Справа № 161/2397/21
Провадження № 1-кс/161/1156/21
У Х В А Л А
про відмову в арешті майна
м. Луцьк 11 лютого 2021 року
Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора відділу Волинської обласної прокуратури ОСОБА_3 , старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , представника власника майна адвоката ОСОБА_5 , розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 про арешт майна, вилученого в ході обшуку 03.02.2021,

В С Т А Н О В И В:

Старший слідчий СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 звернулася до суду з клопотанням про арешт майна, вилученого 03.02.2021 в ході проведення обшуку в приміщенні тимчасової споруди (ангару) та прилеглої території, в с.Черемошне Маневицького району Волинської області, розташованого за системою координат 51°19?19.6 N 25°01?30.5??E між земельними ділянками з кадастровими номерами :03:001:0127 та :03:001:0030, що належить ОСОБА_7 , а саме: 103 колод дерев породи «сосна», довжиною 3,8 м кожна; 35 колод дерев породи «сосна», довжиною 5 м кожна; 26 колод дерев породи «сосна», довжиною 4 м кожна, з забороною відчуження, розпорядження та користування.

Клопотання мотивує тим, що СУ ГУНП у Волинській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000125 від 30.10.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 246 КК України.

Під час проведення обшуку 03.02.2021 було вилучено майно, перелік якого вказаний в клопотанні, яке постановою слідчого від 04.02.2021 визнано речовими доказами, оскільки воно є засобом вчинення злочину і зберігає на собі його сліди.

Оскільки вищевказане майно, на думку слідчого та прокурора, має важливе значення у кримінальному провадженні, з метою його дослідження органом досудового розслідування та в зв`язку з тим, що воно відповідає критеріям, визначеним ст.98 КПК України, тому звернулися з даним клопотанням до суду.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши додані докази, заслухавши думку прокурора та слідчого, які, кожен зокрема, його підтримали, думку представника власника майна, яка щодо арешту майна заперечувала, ствердивши про законність походження придбаної деревини, про що подала відповідні документи, приходжу до висновку, що клопотання про арешт майна до задоволення не підлягає.

З матеріалів клопотання вбачається, що речі та документи були вилучені під час проведення обшуку 03.02.2021, клопотання подано до суду 04.02.2021, що стверджується копією поштового відправлення, а тому суд вважає, що строки його подачі слідчим, відповідно до ч.5 ст.171 КПК України, дотримано.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Речовими доказами, згідно з ст.98 КПК України, є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Встановлено, що постановою слідчого від 04.02.2021 - 103 колоди дерев породи «сосна», довжиною 3,8 м кожна; 35 колод дерев породи «сосна», довжиною 5 м кожна; 26 колод дерев породи «сосна», довжиною 4 м кожна, визнано речовими доказами, однак вказана постанова є формальною, не містить чітких посилань та критеріїв, визначених ст.98 КПК України. У постанові не вказано, що конкретно із виявленої та вилученої деревини є предметом вчинення кримінального правопорушення.

Так, ні з зазначеної постанови, ні з матеріалів клопотання, ні з пояснень прокурора та слідчого безпосередньо в судовому засіданні не встановлено відомостей, які вказують про те, що вказані у постанові слідчого речі мають значення речових доказів в даному провадженні, тобто, що вони зберегли на собі сліди протиправної діяльності є засобами або знаряддями його вчинення або ж у них містяться відомості, які потребують дослідження в ході досудового розслідування.

Так, згідно договору купівлі-продажу №02/01-20-8 від 02.01.2020 ДП «Волинський військовий лісгосп» реалізовувало ФОП « ОСОБА_7 » лісоматеріали круглі, породи сосна, вказане стверджується і товарно-транспортними накладними, доданими до матеріалів заперечення про накладення арешту.

Вказаними документами підтверджено законність походження вилученої деревини.

Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений своєї власності.

Відповідно до ст.2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Встановлено, що ФОП « ОСОБА_7 » як на момент проведення обшуку, так і на момент подання клопотання не набув статусу підозрюваного у межах даного провадження. Матеріалами клопотання не наведено достатніх підстав вважати, що колоди деревини породи сосна, за вказаних вище обставин є предметами вчинення кримінального правопорушення та мають значення речового доказу у даному провадженні.
Окрім того, в судовому засіданні встановлено, що дозвіл на проведення обшуку надано на території с.Черемошне Маневицького району, тоді як фактично його було проведено с.Черемошне Ковельського району, що ставить під сумнів законність його проведення та вилучення будь-якого майна
Як вбачається з пояснень представника власника майна та доданих документів основним видом економічної діяльності ФОП ОСОБА_7 є лісопильне та стругальне виробництво. Уся діяльність підприємцем здійснюється відповідно до закону, а накладення арешту на деревину, незаконність походження якої матеріалами клопотання не доведена, призведе до порушення нормальної господарської діяльності підприємства.
Таким чином, на думку суду, накладення арешту на вказані у клопотанні речі буде порушувати права власника на мирне володіння майном, законність походження якого доведена в ході судового розгляду.
Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «East/West Alliance Limited проти України», будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи.
В зв`язку з наведеним, суд не вбачає правових підстав для накладення арешту на дане майно, в зв`язку з чим у клопотанні слідчого слід відмовити.

Відмова у задоволенні клопотання про арешт майна, згідно ч.3 ст.173 КПК України, тягне за собою негайне повернення особі вилученого майна.
На підставі викладеного, керуючись ст.170-173 КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання старшого слідчого в СУ ГУНП у Волинській області ОСОБА_6 про арешт майна, вилученого в ході проведення обшуку 03.02.2021 відмовити.

Відмова у задоволенні клопотання про арешт майна, згідно ч.3 ст.173 КПК України, тягне за собою негайне повернення особі вилученого майна.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Луцького міськрайонного суду ОСОБА_1