Справа № 214/5093/20
1-кп/214/879/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 серпня 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,
за участю сторін: прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 ,-
розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі кримінальне провадження № 1261 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121, ч.3 ст. 365 КК України, -
встановив:

Під час підготовчого судового засідання представником потерпілого було надано клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, оскільки останній має низку процесуальних порушень.
Прокурор щодо заявленого клопотання представника потерпілого про повернення обвинувального акту заперечив, вважав за можливе призначити дане кримінальне провадження до судового розгляду, оскільки обвинувальний акт відповідає вимогамКПК України, підстав для закриття провадження чи повернення обвинувального акта немає, і провадження підсудне цьому суду.

Інші учасники при вирішенні клопотаня поклались а розсуд суду.

Прокурором також у підготовчому судовому засіданні заявлено письмове клопотання про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо обвинуваченого ОСОБА_6 на строк 60 днів, оскільки ризики, що були наявні на час обрання запобіжного заходу не відпали та продовжують існувати, а також у зв`язку з тим, що термін дії запобіжного заходу спливає.

Підставами вважати, що в кримінальному проваджені продовжують існувати ризики передбачені у п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є те, що обвинувачений ОСОБА_6 може спробувати: п. 1. Переховуватись від суду, оскільки останній обвинувачується у вчиненні тяжких умисних злочинів. Окрім цього ОСОБА_6 є працівникам поліції, має відповідну вищу освіту, усвідомлює імовірність наслідків у вигляді засудження до реального відбування покарання у вигляді позбавлення волі на значний термін. Також, будучи працівником правоохоронного органу, а саме оперуповноваженим відділу кримінальної поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 обізнаний в питаннях розшуку злочинців та відповідних способів та заходів переховування та уникнення від розшуку. А отже, розуміючи невідворотність покарання, може використовувати наявні знання для переховування від суду з метою уникнення кримінального покарання; п.3 незаконно впливати на свідків та потерпілого, оскільки на даний час потерпілий та свідки в судовому засіданні не допитані. Так є підстави вважати, що на неповнолітнього потерпілого може здійснюватися тиск як безпосередньо з боку обвинуваченого ОСОБА_6 , так і за його вказівкою чи проханням іншими особами, в тому числі працівниками поліції. Окрім того, деякі свідки у кримінальному провадженні є працівниками Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області, і спілкуючись з ними, ОСОБА_6 може намагатися впливати на них з метою зміни наданих свідчень або надання неправдивих свідчень на його користь;; п.4 перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_6 значний час працює в правоохоронних органах, має зв`язки з іншими працівниками правоохоронних органів, внаслідок чого не виключені ризики вчинення дій спрямованих на перешкоджання явки осіб, зокрема свідків, до суду. Як шляхом безпосереднього впливу на зазначених осіб так і шляхом ігнорування співробітниками поліції належного виконання забезпечення розшуку та приводу свідків; п.5 вчинити інше кримінальне правопорушення враховуючи характер кримінальних правопорушень у яких обвинувачується ОСОБА_6 , а також те, що він перебуває на посаді оперуповноваженого відділу кримінальної поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області та може доставляти до відділу поліції осіб для перевірки їх причетності до вчинення злочинів. Не виключається ризик щодо застосування насильства і відносно інших осіб причетних до скоєння злочину.

Представник потерпілого підтримала клопотання прокурора.

Обвинувачений та його захисник, кожен окремо, щодо клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу просили у задоволенні клопотання відмовити, та обрати відносно обвинуваченого запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, зокрема у вигляді особистого зобов`язання або домашнього арешту в нічний час доби або у вигляді особистої поруки, про що також надали суду відповідне письмове клопотання. Також просили при обранні запобіжного заходу врахувати характеризуючі дані обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, постійне місце реєстрації, про що суду також надали копії документів.

Окрім цього до суду надійшли клопотання від громадян ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 про особисту поруку за обвинуваченого ОСОБА_6 .

Обговоривши з учасниками судового провадження подані клопотання суд дійшов до наступного висновку.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.

Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

На думку суду, дані вимоги при складенні обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, органом досудового розслідування та прокурором дотримані.

Відповідно до норм КПК України під час підготовчого судового засідання суд не дає оцінки фактичним обставинам, доказам та правовій кваліфікації кримінального правопорушення, визначеного обвинувальним актом, оскільки ці питання вирішуються на стадії судового розгляду та оформлюються відповідним судовим рішенням.

Як вбачається із направленого до суду обвинувального акту, його складено слідчим, а прокурором відповідно затверджено.

В свою чергу, згідно долучених до акту розписок, обвинувачений та його захисник отримали копію обвинувального акту та копію реєстру матеріалів досудового розслідування.

Правова кваліфікація інкримінованих кримінальних правопорушень наведена в обвинувальному акті, а також викладено формулювання пред`явленого обвинувачення і істотні обставини вчинених правопорушень.

На самому ж обвинувальному акті, що надійшов до суду, з технічної точки зору, містяться всі необхідні реквізити, підписи слідчого та прокурора та відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

З цього приводу, судом встановлено відсутність підстав для прийняття рішення, передбачених п.п.1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України.

За таких обставин, суд вважає, що є всі підстави призначити по даному кримінальному провадженню судовий розгляд на підставі обвинувального акта.

Разом з тим, згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження тримання під вартою, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це робиться з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Враховуються, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування (рішення ЄСПЛ «Смірнови проти Росії» (п. 60).

Також, суд враховує наявність дійсної необхідності захисту суспільних інтересів, яка, незважаючи на презумпцію невинуватості, має переважне значення порівняно з вимогою поваги до особистої свободи відповідно до ст. 5 Конвенції (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»).

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії» автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а враховує, що останній обгрунтовано підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень, які відноситься до категорії тяжких злочинів, може переховуватись від суду, вчинити інше правопорушення, враховуючи що ОСОБА_6 тривалий час був працівником поліції, може здійснюватися тиск на неповнолітнього потерпілого, як безпосередньо так і за його вказівкою чи проханням іншими особами, в тому числі працівниками поліції. Крім того, деякі свідки у кримінальному провадженні є працівниками Саксаганського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області , що вказує на можливість незаконного впливу на них.

Відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Марченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Однак, розглядаючи можливість застосування до обвинуваченого альтернативних запобіжних заходів, враховуючи вищезазначене, тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, суворість покарання за кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_6 , можливість переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, продовжити злочинну діяльність, на думку суду, є підставою для продовження останньому саме виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки інші більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не забезпечать виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків і їх належну поведінку.

Обрання обвинуваченому запобіжного заходу не пов`язане з тримання під вартою, з врахуванням того, що він обвинувачується у вчинення тяжких злочинів, за якими згідно санкції за ч.1 ст.121 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років та згідно санкції ч.3 ст.365 КК України- передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та враховуючи, що ОСОБА_6 є працівником поліції, має відповідну вищу освіту, усвідомлює імовірність наслідків у виді засудження до реального відбування покарання у вигляді позбавлення волі на значний термін. Також, будучи працівником правоохоронного органу, а саме оперуповноваженим відділу кримінальної поліції Криворізького відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 обізнаний в питаннях розшуку злочинців та відповідних способів та заходів переховування та уникнення від розшуку. А отже ОСОБА_6 , може використати наявні знання для переховування від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінального покарання, що на думку суду, не забезпечить його належну процесуальну поведінку і виконання ним процесуальних обов`язків.

Особиста порука також не може бути застосована до обвинуваченого ОСОБА_6 оскільки опитані судом громадяни ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 не розуміють суті вказаного запобіжного заходу та обов`язків, які може покласти на них суд в разі застосуваня цього запобіжного заходу, а підтримуючи подані ними клопотання керуються лише особистими симпатіями до обвинуваченого.

Таким чином, обставини, які були враховані судом при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою на даний час не змінилися, за таких обставин, суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу слід відмовити.

Таким чином, суд, не вдаючись до висновків щодо винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 та беручи до уваги наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які виправдовують тримання обвинуваченого під вартою, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зникли, з урахуванням ст. 183 КПК України, суд не вбачає підстав для обрання ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, та приходить до висновку про необхідність продовження відносно останнього дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки його належну процесуальну поведінку може забезпечити саме такий запобіжний захід, як тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 176-178, 183, 331, 350, 372 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника потерпілого ОСОБА_4 про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.

Призначити до судового розгляду кримінальне провадження № 1261 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121, ч.3 ст. 365 КК України на 15 год. 30 хв. на 18.08.2020 року у відкритому судовому засіданні, в яке викликати його учасників.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу відмовити.

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу задовольнити. Продовжити обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на шістдесят днів до 08 жовтня 2020 року.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду упродовж семиденного строку від дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено 14.08.2020 року.

Головуючий суддя : ОСОБА_1