ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/5911/18 Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11кп/818/1170/21 Суддя-доповідач ОСОБА_2 Категорія: ч.2,3,4,5 ст. 185, ст. 395 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2021 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкова в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 30.11.2020 року, про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.4 ст.185, ч.5 ст. 185, ст.395 КК України.
Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 30.11.2020року відмовлено в задоволенні клопотання обвинуваченого про зменшення розміру застави. Клопотання прокурора задоволено, обвинуваченому ОСОБА_7 продовжено запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів, тобто до 28 січня 2020 року.
Суд обґрунтовуючи прийняте рішення врахував обставини справи, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , який раніше судимий, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, не має офіційних джерел доходу, йому інкримінується, крім іншого, особливо тяжкий злочин проти власності, судовий розгляд не завершений та з метою об`єктивного встановлення істини по справі, забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків, для запобігання ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на даній стадії судового провадження вважав за доцільне продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Не погодившись з рішенням районного суду обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 30.11.2020 року, ухвалити нову ухвалу, якою змінити запобіжний захід на такий, який не пов`язаний з триманням під вартою.
В обґрунтування вимог апелянт посилається на те, що вже тривалий час перебуває під вартою, прокурором в порушення вимог чинного законодавства не було вручено йому копію клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, чим він був позбавлений права на підготовку якісного захисту, зазначає, що висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи та самі матеріали кримінального провадження на час розгляду клопотання перебували в Харківському апеляційному суді, що позбавило суд можливості ухвалення законного та обґрунтованого рішення.

Заслухавши доповідь головуючого судді; доводи обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 ; доводи прокурора який заперечував проти задоволення апеляційної скарги; перевіривши матеріали судового провадження та оскаржувану ухвалу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про запобіжний захід, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, необхідно враховувати в тому числі й вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим, вік та стан здоров`я обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання раніше застосованих запобіжних заходів та інше.

При цьому, ч.1 ст.183 КПК України передбачає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Апеляційний суд, не вирішуючи наперед питання доведеності вини обвинуваченого, вважає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів у разі обрання його ОСОБА_7 не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього кодексу, а саме запобігти спробам:

переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

вчинити інше кримінальне правопорушення .

Ці ризики підтверджуються тим, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні ряду корисливих злочинів серед яких також особливо тяжкий, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від семи до дванадцяти років. Вказане беззаперечно свідчить, що з врахуванням покарання, яке загрожує ОСОБА_7 він може переховуватись від слідства та суду; впливати на свідків, оскільки провадження ще не розглянуто судом; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того колегія суддів враховує, що обвинувачений до затримання офіційно не працював; міцних соціальних зав`язків не має; раніше багаторазово судимий, що підвищує ризик переховування від суду. Даних щодо захворювань, які перешкоджають або унеможливлюють перебування ОСОБА_7 під вартою суду не надано.

Розглядаючи апеляційні доводи обвинуваченого ОСОБА_7 щодо тривалого перебування під вартою, колегія суддів зазначає, що останній обвинувачується у скоєнні ряду кримінальних правопорушень серед яких ч.5 ст. 185 КК України відповідно до санкції якого, передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 12 років, крім цього ОСОБА_7 не постійно перебував під вартою, а отже враховуючи строк покарання, який загрожує ОСОБА_7 , колегія суддів вважає, його доводи в цій частині безпідставними.

Таким чином обставини, що відповідно до ст. 178 КПК України враховуються при обранні запобіжного заходу, а саме: тяжкість покарання, що загрожує особі; вік та стан здоров`я обвинувачених , які неодноразово судимі за вчинення тяжких корисливих злочинів ; міцність соціальних зв`язків обвинувачених, яка носить формальний характер; відсутність у обвинувачених постійного місця роботи або навчання; репутація обвинувачен их; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, безумовно свідчать про обґрунтованість висновків суду першої інстанції, що інший запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою зможе дієво запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Московського районного суду м.Харкова від 30 листопада 2020 року про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 залишити без змін.
Звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків розгляду кримінального провадження відповідно до вимог ст. 28 КПК України .

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді