Номер провадження: 11-кп/813/321/20
Номер справи місцевого суду: 522/1545/17
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.10.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретарки судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинувачених: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

захисника ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинувачених: ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_11 на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 15.02.2019 у кримінальному провадженні №0008241, внесеному до ЄРДР 27.10.2016, яким:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,який народився в с. Долинське Ананьївського району Одеської області, українця, громадянина України, з неповною середньою освітою, не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого в силу ст. 89 КК України,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_7 рахується з моменту фактичного затримання, тобто з 27.10.2016.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону від 26.11.2015, зараховано в строк покарання ОСОБА_7 термін його попереднього ув`язнення у період з 27.10.2016 включно по день набрання вироком законної сили, із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який народився в смт. Усатове Біляївського району Одеської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працює, відомості щодо постійного місця проживання та реєстрації відсутні, працював будівельником, раніше не судимого в силу ст. 89 КК України,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання у виді 5 (п`яти) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахується з моменту фактичного затримання, тобто з 27.10.2016.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону від 26.11.2015, зараховано в строк покарання ОСОБА_8 термін його попереднього ув`язнення у період з 27.10.2016 включно по день набрання вироком законної сили, із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.
ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який народився в м. Миколаїв, українця, громадянина України, не працює, мешкає: за адресою АДРЕСА_2 , раніше судимий: 16.09.2008 Залізнодорожним районним судом м. Сімферополь за ч. 1 ст. 115, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до 9 (дев`яти) років позбавлення волі, звільнився з місця позбавлення волі 03.09.2015 умовно-достроково на невідбутий термін 1 рік 5 місяців 25 днів,
визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, та йому призначено покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбуте покарання за вироком Залізнодорожного районного суду м. Сімферополя від 16.09.2008, визначено остаточно до відбуття ОСОБА_9 покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.
Строк відбування покарання ОСОБА_9 рахується з моменту фактичного затримання, тобто з 27.10.2016.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону від 26.11.2015, зараховано в строк покарання ОСОБА_9 термін його попереднього ув`язнення у період з 27.10.2016 включно по день набрання вироком законної сили, із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили залишено у вигляді тримання під вартою.
Вироком також вирішене питання щодо речових доказів, -

встановив:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.
Відповідно до оскарженого вироку, 27.10.2016 приблизно о 04 годині ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , перебуваючи на Привокзальній площі в місті Одесі, на зупинці громадського транспорту поряд з будинком № 17Б/1 по вул. Пантелеймонівській в м. Одесі, побачивши раніше їм не знайомого ОСОБА_13 , у якого при собі був рюкзак з речами, з корисливих мотивів вступили у попередню змову на вчинення відкритого викрадення майна.
Реалізуючи свій злочинний намір, обвинувачені наблизились до ОСОБА_13 , оточили його, позбавляючи можливості втечі, після чого ОСОБА_7 , наніс потерпілому декілька ударів рукою в голову. В цей час, ОСОБА_12 скориставшись розгубленим станом потерпілого заволодів його рюкзаком та разом з ОСОБА_8 розпочав пошук у ньому цінних речей.
Обвинувачений ОСОБА_9 при цьому протиправно вилучив із кишень ОСОБА_13 особисті речі потерпілого, а саме : мобільний телефон марки «Cамсунг дуос» в корпусі чорного кольору з IMEI1: НОМЕР_1 та ІМЕІ2: НОМЕР_2 , орієнтовною вартістю 350 гривень, з сім картою оператора стільникового зв`язку «Київстар», 2 пари головних телефонів (навушників), вартістю 40 гривень кожна пара, візитницю (гаманець) чорного кольору, вартістю 20 гривень, в якій знаходились грошові кошти в сумі 420 гривень та 10 рублів РФ, що по курсу НБУ складає 4,06 грн., знижкові картки, які не представляюсь матеріальної цінності та 2 студентських квитки потерпілого.
Заволодівши відкрито майном потерпілого, ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 покинули місце вчинення злочину, викраденим розпорядились на власний розсуд, спричинивши потерпілому майнову шкоду на загальну суму 874 грн., однак невдовзі були затримані співробітниками поліції.
Таким чином, за наведених обставин ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_12 вчинили злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, за кваліфікуючими ознаками відкрите викрадення чужого майна, поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб.
ОСОБА_9 , який має не погашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за наведених обставин вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 186 КК України, за кваліфікуючими ознаками відкрите викрадення чужого майна, поєднане із насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчинений повторно та за попередньою змовою групою осіб.
Вимоги апеляційних скарг та їх обґрунтування.
Не погоджуючись з вироком районного суду в частині перекваліфікації дій обвинувачених та міри призначеного їм покарання, прокурор подав на нього апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі прокурор зазначає, що вирок районного суду підлягає скасуванню в частині кваліфікації дій обвинувачених за ч. 2 ст. 186 КК України.
Просить вирок районного суду скасувати, ухвалити новий, яким визнати ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 винними у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, призначити їм покарання:
- ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі з конфіскацією майна;
- ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі;
- ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 187 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.
На підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбуте покарання за вироком Залізнодорожного районного суду м. Сімферополя від 16.09.2008, визначивши остаточно до відбуття ОСОБА_9 покарання у виді 9 (дев`яти) років позбавлення волі.
Строк виконання вироку ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 рахувати з моменту фактичного затримання тобто з 27.10.2016.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону від 26.11.2015, зарахувати в строк покарання ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 термін їх попереднього ув`язнення у період з 27.10.2016 включно по день набрання вироком законної сили, із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює двом дням позбавлення волі.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити обвинуваченим без змін у вигляді тримання під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що він не погоджується з вироком районного суду, так як не вчиняв вказаного злочину, а в матеріалах провадження відсутні докази його причетності до вчиненого.
Обвинувачений ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок районного суду скасувати.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що під час досудового розслідування та судового слідства стороною обвинувачення не було надано жодного доказу його винуватості, досудове розслідування проведено з порушенням норм КПК України, що потягло за собою невірність висновків районного суду щодо встановлення його винуватості.
До початку судового розгляду від обвинуваченого ОСОБА_14 надійшла заява про відмову від апеляційної скарги.
Заперечення на апеляційну скаргу.
Обвинуваченими ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 подано заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якій вони зазначають, що підстави для кваліфікації їх діянь за ч. 2 ст. 187 КК України відсутні, а тому просять залишити апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Позиції учасників апеляційного провадження.
До початку судового розгляду від обвинуваченого ОСОБА_14 надійшла заява про відмову від його апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача; обвинуваченого ОСОБА_14 , який підтримав свою заяву про відмову від своєї апеляційної скарги; обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_10 , прокурора, які не заперечували проти закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_14 , у зв`язку з його відмовою від апеляційної скарги; дослідивши вимоги заяви про відмову від апеляційної скарги, а також матеріали кримінального провадження, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Мотиви апеляційного суду.
Відповідно до практики застосування кримінального процесуального законодавства та вимог ст. 420 КПК України, доводи апеляційної скарги прокурора Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_11 щодо м`якості призначеного обвинуваченим покарання були розглянуті апеляційним судом окремо, вирок суду першої інстанції в цій частині скасований та апеляційним судом ухвалено свій вирок.

Згідно з ч. 1 ст. 403 КПК України, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право відмовитися від неї до закінчення апеляційного розгляду.

Частина 2 статті 403 КПК України передбачає, що, якщо вирок або ухвала суду першої інстанції не були оскаржені іншими особами або якщо немає заперечень інших осіб, які подали апеляційну скаргу, проти закриття провадження в зв`язку з відмовою від апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції своєю ухвалою закриває апеляційне провадження.

Як убачається із заяви обвинуваченого ОСОБА_14 , останній відмовляється від поданої ним апеляційної скарги на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 15.02.2019. Інші учасники кримінального провадження не заперечували проти закриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого в зв`язку з його відмовою від поданої ним апеляційної скарги.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає необхідним заяву обвинуваченого ОСОБА_14 про відмову від його апеляційної скарги задовольнити, апеляційне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_14 закрити.

Керуючись ст. ст. 376, 403, 404, 405, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Прийняти відмову обвинуваченого ОСОБА_14 від апеляційної скарги на вирок Приморського районного суду м. Одеси від 15.02.2019 у кримінальному провадженні №0008241, внесеному до ЄРДР 27.10.2016, відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 за ч. 2 ст. 186 КК України, апеляційне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_14 закрити.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4