КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
------------------------------------------------------------------------------------------------
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2020 року колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
суддів ОСОБА_1 ,
ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 14.02.2020, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Мирославль Баранівського pайону Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання у виді 7 років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Згідно ст.71 КК України до призначеного ОСОБА_7 покарання по даному вироку частково приєднано невідбуте ним покарання за вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 06.06.2018 та призначено остаточне покарання у виді 7 років 1 місяця позбавлення волі із конфіскацією майна.
Вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 04.05.2018 відповідно до ч.3 ст.72 КК України визначено виконувати самостійно,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Радулин Баранівського pайону Житомирської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,
визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, та призначено йому покарання у виді 7 років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Згідно ст.71 КК України до призначеного ОСОБА_6 покарання по даному вироку частково приєднано невідбуте ним покарання за вироком Коростишівського районного суду Житомирської області від 06.06.2018 та вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 23.08.2017, і призначено остаточне покарання у виді 7 років 3 місяців позбавлення волі із конфіскацією майна,

В С Т А Н О В И Л А:

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_10 27.08.2019р. приблизно о 01.20год., знаходячись разом з ОСОБА_6 неподалік від буд. № 14-Д по бул. Кольцова в м. Києві, помітили раніше незнайомого їм ОСОБА_11 , який сидів на лавці біля під`їзду № 11 даного будинку, маючи при собі чоловічу сумочку з плечовим ременем.
Не маючи постійного місця роботи та інших джерел заробітку, а також відчуваючи потребу в грошових коштах, ОСОБА_7 та ОСОБА_12 вирішили незаконно заволодіти чужим майном, яке належить ОСОБА_11 , вступивши між собою в попередню злочинну змову.
З метою виконання свого злочинного умислу, спрямованого на незаконне заволодіння чужим майном, та діючи спільно, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 наблизились до ОСОБА_11 . Діючи згідно досягнутої з ОСОБА_6 домовленості, ОСОБА_10 звернувся до ОСОБА_11 з незначним запитанням. Коли ОСОБА_11 подивився на ОСОБА_7 , то останній кулаком правої руки наніс ОСОБА_11 удар в обличчя, унеможлививши таким чином подальший опір останнього, заподіявши при цьому тілесні ушкодження у вигляді забійних ран в проекції хвоста лівої брови, лівої надбрівної ділянки, які за ступенем тяжкості, відносяться до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але менш ніж 21 добу за критерієм тривалості розладу здоров`я.
Після цього, ОСОБА_12 зірвав з ОСОБА_11 матерчату сумочку чорного кольору на плечовому ремені, вартістю 500 грн., в якій знаходились: мобільний телефон «Meizu Note 6», IMEII: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , в корпусі білого кольору, вартістю 5500 грн., в чохлі чорного кольору з картою пам`яті, вартістю 250 грн., з захисним склом вартістю 200 грн., в мобільному телефоні перебували сім-картки операторів мобільного зв`язку: «Київстар», на рахунку якої знаходилось 50 грн., та «Лайф», на рахунку якої знаходились кошти в сумі 20 грн.; три кредитні картки «Ощадбанку», а також комплекти ключів, які не становлять майнової цінності, а всього майна на загальну суму 6520 грн. Також ОСОБА_11 заподіяно легке тілесне ушкодження у вигляді садна на переднє-внутрішній поверхні лівого плеча в верхній третині.
Після цього, ОСОБА_10 та ОСОБА_6 з місця вчинення злочину втекли, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим завдали ОСОБА_11 майнову шкоду на загальну суму 6520 грн.
Обвинувачений ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить перекваліфікувати його дії на ч. 2 ст. 186 КК України. В обґрунтування поданої апеляційної скарги, посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Зокрема зазначає, що матеріали провадження не містять доказів, які доводять наявність ознак складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, в його діях. Натомість, показання потерпілого, обвинувачених та інші речові докази вказують на наявність ознак складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. При цьому суд не надав належної оцінки вказаним доказам, а також тим обставинам, що у них з ОСОБА_13 ніякої змови не було, їх дії носили ситуаційний характер, а конфлікт спровокував сам потерпілий, який перебував у стані сп`яніння.

Обвинувачений ОСОБА_10 подав апеляційну скаргу, в якій просить перекваліфікувати його дії на ч. 2 ст. 186 КК України, призначивши йому покарання у межах санкції даної статі. В обґрунтування поданої апеляційної скарги посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Суд не врахував, що завдані потерпілому тілесні ушкодження відносяться до легких.

Заслухавши доповідь судді, доводи учасників апеляційного розгляду, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинувачених, вивчивши матеріали справи, обговоривши і перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до таких висновків.

Розглядаючи кримінальне провадження відносно ОСОБА_14 та ОСОБА_6 , суд першої інстанції, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив необхідні умови для здійснення сторонами їхніх процесуальних прав та свобод, в тому числі і права на надання доказів та доведення їх переконливості перед судом, в межах висунутого обвинувачення безпосередньо дослідив надані сторонами докази та перевірив обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Вирок суду першої інстанції ґрунтується на досліджених в ході судового розгляду доказах показаннях обвинувачених ОСОБА_14 та ОСОБА_6 , потерпілого ОСОБА_11 , протоколі огляду місця вчинення злочину від 27.08.2019, протоколі огляду місця події від 27.09.2019, протоколі огляду предмета та документів від 19.09.2019, висновку судово-медичної експертизи № 042-1774-2019 від 26.09.2019, довідці ПТ «Ломбард «Кредит Юніон» № 599/9 від 19.09.2019.

На підставі безпосередньо досліджених доказів суд першої інстанції дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_14 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, а саме у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Наведені докази у своїй сукупності є взаємопов`язаними, узгоджуються між собою, відповідають вимогам належності та допустимості, не містять розбіжностей або суперечностей, які б могли вплинути на правильність висновку суду щодо винуватості ОСОБА_14 та ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення.
При цьому суд першої інстанції дав оцінку всім доказам у справі та зазначив, чому взяв до уваги одні докази і відкинув інші.
Зокрема, оцінивши узгодженість дій обвинувачених, спрямовану на досягнення спільної злочинної мети, суд обґрунтовано дійшов висновку про недостовірність показань ОСОБА_14 та ОСОБА_6 в тій частині, що заволодіння майном потерпілого відбулось ситуаційно, без попередньої змови між ними.
Також суд дав належну оцінку твердженням обвинувачених щодо небезпечності застосованого ними насильства для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, зазначивши, що такі твердження спростовуються висновком судово-медичної експертизи № 042-1774-2019 від 26.09.2019, відповідно до якої потерпілому під час нападу спричинено легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я на строк понад 6 але менш ніж 21 добу за критерієм тривалості розладу здоров`я.
Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 06.11.2009 N 10 умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, визнається небезпечним для життя чи здоров`я насильством.
Висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б перешкодили або могли б перешкодити суду ухвалити законне і обґрунтоване рішення, в ході апеляційного розгляду не встановлено.
Підстав для безпосереднього дослідження доказів в суді апеляційної інстанції колегією суддів не встановлено, у зв`язку з чим відповідне клопотання адвоката ОСОБА_9 було залишене без задоволення.
З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційних скарг обвинувачених ОСОБА_6 і ОСОБА_7 не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстави для скасування вироку або його зміни відсутні.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів
У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 і обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Святошинського районного суду м. Києва від 14.02.2020 щодо ОСОБА_7 і ОСОБА_6 без змін.
Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженими - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення.

СУДДІ:

_________________ _________________ _________________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3