КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
Іменем України

28 липня 2020 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в режимі ВКЗ з ДУ "Київський слідчий ізолятор" матеріали провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_5 , яка діє у захист прав та інтересів ОСОБА_6 , на вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 1 червня 2020 року,

за участю сторони обвинувачення прокурора ОСОБА_7
потерпілої ОСОБА_8
за участю сторони захисту адвоката ОСОБА_5
обвинуваченого ОСОБА_6 ,

у с т а н о в и л а:

Цим вироком, ухваленим у кримінальному провадженні №0010371 від 15.10.2019 року щодо обвинуваченого:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Одеса, з середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України несудимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, та йому призначене покарання у виді чотирьох років позбавлення волі.

Також вирішені питання про долю речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Цим вироком суду першої інстанції ОСОБА_6 визнаний винуватим у незакінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого.

Як визнав установленим у вироку суд першої інстанції, кримінальне правопорушення вчинене за таких обставин.

15.10.2019 р. біля 18:55 год. обвинувачений ОСОБА_6 бажаючи незаконно збагатитись за рахунок чужого майна шляхом його відкритого викрадення, знаходячись по вул. Донецькій, 25 в м. Києві, побачив раніше незнайому йому гр. ОСОБА_8 , яка проходила повз нього.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна, обвинувачений ОСОБА_6 , діючи з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, наблизився до потерпілої ОСОБА_8 ззаду і шляхом ривка смикнув за сумку, яку потерпіла тримала на плечі правої руки.

Потерпіла вчиняла супротив незаконним діям ОСОБА_6 , а саме трималась за сумку і намагалась її вирвати.

Після чого, обвинувачений ОСОБА_6 продовжуючи свої злочинні дії та з метою подолати опір потерпілої, повалив її на землю та наніс лівою рукою удар в область потилиці останньої, тим самим застосувавши насильство що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілої. При цьому, обвинувачений продовжив тягнути рукою за сумку,однак потерпіла міцно тримала сумку і тому обвинувачений протягнув її по землі деяку відстань.

Обвинувачений ОСОБА_6 , зрозумівши що всі засоби, які б він зміг би використати щодо заволодіння майном потерпілої, не зможуть призвести до бажаного ним результату і що таким чином можливість його викриття сторонніми особами зростає, відпустив зі своїх рук сумку потерпілої та сприйняв спробу втекти з місця вчинення злочину.

Однак, обвинувачений був зупинений сторонніми особами до приїзду працівників поліції.

В ході даного злочинного діяння, обвинувачений ОСОБА_6 намагався відкрито заволодіти майном,яке належить ОСОБА_8 , а саме: сумкою темного кольору марки «Кочаровська», вартістю 3300 гривень та грошовими коштами в сумі 6000 гривень.

Відповідно до висновку експерта №042-1999-2019 тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_8 спричинені тупим предметом, могли утворитись 15.10.2019 внаслідок не менше 2-х травматичних дій та відносяться до легких тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я.

Не погодившись з цим рішенням суду першої інстанції, адвокат ОСОБА_5 , яка діє у захист прав та інтересів ОСОБА_6 , подала апеляційну скаргу в якій просить вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 1 червня 2020 року щодо ОСОБА_6 змінити в частині призначеного покарання. Звільнити ОСОБА_6 на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням.

Вказані апеляційні вимоги вмотивувала тим, що призначене обвинуваченому покарання не відповідає тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, за своїм розміром є явно несправедливим через суворість.

Вважає, що призначаючи покарання суд першої інстанції не врахував активне сприяння обвинуваченого розкриттю злочину, відсутність судимостей, стадію вчиненого кримінального правопорушення, а саме незакінчений замах, що суттєво впливає на ступінь небезпечності злочину, наявність у ОСОБА_6 постійного місця проживання, його показання щодо неофіційного працевлаштування, а також відсутність матеріальних збитків. Дані обставини, на думку захисника, містять підстави для висновку про можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання та звільнення його від відбування покарання з випробуванням.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення захисника та обвинуваченого, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту та просив залишити її без задоволення, а вирок суду без змін; думку потерпілої, яка також заперечувала проти задоволення поданої апеляційної скарги; провівши судові дебати; вислухавши останнє слово обвинуваченого; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_6 у незакінченому замаху на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний із застосуванням насильства, що не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, за обставин, установлених судом, відповідають фактичним обставинам і підтверджені зібраними у встановленому порядку доказами, які ретельно досліджені, належно оцінені та детально викладені судом у вироку.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним даним, які містяться в наступних зібраних і наведених у вироку джерелах доказів:

- показаннях потерпілої ОСОБА_8 , яка в суді підтвердила, що 15.10.2019 біля 18.55. поверталась додому та рухалась по вул. Донецькій в м. Києві. На неї ззаду напав раніше незнайомий їй обвинувачений ОСОБА_6 , який схопив за сумку, яку вона несла на плечі правої руки. Оскільки вона не випускала сумку, а обвинувачений тягнув на себе, то впала на землю і останній вдарив її рукою по голові. Вона стала звати на допомогу. Підбігли двоє хлопців,які затримали обвинуваченого. В її сумці знаходились грошові кошти в сумі 6000 гривень. Цивільного позову потерпіла не заявила, просила призначити покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі;
- протоколом огляду місця події від 15.10.2019 р. відповідно до якого було оглянуто місцевість біля будинку №25 по вул. Донецькій в м. Києві, на яку потерпіла ОСОБА_8 вказала як місце вчинення на неї нападу з метою відкритого заволодіння її сумкою особою, яка була затримана сторонніми особами на місці. Даний огляд був зафіксований на відеодиск(а.п. 58 - 62);

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.10.2019 р. з якого вбачається, що ОСОБА_6 добровільно відтворив свої дії по намаганню заволодіти майном потерпілої 15.10.2019 р. Вказана процесуальна дія була зафіксована на відеодиск (а.п. 73-77);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання по фотознімкам від 23.10.2019 р., яким зафіксовано факт впізнання потерпілою ОСОБА_8 серед пред`явлених їй фотознімків, особу під № 2, яка вчинила відносно неї злочин (а.п. 78-81);
- висновком експертного дослідження № 042-1999-2019, відповідно до якого у ОСОБА_8 були виявлені тілесні ушкодження в виді: садна по передній поверхні правої та лівої гомілки в верхніх третинах і які відносяться до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я ), (а.п. 91-94).

Під час перевірки матеріалів провадження встановлено, що оскаржуваний вирок відповідає вимогам ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, є законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду лише в межах поданої захисником апеляційної скарги, а саме в межах призначеного обвинуваченому покарання.

Відповідно до змісту положень ст. 50 КК України, покарання за вироком суду, з-поміж інших завдань, має на меті не тільки кару, а повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року Про практику призначення судами кримінального покарання (в редакції від 6 листопада 2009 р.), суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через них реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У відповідності до загальних засад призначення покарання, визначених статтею 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, зокрема, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, особи винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_6 покарання, суд першої інстанції, як прямо зазначено у вироку, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до тяжкого злочину, дані про особу винного, який не зайнятий суспільно-корисною працею, а також думку потерпілої.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_6 суд визнав щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

З урахуванням викладеного, суд визнав необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_6 та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень, призначити йому покарання у виді позбавлення волі.

Приймаючи до уваги наведені у вироку мотиви призначеного ОСОБА_6 покарання, колегія суддів знаходить їх обґрунтованими та такими, що дозволяють зробити висновок про те, що призначене обвинуваченому покарання відповідає ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та особі винного, а тому, незважаючи на доводи апеляційної скарги захисника, це покарання, як за своїм видом, так і розміром, не може бути визнане явно несправедливим внаслідок суворості.

Посилання захисника в апеляційній скарзі на те, що при призначенні покарання суд не врахував активне сприяння обвинуваченого розкриттю злочину, відсутність судимостей, стадію вчиненого кримінального правопорушення, а саме незакінчений замах, що суттєво впливає на ступінь небезпечності злочину, наявність у ОСОБА_6 постійного місця проживання, його показання щодо неофіційного працевлаштування, а також відсутність матеріальних збитків, є непереконливими, оскільки в повному обсязі враховані місцевим судом та з урахуванням тяжкості злочину та особи винного, який вчинив кримінальне правопорушення зухвало із застосуванням насильства до потерпілої, не дають достатніх підстав для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без відбування покарання.

Виходячи з наведеного, а також вимог, передбачених ст.ст. 50, 65 КК України, в тому числі про те, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_5 , не вбачає законних підстав для зміни вироку в частині призначеного покарання шляхом його пом`якшення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний і обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

За таких обставин, за наслідками апеляційного розгляду, колегія суддів вважає необхідним вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 1 червня 2020 року, ухвалений щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , яка діє у захист прав та інтересів ОСОБА_6 , без задоволення.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, ч. 1 ст. 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду,

п о с т а н о в и л а:

Вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 1 червня 2020 року, ухвалений у кримінальному провадженні під №0010371, внесеному 15.10.2019 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань, щодо ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 15, ч. 2 ст. 186 КК України, залишити без змін.

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 , яка діє у захист прав та інтересів ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою в той самий строк з часу отримання ним копії ухвали.

С У Д Д І:

ОСОБА_9 ОСОБА_10 ОСОБА_11 а л і н о в с ь к и й