Справа № 487/4782/20
Провадження № 1-кс/487/5231/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
27.08.2020 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Миколаєва клопотання слідчого СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській обл. ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0002740 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України про накладення арешту, -
ВСТАНОВИВ:
25.08.2020 року слідчий СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській обл. ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Заводського відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на зерно пшениці та рапсу, в 25 поліетиленових мішках білого кольору, яке перебуває на тимчасовому зберіганні на території Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області, за адресою: м. Миколаїв, вул. Біла, 44.
Необхідність накладення арешту на зерно слідчий обґрунтовував тим, що воно є об`єктом вчинення кримінального правопорушення, та з метою встановлення його власника, подальшого зважування та встановлення матеріального збитку в результаті крадіжки.
До судового засідання слідчий не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги клопотання просив задовольнити.
На підставі ст. 172 КПК України, клопотання розглянуто без участі власника майна.
Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Із матеріалів клопотання встановлено, що 23.08.2020 до Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області надійшло повідомлення співробітника РФ «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», про те, що 23.08.2020 близько 15:00 години, двоє невстановлених осіб, намагалися вчинити крадіжку зерна пшениці, з території станції «Миколаїв-Вантажний», розташованої за адресою: м. Миколаїв, Привокзальна Площа, 1, але не довели злочину до кінця, з причин які не залежали від їх волі, а саме були зупиненні охороною вказаної станції.
По даному факту, було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002740 від 24.08.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.
Крім того, допитані співробітники відокремленого підрозділу з профілактичної роботи РФ «Одеська залізниця» ПАТ «Українська залізниця», ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , пояснили, що 23.08.2020 близько 15:00 години, перебуваючи на добовому чергуванні на території станції «Миколаїв-Вантажний», розташованої за адресою: м. Миколаїв, Привокзальна Площа, 1, здійснювали обхід території, де побачили двох осіб, які переносять наповнені поліетиленові мішки, поміж вагонів та металевих колій до паркану, та через отвір виносять за територію. Підійшовши ближче співробітники даного підрозділу зупинили вказаних осіб, які повідомили, що знайшли дані мішки біля вагонів на території даної станції вже заповненні зерном пшениці та вирішили забрати собі. Звідки набирали зерно-пшениці останнім невідомо. Кому саме належить вказане зерно, співробітникам одеської залізниці не відомо.
В ході виїзду на місце події було проведено огляд місця події території станції «Миколаїв-Вантажний», розташованої за адресою: м. Миколаїв, Привокзальна Площа, 1 та поза її межами, де було виявлено та вилучено 25 мішків поліетиленових мішків білого кольору, заповнені зерном пшениці з рапсом, які в подальшому було вилучено та направлено до Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області, за адресою: м. Миколаїв, вул. Біла, 44.
Постановою слідчого Заводського ВП ГУ НП в Миколаївській області від 24.08.2020 року зазначені мішки з зерном визнано речовим доказом по кримінальному провадженню №0002740.
На теперішній час у органу досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні заходу забезпечення у вигляді накладення арешту на зерно пшениці та рапсу, в 25 поліетиленових мішках білого кольору, з метою встановлення власників вказаної продукції, подальшого зважування та встановлення матеріального збитку в результаті крадіжки.
Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення (ч. 1 ст. 167 КПК України).
Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Частиною 3 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього кодексу.
Згідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно вимог ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Так, слідчим доведено, що вказане в клопотанні майно є об`єктом вчинення кримінального правопорушення, відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України та може бути використано у якості доказів у кримінальному провадженні, а також доведено необхідність такого арешту та наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту вказаного в клопотанні майна, у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов висновку про необхідність задоволення клопотання.
Керуючись ст. ст. 98, 167, 170-173 КПК України, слідчий суддя,-
УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській обл. ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0002740 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст.185 КК України про накладення арешту задовольнити.
Накласти арешт на зерно пшениці та рапсу в 25 поліетиленових мішках білого кольору, яке залишити зберігати на території Заводського ВП ГУНП в Миколаївській області за адресою: м. Миколаїв, вул. Біла, 44.
Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити слідчому СВ Заводського ВП ГУНП в Миколаївській обл. ОСОБА_3 ..
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.
Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1