УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000282 від 05.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

1.Фактичні обставини даного кримінального провадження та обґрунтування поданого клопотання.
Так, 24.09.2018 наказом №207 командира військового частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_5 призначено на посаду командира роти матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 .

ОСОБА_5 під час перебування на посаді командира роти матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_1 ) відповідно до своїх обов`язків є службовою особою та виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські обов`язки.

ОСОБА_5 , як службова особа, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою особистого незаконного збагачення, поєднаному з вимаганням неправомірної вигоди вчинив корупційний злочин при наступних обставинах.

Так, з 22.02.2020 у військовій частині НОМЕР_2 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , проходить військову службу за контрактом на посаді командира відділення взводу охорони роти матеріально-технічного забезпечення молодший сержант ОСОБА_6 , для якого капітан ОСОБА_5 відповідно до вимог ст. ст. 28-32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, є начальником за посадою та військовим званням, тобто вони перебувають у відносинах підлеглості. 16.09.2020 у післяобідній час, в ході капітан ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні свого службового кабінету, розташованого на території військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно та протиправно, з корисливих мотивів, та з метою особистого збагачення, використовуючи надану йому владу та службове становище, виказав підлеглому йому військовослужбовцю командиру відділення взводу охорони, молодшому сержанту ОСОБА_6 прохання надати йому, тобто ОСОБА_5 , неправомірну вигоду у виді грошових коштів у сумі 200 (двісті) доларів США (що відповідно до даних НБУ станом на 16.09.2020 складало 5 610 тисяч гривень) за вчинення ним, як службовою особою, в інтересах ОСОБА_6 , як того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої йому влади та службового становища, а саме: за не ініціювання переведення службового розслідування за фактом начебто порушення громадського порядку ОСОБА_6 на початку вересня 2020 року, що виражалосьв порушень правил дорожнього руху, поєднуючи своє прохання з погрозою у разі відмови вжиттям дій з використанням наданої йому влади та службового становища, а саме за створенням штучних перешкод для проходження подальшої служби молодшим сержантом ОСОБА_6 та притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності за порушення громадського порядку.

Однак, 06.10.2020 ОСОБА_6 розуміючи протиправність вимог свого безпосереднього командира капітана роти матеріально-технічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 капітана ОСОБА_5 , звернувся до правоохоронних органів та у подальшому діяв під контролем на викриття злочинної діяльності ОСОБА_5 . З метою досягнення своїх злочинних намірів ОСОБА_5 , не пізніше 12.10.2020, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, вступивши у злочинну змову з старшиною роти матеріально-технічного забезпечення проходить військову службу ОСОБА_7 , розробив план дій, з метою приховування вчинення злочину, відвівши в ньому для ОСОБА_7 , роль пособника, який сприятиме вчиненню ним злочину шляхом отримання від ОСОБА_6 грошових коштів у якості неправомірної вигоди за створенням штучних перешкод для проходження подальшої служби молодшого сержанта ОСОБА_6 та притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності за порушення громадського порядку.

В подальшому 12.10.2020 капітан ОСОБА_5 в приміщенні свого службового кабінету, розташованого на території військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно та протиправно, за попередньою змовою групою осіб зі ОСОБА_7 , з корисливих мотивів, та з метою особистого збагачення, використовуючи надану йому владу та службове становище повторно нагадав ОСОБА_6 про необхідність передання неправомірної вигоди для себе, визначивши порядок отримання неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів через свого підлеглого старшину ОСОБА_7 , поєднуючи своє прохання з погрозою у разі відмови вжиттям дій з використанням наданої йому влади та службового становища, а саме за створенням штучних перешкод для проходження подальшої служби молодшим сержантом ОСОБА_6 та притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності за порушення громадського порядку.

Так, 12.10.2020 об 18 годин 50 хвилин, старшина ОСОБА_7 , діючи на виконання раніше визначеного злочинного плану за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_5 , знаходячись біля будинку АДРЕСА_1 , діючи за вказівкою ОСОБА_5 , одержав від ОСОБА_6 , першу частину раніше встановленої суми неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у сумі 2 500 (дві тисячі п`ятсот)гривень, за вчинення ним, як службовою особою, в інтересах ОСОБА_6 , як того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої ОСОБА_5 влади та службового становища, а саме за створенням штучних перешкод для проходження подальшої служби молодшим сержантом ОСОБА_6 та притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності за порушення громадського порядку. В подальшому, 22.10.2020 приблизно об 16 годині 45 хвилин, капітан ОСОБА_5 перебуваючи на території військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується за адресою: АДРЕСА_1 діючи у визначений ним спосіб, повідомив молодшому сержанту ОСОБА_6 про необхідність передати другу частину обумовленої неправомірної вигоди через старшину ОСОБА_7 .

Того ж дня, 22.10.2020 приблизно об 16 годині 50 хвилин ОСОБА_6 діючи за вказівкою капітана ОСОБА_5 передав через старшину ОСОБА_7 , який діючи за попередньою змовою з ОСОБА_5 отримав для себе та останнього другу частину неправомірної вигоди у розмірі 3000 (три тисячі) гривень, після чого, частину неправомірної вигоди у розмірі 2000 (дві тисячі)гривень передав ОСОБА_5 , а другу частину у сумі 1000 (тисячу) гривень залишив для себе, за вчинення ОСОБА_5 , як службовою особою в інтересах ОСОБА_6 , як того, хто надає неправомірну вигоду, дій з використанням наданої їй влади та службового становища, а саме за створенням штучних перешкод для проходження подальшої служби молодшим сержантом ОСОБА_6 та притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності за порушення громадського порядку.

22.10.2020 з метою вилучення та відшукання речей що є предметом вчинення кримінального правопорушення, в порядку ст. 233 КПК України, слідчим було проведено обшук службових приміщень військової частини НОМЕР_1 , що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , в ході яких було виявлено та вилучено особову справу в прошитому вигляді №2864 на ім`я ОСОБА_6 , особову справу у прошитому вигляді №2087 на ім`я ОСОБА_5 .

23.10.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України. Під час затримання ОСОБА_5 у останнього було виявлено та вилучено мобільний телефон марки Samsung IMEI НОМЕР_3 , IMEI НОМЕР_4 .

Таким чином, враховуючи вищевикладене, з метою збереження речового доказу, встановлення осіб, причетних до вчинення даного кримінального правопорушення, а також проведення ряду відповідних експертиз, виникла необхідність у накладені арешту на майно.

2. Позиції учасників в судовому засіданні при розгляді клопотання.
Від слідчого надійшла заява про розгляд клопотання без її участі. Власник майна про дату та час розгляду клопотання були повідомлені належним чином.

3. Висновки слідчого судді.
Дослідивши подане клопотання та долучені в його обґрунтування матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

3.1. Норми законодавства, якими керується слідчий суддя при вирішенні клопотання про арешт майна.
Ч. 3 ст. 132 КПК України - застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Ч. 1 ст. 170 КПК України - арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.

Ч. 2 ст. 170 КПК України - арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Ч. 3 ст. 170 КПК України - у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

3.2. Правова підстава та мета арешту майна.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 23.10.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368 КК України, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 368 КК України.

Зважаючи на дані, які містяться в наданих слідчому судді матеріалах, а також приймаючи до уваги п. 175 рішення ЄСПЛ у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011 року, згідно якого термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, слідчий суддя вважає доведеним наявність обґрунтованої підозри за фактом вчинення підозрюваними ОСОБА_5 та ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що вилучене майно, відповідає критеріям ч. 1 ст. 98 КПК України, оскільки вилучені особові справи та мобільний телефон можуть містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема, відомості щодо обставин ймовірного надання неправомірної вигоди.

Відповідно до долученої до матеріалів клопотання постанови про визнання речовим доказом та долучення до матеріалів досудового розслідування від 23.10.2020 року, вилучені речі та документи визнані речовими доказами в рамках кримінального провадження №0000282 від 05.10.2020 року.

У зв`язку з викладеним, слідчий суддя приходить до переконання про наявність правових підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, оскільки існує необхідність в забезпечені збереження речових доказів, та з метою проведення необхідних слідчих дій та експертних досліджень з вказаним майном.

3.3. Завдання та необхідність арешту майна, а також наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.
Відповідно до абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Як вбачається з підстав та мети застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, вилучені речі та документи відповідають критеріям речових доказів.

При цьому, оскільки є необхідність у збереженні речових доказів, слідчий суддя вважає, що існує ризик можливого відчуження, приховування, пошкодження або зміни майна, в цілях подальшого ймовірного уникнення передбаченої законом відповідальності за ймовірно вчинені дії, у випадку підтвердження їх факту у встановленому законом порядку.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У зв`язку з викладеним, з метою забезпечення досягнення завдань кримінального провадження наявна необхідність в накладенні арешту майна на зазначене у клопотанні майно.

3.4. Розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Слідчим суддею встановлено, що за обставинами даного кримінального провадження втручання у право власності зацікавлених осіб пов`язано із здійсненням кримінального провадження, необхідністю забезпечити збереження речових доказів, а отже, обмеження не є свавільним та відповідає вимогам законності.

При цьому, дотримано справедливий баланс між вимогами загального суспільного інтересу (у вигляді досягнення завдань кримінального провадження) та вимогами захисту права власності окремих осіб, адже досягнення мети збереження речового доказу неможливо досягти в інший спосіб, ніж арешт майна.

При цьому, слідчий суддя акцентує увагу, що у випадку, якщо в рамках даного кримінального провадження буде спростовано відповідність зазначеного майна категорії речових доказів, зацікавлені особи в порядку ст. 174 КПК України мають процесуальне право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна.

3.5. Висновки слідчого судді.
На підставі викладеного, враховуючи наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, оскільки існує необхідність в забезпеченні його збереження, а також з метою забезпечення повного, всебічного розслідування кримінального провадження, зокрема, для проведення ряду слідчих дій та експертних досліджень, слідчий суддя приходить до переконання, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права та інтереси власника майна, про які йдеться в клопотанні, та якого така особа зазнає внаслідок застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню. Беручи до уваги також те, що існує ризик відчуження, приховування, пошкодження або зміни майна, на яке сторона обвинувачення просить накласти арешт, слідчий суддя вважає за необхідне накласти заборону розпорядження майном, з метою запобігання вищевказаному ризику.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000282 від 05.10.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368, ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України задовольнити.

Накласти арешт на: особову справу в прошитому вигляді № 2864 на ім`я ОСОБА_6 , особову справу у прошитому вигляді №2087 на ім`я ОСОБА_5 , вилучені 22.10.2020 за результатами обшуку службових приміщень військової частини НОМЕР_1 , що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а також на мобільний телефон марки Samsung IMEI НОМЕР_3 , IMEI НОМЕР_4 , із забороною розпорядження майном.

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 ..

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення до Одеського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1