1Справа № 335/2677/20 1-кс/335/2541/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 червня 2020 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого ВР ЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 , про арешт майна, у кримінальному провадженні № 0000124, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.03.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000124, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.03.2020.

В обґрунтування клопотання зазначено, що в провадженні слідчого управління ГУНП в Запорізькій області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000124 від 25 березня 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 25.03.2020, приблизно о 13 годині 50 хвилин, водій ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Nissan Tiida», реєстраційний НОМЕР_1 , здійснював рух по ґрунтовій дорозі з боку річки Вільнянки в напрямку дороги, яка веде від с. Люцерни до с. Богатирівки, поза населеним пунктом, на території Вільнянського району, Запорізької області. В якості пасажира в салоні його автомобіля перебував ОСОБА_6 .
В цей же час, по проїзній частині дороги з покриттям, з боку с. Люцерни, Вільнянського району, Запорізької області (автодороги Харків-Сімферополь) в напрямку с. Богатирівки, Вільнянського району, Запорізької області, наближаючись при цьому до перехрестя з другорядною ґрунтовою дорогою, по якій рухався автомобіль «Nissan Tiida», реєстраційний НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_5 , зліва по ходу його руху, керуючи автомобілем «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухався водій ОСОБА_7 . В якості пасажира в салоні його автомобіля перебувала ОСОБА_8 .
Наблизившись до перехрестя, ОСОБА_5 зупинив керований ним автомобіль перед краєм перехрещуваної проїзної частини, після чого діючи зі злочинною недбалістю, у зв`язку зі зниженням уваги і реакції, а так само порушенням координації дій, викликаних вживанням алкогольних напоїв, не впевнившись, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не дав дорогу автомобілю «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , який наближався до нього ліворуч по головній дорозі, почав рух та приступив до виконання маневру повороту наліво, виїхав на проїзну частину головної дороги та скоїв зіткнення з вказаним автомобілем.
Своїми діями водій ОСОБА_5 , порушив вимоги п.п. 2.9 а), 10.1 та 16.11 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами та доповненнями, відповідно до яких:
- п. 2.9. «Водієві забороняється:
а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»;
- п. 10.1. «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;
- п. 16.11. «На перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху».
Невідповідність дій водія ОСОБА_5 вимогам п.п. 10.1, 16.11 Правил дорожнього руху, знаходиться в причинному зв`язку з подією ДТП.
В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля «Nissan Tiida», реєстраційний НОМЕР_1 , ОСОБА_6 загинув на місці ДТП.
27 березня 2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
18.05.2020 до слідчого надійшла заява потерпілого ОСОБА_7 про намір подати цивільний позов до підозрюваного ОСОБА_5 , в якій останній зазначив, що він та його дружина ОСОБА_8 є потерпілими у вказаному кримінальному провадженні та внаслідок ДТП вони отримали тілесні ушкодження, також внаслідок ДТП автомобіль «Volkswagen Golf», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить йому на праві власності, отримав пошкодження, та за попереднім висновком спеціалістів відновленню не підлягає. У зв`язку із викладеним ОСОБА_7 зазначив, що має намір подати цивільний позов до підозрюваного, після повної оцінки завданих матеріальних та моральних збитків у сумі, яка попередньо складає приблизно 300 000 грн. (пошкодження автомобілю на 270 000 грн., витрати на медичну допомогу 9039 грн., моральна шкода 20 000 грн.).
Слідчий вказує, що у ОСОБА_5 у власності перебуває наступне майно:
-квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ;
-квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 ;
-земельна ділянка № НОМЕР_3 , площею 0,0413 га, яка розташована за адресою: Запорізька обл., Вільнянський район, Люцернянська селищна рада, садівнче товариство «Локоматив»;
-гараж № НОМЕР_4 , який розташований за адресою: АДРЕСА_3 .
Беручи до уваги вищевикладене, з метою вжиття заходів щодо забезпечення цивільного позову, та забезпечення можливості відшкодування потерпілому шкоди, яка була завдана йому кримінальним правопорушенням, слідчий просить накласти арешт на вказане вище майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке перебуває у останнього на праві власності.

Слідчий в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання без його участі, просив клопотання задовольнити в повному обсязі.

Неприбуття в судове засідання слідчого відповідно до вимог ч. 1 ст. 172 КПК України не перешкоджає розгляду клопотання.

З метою забезпечення арешту майна, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність розгляду клопотання про арешт майна без повідомлення підозрюваного ОСОБА_5 , відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України.

Вивчивши матеріали клопотання, перевіривши надані докази в його обґрунтування, слідчий суддя дійшов висновку, що в задоволенні клопотання про арешт майна слід відмовити, з наступних підстав.

Як встановлено слідчим суддею, СУ ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000124, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.03.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

27.03.2020 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно, крім іншого, є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.
У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.
Як передбачено ч. 8 ст. 170 КПК України вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову або стягнення отриманої неправомірної вигоди, повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові, розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою.
З клопотання слідчого встановлено, що арешт майна підозрюваного ОСОБА_5 обґрунтовується необхідністю забезпечення відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, яка згідно з заявою потерпілого ОСОБА_7 про намір подати цивільний позов складає 300 000 грн.
Разом із тим, слідчим суддею встановлено, що станом на день розгляду клопотання, потерпілими цивільного позову не заявлено, і в матеріалах клопотання відсутні докази, які би свідчили про те, що у кримінальному провадженні заявлено обґрунтований цивільний позов про відшкодування шкоди завданої злочином, а відтак підстави для накладення арешту на майно підозрюваного з метою відшкодування шкоди відсутні.
Заява потерпілого ОСОБА_7 про намір подати цивільний позов, не може бути підставою для накладення арешту на майно підозрюваного, оскільки вона не здійснює для потерпілого обов`язку подати цивільний позов, та не гарантує, що такий позов буде поданий майбутньому.
Крім того, як встановлено із заяви про намір подати цивільний позов, ОСОБА_7 включено до складу майнових збитків, вартість пошкодженого транспортного засобу, яка попередньо становить 270 000 грн. Разом із тим, у кримінальному провадженні може бути заявлено цивільний позов про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином. При цьому, відшкодування вартості пошкодженого транспортного засобу не може бути предметом розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні, оскільки такі наслідки ДТП безпосередньо не витікають із обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а тому вказані позовні вимоги повинні розглядатись в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, слідчий суддя вважає за доцільне зазначити, що по суті, за попереднім розрахунком ОСОБА_7 йому завдано матеріальну шкоду у вигляді витрат на лікування та моральну шкоду приблизно на 30 000 грн., разом із тим вартість майна, арешт на яке просить накласти слідчий, є значно вищою, обґрунтування співмірності арешту із розміром шкоди, матеріалами клопотання про арешт майна містять.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Враховуючи, що на час розгляду клопотання цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений, і слідчим у клопотанні та доданих до нього матеріалах не доведено співмірність такого обтяження у кримінальному провадженні із завданою шкодою, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про арешт майна слід залишити без задоволення у зв`язку з його необґрунтованістю на підставі ч. 1 ст. 173 КПК України.

Керуючись ст. ст. 22, 131-132, 170-173, 175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого слідчого ВР ЗСТ СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про арешт майна підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000124, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.03.2020, відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1