10.09.2020

Справа № 642/5963/18
Провадження № 1-кп/642/480/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 вересня 2020 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_3
обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5
перекладача ОСОБА_6
захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002426, відносно громадянина Республіки Камерун ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та громадянина Республіки Вірменії ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

29 жовтня 2018 до Ленінського районного суду м. Харкова в порядку ст.ст. 283,291 КПК України з Харківської місцевої прокуратури № 1 надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України.

Згідно вироку Ленінського районного суду м. Харкова від 28.05.2019 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були визнані винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України на засуджені кожний до покарання у виді 4 років позбавлення волі .

Відповідно до ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду від 23.01.2020 зазначений вище вирок суду першої інстанції був скасований та призначений новий розгляд справи.

Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Харкова від 28.02.2020 року призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 09.07.2020 застосований відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був продовжений судом на 60 днів, а саме до 07.09.2020 року, з можливістю визначення в якості альтернативного запобіжного заходу застави в розмірі 25 прожиткових мінімумів, що відповідає тяжкості кримінального правопорушення та становить 52550 гривень.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України на суд покладається обовязок незалежно від наявності клопотань сторони обвинувачення або і захисту розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з того моменту, як до суду надійшов обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, або з того дня, коли до обвинуваченого судом був застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні згідно вимог вищевказаної статті, судом було ініційоване питання доцільність збереження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 .

Прокурор зазначив, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, даний злочин відноситься до категорії тяжкого, ризики, передбачені п.п.1.3,5 ч.1 ст. 177 КПК України, які були враховані судом при обранні йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінилися та продовжують існувати.

Обвинувачений ОСОБА_4 , а також його захисник проти продовження обраного обвинуваченим запобіжного заходу заперечував, зазначивши що він тривалий час знаходиться під вартою, має постійне місце проживання, не має наміру переховуватись від суду та впливати на свідка сторони обвинувачення, на даний час ризики, зазначені прокурором, зменшилися. При цьому просили змінити йому запобіжний захід на домашній арешт, зазначивши, що його рідні не мають можливості внести заставу у визначеному судом розмірі.
Обвинувачений ОСОБА_5 , а також його захисник підтримали раніше висловлену думку сторони захисту.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов наступного висновку.
Так, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні злочину, який відноситься до тяжкого злочину, ОСОБА_4 є громадянином іноземної Держави, раніше не судимий, не працює, на час вчинення злочину був студентом.

Згідно матеріалів справи, дія запобіжного заходу відносно обвинувачених у вигляді тримання під вартою, закінчується та завершити розгляд справи не вбачається за можливе.
Відповідно до ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд , незалежно від наявності клопотань суд зобовязаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту, чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Відповідно до ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 нього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих кронами кримінального проваджений матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного,

обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він

підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного

проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання осіб під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахування конкретних обставин. Тримання осіб під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
При розгляді питання про доцільність тримання осіб під вартою судовий орган повинен брати до уваги факти які можуть мати відношення до справи: характер «обставини» і тяжкість передбачуваного злочину, обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин, покарання яке можливо буде призначене в результаті засудження, характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Аналогічні відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься в положеннях ст.ст. 177, 178, 183 КПК України.
Також, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, а відтак колегія суддів не приймає доводи захисника та обвинувачених щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років.
При вирішенні питання про продовження обраного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд враховує, раніше зазначені дані про особу обвинуваченого, а також, що даних про наявність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, погіршення стану його здоров`я суду стороною захисту не надано, будь-яких нових даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні на цій стадії процесу не встановлено.
За таких обставин суд вважає, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може незаконно впливати на свідка по справі, який ще допитаний не був, а також переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто ризики, які були враховані судом при обранні йому такого запобіжного заходу не зменшилися, у зв`язку з чим вважає, необхідним продовжити їм дію обраного відносно них запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки саме цей запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості діяння, яке їм інкримінується, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Суд також вважає, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не є безальтернативним.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176- 178, 182-183, 194, 331, 371-372, 376 КПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою громадянина Республіки Камерун ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на шістдесят днів з триманням в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», а саме до 05 листопада 2020 року включно.
Ухвалу направити на виконання до Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».
Термін дії ухвали до 05.11.2020 року.
Відкласти розгляд кримінального провадження на 16 вересня 2020 року на 11.00 год.
Про місце та час розгляду справи повідомити учасників судового провадження.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а обвинуваченим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Суддя ОСОБА_1