ВИРОК
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2020 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі матеріали кримінального провадження № 201/5876/20 (пр. № 1-кп/201/1302/2020), відомості про яке 29 травня 2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001111, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Першотравенська Дніпропетровської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, неодруженого, раніше судимого: 29 квітня 2020 року вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді одного року позбавлення волі, від відбування якого, звільнений на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з дворічним іспитовим строком, не працюючого, обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_4 28 травня 2020 року приблизно о 23.20 годині, перебуваючи біля корпусу № 3-А Медичної Академії, яка розташована за адресою: м. Дніпро, пл. Соборна, 2, побачив, що на першому поверсі Медичної Академії проводяться ремонтні роботи, після чого, в нього виник умисел, спрямований на таємне викрадання чужого майна (крадіжку), поєднаного з проникненням у приміщення, вчиненого повторно, з метою викрадення майна Медичної Академії.

Далі, обвинувачений ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, крадійку, поєднаного з проникненням до приміщення, вчиненого повторно, переконавшись, шо за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, діючи таємно, з корисливих мотивів, та особистої зацікавленості, таємно, шляхом розбиття скла вікна, проник до приміщення корпусу 3-А Медичної Академії.

Знаходячись в приміщенні, обвинувачений ОСОБА_5 побачив 4 (чотири) пакети «затирка для швів Ceresit СЕ 33 Plus», вартістю 382 гривні 60 копійок, які визначив, як об`єкт свого злочинного посягання.

Далі, обвинувачений ОСОБА_4 , знаходячись у вказаному місці та у вказаний час, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, взявши 4 пакети «затирка для швів Ceresit СЕ 33 Plus», вартістю 382 гривні 60 копійок, виніс їх на вулицю.

В подальшому, разом з викраденим майном намагався втекти з місця вчинення злочину, проте довести свій злочинний умисел до кінця не зміг з причин, що не залежали від його волі, так як був зупинений співробітником Медичної академії, у зв`язку із чим, не зміг розпорядитися майном на власний розсуд.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєному злочині визнав у повному обсязі та підтвердив фактичні обставини щодо вчиненого ним діяння та викладених у обвинувальному акті.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини кримінального провадження і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам кримінального провадження положення ст. 349 КПК України, ухвалив проводити судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів.

Таким чином, суд доходить висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_4 у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у інше приміщення, тобто у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України.

При визначенні виду та розміру покарання, суд виходить зі ступеня тяжкості скоєного злочину та особи обвинуваченого ОСОБА_4 , який на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, свою вину визнав у повному обсязі та щиро розкаявся у скоєному, при цьому, ці обставини на підставі ст. 66 КК України, суд відносить до таких, що пом`якшують його покарання. До обтяжуючої покарання обвинуваченого ОСОБА_4 обставини, передбаченої ст. 67 КК України, суд відносить рецидив злочинів.

З врахуванням викладеного, суд вважає, що з метою виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, обвинуваченому ОСОБА_4 слід призначити покарання виключно у виді позбавлення волі, однак не в максимальному його розмірі, оскільки саме таке покарання буде повністю відповідати ступеню тяжкості вчиненого злочину, яке належить до категорії тяжкого, конкретним його обставинам і наслідкам, зокрема, характеру і способу заволодіння чужим майном, його розміру, причинам, з яких злочин не було доведено до кінця, зокрема, затримання обвинуваченого на місці вчинення злочину, даним про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який, незважаючи на те, що свою вину визнав у повному обсязі і щиро розкаявся, вже притягувався до кримінальної відповідальності, при цьому, вчинив інкримінований йому злочин в період іспитового строку, не працевлаштований та не має постійного доходу, що вказує про небажання останнього стати на шлях виправлення і його підвищену соціальну небезпечність, а також обставинам, що пом`якшують і обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , а отже, сукупність всіх цих даних свідчить про недоцільність призначення ОСОБА_4 покарання, не пов`язаного з реальним його відбуттям, а призначення реального покарання у виді позбавлення волі є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, а також відповідатиме принципам справедливості, достатності і співрозмірності.

Крім того, судом також встановлено, що ОСОБА_4 29 квітня 2020 року був засуджений вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська за ч. 2 ст. 263 КК України до покарання у виді одного року позбавлення волі, від відбування якого, звільнений на підставі ст.ст. 75, 76 КК України з дворічним іспитовим строком, при цьому, в період останнього вчинив новий злочин, у зв`язку з чим, суд вважає за потрібне визначити ОСОБА_4 остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України, застосувавши в даному випадку принцип часткового приєднання покарання за попереднім вироком суду.

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Крім того, на підставі ч. 2 ст. 124 КПК України, суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені процесуальні витрати на залучення експерта у цьому кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374-376 КПК України, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Відповідно до ст. 71 КК України, призначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання невідбутої частини призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2020 року покарання у виді одного місяця позбавлення волі, остаточно визначивши ОСОБА_4 покарання у виді трьох років одного місяця позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з 02 червня 2020 року, залишивши йому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без змін до набрання вироком суду законної сили.

Зарахувати у строк призначеного ОСОБА_4 покарання, строк його попереднього ув`язнення з 02 червня 2020 року по день набрання вироком суду законної сили, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Речові докази речі, запаковані у спец. пакеті № INZ4053466, № INZ4053467 повернути власникам.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави втрати на залучення експерта для проведення судово-товарознавчої експертизи у розмірі 150 грн. (сто п`ятдесят гривень).

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана учасниками кримінального провадження до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1