Житомирський апеляційний суд
Справа №279/3296/19 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ст. 183 КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

з участю секретаря: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

обвинуваченого: ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 грудня 2019 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 ,

встановила:

18 грудня 2019 року ухвалою Коростенського міськрайонного суду Житомирської області було продовжено дію застосованого до обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 15 лютого 2020 року.

Своє рішення суд обґрунтував тим, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України не відпали та не зменшились, ОСОБА_7 може переховуватись від суду та змінювати місце проживання, оскільки місцем його реєстрації є на даний час непідконтрольна владі територія України, не має офіційних документів, які посвідчують його особу, під час досудового розслідування оголошувався в розшук, перебуваючи на волі може впливати на свідка у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Зазначає, що ні прокурором, ні судом не доведено наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України, а твердження прокурора зазначені у клопотанні є надуманими.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 який підтримав апеляційну скаргу, заперечення прокурора щодо доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження відповідно до вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

В провадженні Коростенського міськрайонного суду Житомирської області перебувало кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

З матеріалів провадження вбачається, що 18 грудня 2019 року судом першої інстанції під час судового засідання було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 .

Вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою обвинуваченого, суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою.

Зазначені обставини та дані про особу обвинуваченого на думку колегії суддів переконливо свідчать про існування ризиків переховування ОСОБА_7 від суду, оскільки обвинувачений не має постійного місця проживання на території Житомирської області, за останнім відомим місцем проживання в м. Коростень проживав без реєстрації, місцем його реєстрації є непідконтрольна владі територія України.

ОСОБА_7 не має документів, що посвідчують його особу, йому було змінено запобіжний захід з домашнього арешту на тримання під вартою у зв`язку з порушенням обов`язків, перебував у розшуку.

Також існує ризик незаконного впливу на свідка, який на момент ДТП знаходився в транспортному засобі обвинуваченого і є його знайомим, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення інших кримінальних правопорушень.

Колегія суддів зважає і на те, що при розгляді питання щодо обрання чи продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід враховувати і серйозність звинувачення та ризик втечі обвинуваченого. Крім цього, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Всі доводи апелянта в судовому засіданні апеляційного суду були об`єктом дослідження судом і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги не встановлено.

Також, колегія суддів враховує, що у даному кримінальному провадженні 10 січня 2020 року Коростенським міськрайонним судом Житомирської області постановлено вирок, відповідно до якого, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді п`яти років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортним засобом на три роки.

Вироком йому продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою і на даний час він перебуває під вартою саме за цим судовим рішенням, а оскаржувана ухвала у зв`язку з цим втратила свою дію.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду є законною та обґрунтованою, постановленою у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду колегія суддів не знаходить.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

постановила:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 18 грудня 2019 року, якою продовжено строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 - без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді: