печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 листопада 2020 року

слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

за участю:

особи, що подала клопотання, адвоката: не з`явився,

прокурора: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві провадження за клопотанням адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 09.10.2018 року № 758/13006/18 у кримінальному провадженні № 0002990 від 02.04.2013 року, -

ВСТАНОВИВ:
Адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , звернулась до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 09.10.2018 року № 758/13006/18 у кримінальному провадженні № 0002990 від 02.04.2013 року, на об`єкт нерухомого майна квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (134,2 кв.м.).

В обґрунтування клопотання адвокат ОСОБА_3 зазначає, що ОСОБА_4 є добросовісним власником майна, правомірність набуття якого підтверджується належними доказами, та не має жодного відношення до обставин, які є предметом досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002990 від 02.04.2013 року. Прокурором не надано жодних доказів, що арештоване майно є предметом злочину чи набуто останньою протиправним шляхом. Застосування даного заходу забезпечення кримінального провадження є неспівмірним з завданням кримінального провадження та порушує права ОСОБА_4 як власника майна.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

В судове засідання особа, яка подала клопотання, адвокат ОСОБА_3 не з`явилась, про день, час, місце розгляду клопотання повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд клопотання за її відсутності, в якій вимоги клопотання підтримала в повному обсязі, просила задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, в якій щодо задоволення клопотання заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість накладеного арешту.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, слідчий суддя визнав можливим прийняти рішення по суті доводів та вимог клопотання за відсутності в судовому засіданні особи, яка подала клопотання, та прокурора, на підставі наявних матеріалів.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, під час розгляду клопотання фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалось.

Вивчивши клопотання та дослідивши долучені до нього документи, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що Управлінням спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.04.2013 року за № 0002990 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 365-2, ч. 4 ст. 368, ч. 2 ст. 375, ч. 2 ст. 376, ч. 2 ст. 376-1, ч. 1 ст. 382, ч. 2 ст. 384 КК України.

Як вбачається з матеріалів клопотання та долучених до них доказів, під час здійснення досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні 02.10.2018 року повідомлено про підозру колишнього Голову Вищого господарського суду України ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 3 ст. 209, ч. 1 ст. 255, ч. 4 ст. 368, ч. 3 ст. 368-2, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 375, ч. 2 ст. 376, ч. 2 ст. 376-1 КК України. ОСОБА_5 підозрюється в тому, що у період серпня - жовтня 2008 року, обіймаючи посаду голови Донецького апеляційного господарського суду, діючи умисно, шляхом усунення перешкод та наданням порад, з корисливих та інших особистих мотивів сприяв у постановленні суддею господарського суду Донецької області ОСОБА_6 завідомо неправосудної ухвали від 09.10.2008 у господарській справі № 8/170пн. Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 , отримавши незаконно матеріальну винагороду в особливо великих розмірах у вигляді готівкових коштів, реалізовуючи свій злочинний план, погоджений з усіма членами злочинної організації, з метою подальшої легалізації грошових коштів, отриманих злочинним шляхом, придбав (великої кількості) елітне нерухоме майно житлового та комерційного призначення на території України, особливо в Київський і Донецький області, а також в інших країнах Європи, для отримання грошових прибутків від їх використання, у тому числі, здачі в оренду.

В рамках здійснення досудового розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні, ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 09.10.2018 року № 758/13006/18 задоволено клопотання Старшого слідчої групи Заступника начальника третього слідчого відділу управління спеціальних розслідувань Генеральної прокуратури України ОСОБА_7 та накладено арешт на нерухоме майно, право власності на яке зареєстровано,серед іншого, за ОСОБА_4 , а саме, квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (134,2 кв.м.).

Постановою Прокурора Спеціалізованої антикорупційної прокуратури від 06.08.2020 року підслідність у кримінальному провадженні № 0002990 від 02.04.2013 року визначена за слідчими Центрального апарату Державного бюро розслідувань.

Згідно ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Як визначено у ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З ухвали слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 09.10.2018 року вбачається, що при накладенні арешту на майно, в тому числі, квартиру за адресою: АДРЕСА_1 (134,2 кв.м.), яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_4 , слідчий суддя виходив з того, що майно відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, та може бути використане як речовий доказ у кримінальному провадженні № 0002990 від 02.04.2013 року.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Досудове розслідування в кримінальному провадженні наразі триває, а доводи клопотання не містять належного обґрунтування, яке б надало слідчому судді підстави дійти висновку, що необхідність накладення арешту арештоване майно, яке є предметом розгляду вказаного клопотання, на теперішній час відпала, оскільки обставини, на які посилається заявник в обґрунтування клопотання, підлягають з`ясуванню в ході досудового розслідування.

На підставі викладеного слідчий суддя вважає, що особою, яка звернулась із клопотанням, на даній стадії провадження не доведено, що арешт накладено необґрунтовано чи в застосуванні такого заходу забезпечення відпала потреба, з чим закон пов`язує можливість скасування арешту майна, а відтак в задоволенні клопотання cлід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 107, 170, 174, 307, 309, 532 Кримінального процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_4 , про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва від 09.10.2018 року № 758/13006/18 у кримінальному провадженні № 0002990 від 02.04.2013 року, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1