Провадження № 1-кс/127/8531/20
У Х В А Л А
Іменем України
02 вересня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

підозрюваного: ОСОБА_4 ,

захисника: адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого Лівобережного ВП Вінницького ВП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого відділення Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_6 02.09.2020 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

Клопотання мотивовано тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 31.08.2020 близько 20 год. 00 хв. співробітники Батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Вінниця» у складі: поліцейського старшого сержанта поліції ОСОБА_7 , поліцейського старшого сержанта поліції ОСОБА_8 , поліцейської сержанта поліції ОСОБА_9 , які згідно ст. 2 Закону України Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів є працівниками правоохоронного органу та які, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію», виконуючи обов`язки з протидії злочинності, та, перебуваючи на патрулюванні з забезпечення охорони публічної безпеки у м. Вінниці, будучи одягнені у формений одяг та з спеціальними жетонами, прибули за викликом щодо незаконного проникнення до помешкання, здійсненим на службу «102», до квартири АДРЕСА_2 .

Піднімаючись сходами до даної квартири, співробітники поліції помітили ОСОБА_4 , який стояв перед вхідними дверима, та на якого у подальшому вказала заявниця ОСОБА_10 , як на особу, що проникла до її помешкання. Побачивши працівників поліції, ОСОБА_4 почав агресивно себе поводити по відношенню до них та виражатись в їх бік нецензурною лайкою, висловлюючи таким чином негативне ставлення до приїзду працівників поліції.

В подальшому, для припинення агресивних дій ОСОБА_4 , співробітники поліції попросили ОСОБА_4 заспокоїтись та пройти з ними на вулицю до службового автомобіля.

Після чого, перебуваючи на АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 , маючи ряд не знятих та не погашених судимостей, в тому числі за вчинення злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України, за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 06.11.2015, продовжив агресивно себе поводити по відношенню до працівників поліції та декілька разів штовхнув поліцейського ОСОБА_7 . Після цього у відповідності до ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_7 попередив ОСОБА_4 , що у разі, якщо останній не припинить свої протиправні дії та продовжить вчиняти небезпечні дії по відношенню до оточуючих, до нього будуть застосовані кайданки. У відповідь ОСОБА_4 усвідомлюючи, що перед ним працівники правоохоронного органу, не підкорився їх законним вимогам та продовжив вчиняти протиправні дії, ображаючи при цьому співробітників поліції нецензурною лайкою.

Далі відповідно до ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_7 , з метою припинення протиправних дій ОСОБА_4 та подальшого використання кайданок, застосував до ОСОБА_4 фізичну силу, виконавши прийом загину руки за спину. В цей час ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що він діє щодо поліцейського, який виконує службові обов`язки, маючи намір заподіяти шкоду здоров`ю поліцейського ОСОБА_7 , вкусив своїми зубами за верхню частину руки ОСОБА_7 , завдавши таким чином останньому легкі тілесні ушкодження (відповідно до виписки № 13292 МКЛ ШМД від 01.09.2020) у вигляді вкушеного садна, міжтканевої гематоми, садна-забою лівого плеча, таким чином умисно заподіявши працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України, - умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

01.09.2020 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Вінниці, громадянина України, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 14.05.1997 Замостянським районним судомм. Вінниці за ч. 3 ст. 81, ст. 17, ч. 3 ст. 81, ч. 3 ст. 140, ч. 3 ст. 141, ст. 42 КК України (1960 року) на 8 років позбавлення волі;

- 04.06.1998 Староміським районним судомм. Вінниці за ч. 3 ст. 140 КК України (1960 року) на 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна;

- 14.03.2002 Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст. 140, ст. 42 КК України (1960 року), ч. 3 ст. 186, ст. 71 КК України (2001 року) на 6 років позбавлення волі, 22.04.2004 звільнений умовно-достроково;

- 30.07.2004 Єнакіївським міським судом Донецької області за ст. 94 КК України (1960 року), ч. 3 ст. 185 КК України, на підставі ч.ч. 1, 4 ст. 70 КК України до 9 років позбавлення волі; 06.08.2008 звільнений умовно-достроково;

25.06.2010 Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі;

- 04.08.2011 Вінницьким районним судом Вінницької області за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України, на підставі ст. 71 КК України до покарання у виді 5 років 7 місяців позбавлення волі, 08.04.2014 звільнений умовно-достроково;

- 23.02.2015 Калинівським районним судом Вінницької області за ч.ч. 2, 3 ст. 185, ст.ст. 70, 71 КК України до позбавлення волі на строк 6 років;

- 17.06.2015 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі;

- 06.11.2015 Вінницьким міським судом Вінницької області за ч. ч. 2, 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 6 років 2 місяців позбавлення волі, 01.11.2019 звільнений по відбуттю строку покарання.

Вина ОСОБА_4 підтверджується зібраними на даний час доказами, а саме:

- заявою ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення.

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9

- випискою №13292 МКЛ ШМД

У вказаному кримінальному провадженні існують ризики передбачені ч. 1 ст.177 КПК України, зокрема:

- переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 , усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а саме позбавлення волі на строк до 5 років, а також він являється особою, яка неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності;

- незаконного впливу підозрюваного на потерпілого чи свідків, оскільки згідно ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Перебуваючи на волі, ОСОБА_4 матиме можливість незаконного впливу на свідків та потерпілого, з метою створення сприятливих для себе умов або ж їх залякування, так як йому відоме місце проживання свідків та місце роботи потерпілого;

- перебуваючи на волі, останній може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки не має постійного місця проживання в м. Вінниці та шляхів прибутку, що підтвержується також і наявними в нього судимостями за вчинення попередніх злочинів, його неодноразове засудження.

Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки:

- особисте зобов`язання, є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, його репутацію та соціальні зв`язки;

- домашній арешт, оскільки ОСОБА_4 зможе переховуватися від органів досудового розслідування суду, а також враховуючи складність контролю за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків під час такого запобіжного заходу.

Всі вищевказані обставини у своїх сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам. У зв`язку із цим існує необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 найбільш суворого забіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи неможливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий просив клопотання задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні клопотання підтримала, просила застосування відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави.

Підозрюваний ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 заперечували щодо поданого клопотання та просили застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження №0000784, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з часиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 01.09.2020 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001460 внесено відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Як зазначено слідчим у клопотанні, досудовим розслідуванням встановлено, що 31.08.2020 близько 20 год. 00 хв. співробітники Батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Вінниця» у складі: поліцейського старшого сержанта поліції ОСОБА_7 , поліцейського старшого сержанта поліції ОСОБА_8 , поліцейської сержанта поліції ОСОБА_9 , які згідно ст. 2 Закону України Про державний захист працівників суду та правоохоронних органів є працівниками правоохоронного органу та які, відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію», виконуючи обов`язки з протидії злочинності, та, перебуваючи на патрулюванні з забезпечення охорони публічної безпеки у м. Вінниці, будучи одягнені у формений одяг та з спеціальними жетонами, прибули за викликом щодо незаконного проникнення до помешкання, здійсненим на службу «102», до квартири АДРЕСА_2 .

Піднімаючись сходами до даної квартири, співробітники поліції помітили ОСОБА_4 , який стояв перед вхідними дверима, та на якого у подальшому вказала заявниця ОСОБА_10 , як на особу, що проникла до її помешкання. Побачивши працівників поліції, ОСОБА_4 почав агресивно себе поводити по відношенню до них та виражатись в їх бік нецензурною лайкою, висловлюючи таким чином негативне ставлення до приїзду працівників поліції.

В подальшому, для припинення агресивних дій ОСОБА_4 , співробітники поліції попросили ОСОБА_4 заспокоїтись та пройти з ними на вулицю до службового автомобіля.

Після чого, перебуваючи на АДРЕСА_3 , ОСОБА_4 , маючи ряд не знятих та не погашених судимостей, в тому числі за вчинення злочинів, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 185 КК України, за вироком Вінницького міського суду Вінницької області від 06.11.2015, продовжив агресивно себе поводити по відношенню до працівників поліції та декілька разів штовхнув поліцейського ОСОБА_7 . Після цього у відповідності до ст. 45 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_7 попередив ОСОБА_4 , що у разі, якщо останній не припинить свої протиправні дії та продовжить вчиняти небезпечні дії по відношенню до оточуючих, до нього будуть застосовані кайданки. У відповідь ОСОБА_4 усвідомлюючи, що перед ним працівники правоохоронного органу, не підкорився їх законним вимогам та продовжив вчиняти протиправні дії, ображаючи при цьому співробітників поліції нецензурною лайкою.

Далі відповідно до ст. 44 Закону України «Про Національну поліцію» ОСОБА_7 , з метою припинення протиправних дій ОСОБА_4 та подальшого використання кайданок, застосував до ОСОБА_4 фізичну силу, виконавши прийом загину руки за спину. В цей час ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що він діє щодо поліцейського, який виконує службові обов`язки, маючи намір заподіяти шкоду здоров`ю поліцейського ОСОБА_7 , вкусив своїми зубами за верхню частину руки ОСОБА_7 , завдавши таким чином останньому легкі тілесні ушкодження (відповідно до виписки № 13292 МКЛ ШМД від 01.09.2020) у вигляді вкушеного садна, міжтканевої гематоми, садна-забою лівого плеча, таким чином умисно заподіявши працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

31.08.2020 о 23:00 год. ОСОБА_4 затримано, в порядку статті 208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального провопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

01.09.2020 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального провопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, суд зважає на те, що, як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

Також, суд звертає увагу на те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу має враховуватись саме обґрунтованість підозри, а не її доведеність, бо це завдання покладається на слідчого під час проведення ним досудового розслідування (рішенні у справі «Феррарі-Браво проти Італії» від 14.03.1984).

Проаналізувавши зміст клопотання про обрання запобіжного заходу, а також доданих до клопотання доказів, а саме: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001460; протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 31.08.2020; протоколу допиту потерпілого від 01.09.2020; виписки МКЛ ШМД "13292 від 01.09.2020; протоколів допиту свідків від 01.09.2020; протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 01.09.2020; повідомлення про підозру від 01.09.2020; пояснень підозрюваного наданих в судовому засіданні, слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального провопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України обґрунтована.

У відповідності з пунктом 5 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

У судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрований та має постійне місце проживання, неодружений, не працює, що свідчить про відсутність соціально стримуючих факторів, раніше неодноразово судимий.

На теперішній час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні нетяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Таким чином, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, який є неоноразово судимим, суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-які речі чи документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, потерпілого у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Суд також враховує вік та стан здоров`я підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

При вирішенні питання щодо обгрунтованості клопотання слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, а тому дійшов висновку про доцільність задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до вимог частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом.

В той же час, частиною четвертою статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею;

4) щодо злочину, передбаченого статтями 255-255-3 Кримінального кодексу України.

Проаналізувавши вимоги клопотання та додані документи, а також врахувавши характер завданих тілесних ушкоджень (вкусив за руку), слідчий суддя вважає, що, з метою надання права на альтернативний вид запобіжного заходу, ОСОБА_4 необхідно визначити заставу.

Згідно з частиною четвертою статті 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З огляду на вищевикладене, враховуючи обставини кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 43940,00 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 400 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесяти) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , тобто до 23:00 год. 29 жовтня 2020 року.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 29 жовтня 2020 року.

Одночасно визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 43940,00 грн. (сорок три тисячі дев`ятсот сорок), яка може бути внесена як самим підозрюваним так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , у разі внесення застави, наступні обов`язки:

1. прибувати на виклики слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2. не відлучатись з населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3. повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання або роботи;

4. утримуватись від спілкування з потерпілим та свідками у кримінальному провадженні;

5. здати на зберігання свій паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Термін дії обов`язків покладених судом, у разі внесення застави визначити на час дії ухвали суду.

У разі внесенні застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

У разі невиконання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя