Справа № 495/3722/20
Номер провадження 1-кп/495/533/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 липня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі: головуючого одноособово судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2
провівши у залі суду підготовче судове засідання по обвинувальному акту за обвинуваченням ОСОБА_3 за ст. 191 ч.4 КК України,

сторони кримінального провадження:
прокурор Білгород-Дністровської місцевої прокуратури Одеської області ОСОБА_4
обвинувачений ОСОБА_3
захисник ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3
представник потерпілого Затоківської селищної ради Білгород-Дністровської міської ради Одеської області ОСОБА_6

ВСТАНОВИВ:
В провадження Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 за ст. 191 ч.4 КК України.

У підготовчому судовому засіданні захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_5 надала до суду клопотання про повернення обвинувального акта прокурору, у зв`язку із невідповідністю вимогам чинного кримінального процесуального законодавства.
Клопотання обґрунтовано тим, що захисник обвинуваченого вважає, що обвинувальний акт не відповідає приписам п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України. Так, викладене в обвинувальному акті формулювання обвинувачення, є ідентичним із наявним в матеріалах кримінального провадження повідомленням про зміну раніше повідомленої підозри від 28.05.2020 року, а виклад фактичних обставин є частиною формулювання обвинувачення, контекстно скопійованого з відповідного розділу обвинувального акту та використаного як вступ до формулювання обвинувачення, на відміну від визначеного законом обов`язку сформулювати обставини в контексті обставин, що складають подію кримінального правопорушення.
Окрім того, кваліфікуючі ознаки, що їх використовує сторона обвинувачення як підставу для настання відповідальності для ОСОБА_3 в межах окресленої події кримінального правопорушення, є такими, що не відповідають положенням Закону України про кримінальну відповідальність.
Тобто, фактично в обвинувальному акті міститься вказівка на те, що товар за відповідним правочином було все ж таки поставлено, що само по собі, з огляду на діючу усталену судову практику виключає ознаки розтрати майна в аспекті безоплатної і безповоротної його втрати. Інкримінування завищення ціни в ході проведення процедури тендерної закупівлі, за сукупністю інших використаних стороною обвинувачення формулювань, в контексті визначення кримінально-правової кваліфікації, з урахуванням розміру задекларованого збитку, свідчить про формальну наявність ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 364 ККУ.
Окрім того, досліджувані стороною обвинувачення обставини порушення процедури тендерної закупівлі, що їх вказано в обвинувальному акті, в контексті надання оцінки діям ОСОБА_3 на предмет відповідності ЗУ «Про публічні закупівлі» та ЗУ «Про захист економічної конкуренції», як вважає захисник, виходять за межі доказування, складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 ККУ та утворюють спеціальний склад делікту, що його визначає ст. 164-14 КУпАП. В свою чергу, склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 164-14 КУпАП не підтверджується жодними наданими стороною обвинувачення належними доказами, а тому є таким, що на думку захисника, має бути виключений з формулювання обвинувачення, оскільки не має стосунку до предмету доказування в розумінні ст. 191 ККУ.
Додатково, сторона захисту звернула увагу суду на те, що «завершення реалізації єдиного умислу» свідчить про формальну наявність у діях ОСОБА_3 ознак ст. 26 ККУ, що однак, потребує розкриття в контексті ст. 27, 28 ККУ у разі наполягань сторони обвинувачення на наявності встановленої відповідної ознаки.
Окрім того, захисник звернула увагу на невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам кримінального процесуального законодавства, з огляду на що обвинувальний акт не може вважатись таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки реєстр у відповідності до положень ч. 4 ст. 291 КПК, є невід`ємною його частиною.
Зазначила, що слідчим під час визначення ідентифікуючих ознак кримінального провадження вказано номер неіснуючого провадження, а саме № 0002488 від 09.06.2020 року, в той час як відомості по кримінальному правопорушенню, в межах якого має розглядатись обвинувальний акт були внесені до ЄРДР від 27.09.2020 року.

Окрім того, в розділі 1 реєстру, у якому зазначено процесуальні дії, що були проведені в ході досудового розслідування, міститься інформація щодо 2 протоколів тимчасового доступу до речей і документів від 19.02.2020 та 25.05.2020 р., відповідно. В даному розділі є колонка під назвою «вилучені предмети, документи і місце їх знаходження». Однак, вказана колонка є абсолютно незаповненою, не зважаючи на те, що відповідні процесуальні дії, проведення яких передбачає вилучення речей та предметів, були проведені з боку сторони обвинувачення. У свою чергу, у розділі 3 згаданого вище реєстру відсутня інформація щодо заходів забезпечення кримінального провадження, незважаючи на наявність інформації про вжиття таких заходів у інших розділах реєстру. Також не зазначено відомості щодо ініційованих та застосованих до ОСОБА_3 запобіжних заходів, з огляду на що, як вважає захисник, має місце штучне та протиправне звуження стороною обвинувачення обізнаності суду щодо реального обсягу вчинених в ході досудового розслідування дій. На підставі наведеного захисник ОСОБА_5 просить задовольнити клопотання та повернути обвинувальний акт прокурору.

У підготовчому судовому засіданні захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 ОСОБА_5 підтримала клопотання та просила повернути обвинувальний акт прокурору, у зв`язку із невідповідністю вимогам КПК України.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 підтримав позицію свого захисника та просив задовольнити клопотання про повернення обвинувального акта прокурору.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заперечував проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_5 . Вважав, що обвинувальний акт повністю відповідає вимогам ст. 291 КПК України. Зазначив, що відсутні підстави для закриття провадження та застосування запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 . Підстав для повернення обвинувального акту не вбачає. Неточності, допущені слідчим в реєстрі матеріалів досудового розслідування, на які посилається захисник ОСОБА_5 в своєму клопотанні, не є підставою для повернення обвинувального акту. Звернув увагу на те, що Одеський апеляційний суд неодноразово при розгляді апеляційних скарг на ухвали про повернення обвинувальних актів звертав увагу на те, що неточності, допущені в реєстрі матеріалів досудового розслідування, не є підставою для повернення обвинувального акту. Просив призначити даний обвинувальний акт до судового розгляду.

У підготовчому судовому засіданні представник потерпілого ОСОБА_6 залишив вирішення даного клопотання на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників справи, дослідивши обвинувальний акт, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього кодексу.

За змістом частин 1, 3 статті 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачений цим Кодексом. Зокрема, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень КПК України.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу; 9) дату та місце його складення та затвердження.

Із наведених положень кримінального процесуального закону слідує, що на стадії підготовчого провадження повернення обвинувального акта прокурору допускається лише у разі порушення прокурором вищенаведених вимог.
Обставини, на які посилається захисник ОСОБА_5 у своєму клопотанні, які на її думку свідчать про невідповідність обвинувального акту положенням п. 5 ч.2 ст. 291 КПК України, є по своїй суті питанням, яке має бути вирішено в ході судового розгляду під час дослідження доказів, наданих стороною обвинувачення.
Крім того, доводи захисника щодо невідповідності реєстру матеріалів досудового розслідування вимогам ч.2 ст. 109 КПК України, що на її думку, є підставою для повернення обвинувального акту, суд не бере до уваги, оскільки стаття 314 КПК України передбачає право суду у випадку невідповідності саме обвинувального акту вимогам КПК України повернути його прокурору, тобто дана норма КПК України не відноситься до реєстру матеріалів досудового розслідування та, відповідно, не є підставою для повернення обвинувального акту прокурору.
Враховуючи вищевикладене, суд доходить до висновку, що обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України, відповідає вимогам ст. 291 КПК України, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне призначити даний обвинувальний акт до судового розгляду у відкритому судовому засіданні.

Здійснити виклик для допиту у судове засідання обвинуваченого, представника потерпілого, свідків.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 на стадії досудового розслідування не обирався.

Керуючись ст. ст. 314, 337, 369-372, 376 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_3 про повернення обвинувального акта відмовити.
Призначити судовий розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_3 за ст. 191 ч.4 КК України на 08.09.2020 року на 13.30 годину у приміщенні Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, розташованого за адресою: вул. Військової слави, 27 м. Білгород-Дністровський, Одеська область.
Здійснити виклик для допиту у судове засідання обвинуваченого, представника потерпілого, свідків.
Судовий розгляд кримінального провадження провести за участю прокурора.
Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 на стадії досудового розслідування не обирався.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали оголошено 03.08.2020 року.

Суддя ОСОБА_1