки:

(і) прибувати до слідчого у провадженні якого буде перебувати кримінальне провадження щодо нього за першим викликом та до прокурора або суду залежно від стадії кримінального провадження за кожною вимогою;

(іі) завчасно повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну місця свого проживання та/або місця роботи;

(ііі) уникати від спілкування з потерпілими та особами, коло яких визначає орган досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000002 від 05.01.2021;

(іv) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

4. Встановити строк дії покладених на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язків до 12.02.2021 (включно).

5. Після завершення перебування на стаціонарному лікуванні в КНП «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф.Гербачевського» Житомирської обласної рад підозрюваний ОСОБА_6 має невідкладно прибути до місця свого проживання, оскільки йому згідно умов обраного запобіжного заходу заборонено залишати житло цілодобово.

6. Контроль за виконанням запобіжного заходу покласти на орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_6 .

7. Орган Національної поліції за місцем проживання підозрюваного повинен негайно поставити на облік підозрюваного ОСОБА_6 щодо якого застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під цілодобовим домашнім арештом, і повідомити про це прокурора відділу Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_7 .

8. Працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного ОСОБА_6 мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

9. Ухвала підлягає негайному виконанню з моменту її оголошення.

10. Роз`яснити підозрюваному, що у разі невиконання покладених на нього обов`язків можливе застосування більш жорсткого запобіжного заходу та накладення грошового стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з оголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Слідчий суддя ОСОБА_1