КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-cc/824/838 /2020 Слідчий суддя в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Категорія: ст. 183 КПК України Доповідач: ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю:

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 грудня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_10 , та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній Установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, до 23 лютого 2020 року, із визначенням розміру застави у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 38 420 (тридцять вісім тисяч чотириста двадцять) гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Молочне, Чаплинського району, Херсонської області, громадянина України, працюючого водієм ТОВ «Білоцерківський автобусний парк», розлученого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував наявність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, та прийшов до висновку про задоволення клопотання слідчого та застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 .

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, захисник ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, посилаючись на її необгрунтованість, відмовити у задоволенні клопотання слідчого, застосувати підозрюваному запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, в саме запобіжний захід у виді домашнього арешту з можливістю працювати або особистого зобов`язання із покладенням на нього певних обов`язків.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає про відсутність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення. Вказує, що клопотання слідчого обґрунтовано припущеннями щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. Додає про відсутність доказів неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу.

Також захисник зазначає, що слідчим суддею невірно визначено початок строку тримання підозрюваного під вартою, оскільки час фактичного затримання є 14 год. 26 хв., а не 19 год. 19 хв., як зазначено в ухвалі слідчого судді та вказує, що у разі сплати застави, підозрюваний не матиме можливості матеріально допомогти потерпілій у лікуванні. Додає, що наявність чи відсутність вини у ДТП має встановити експерт, а не слідчий.

Крім того, сторона захисту звертає увагу суду на те, що підозрюваний повністю визнав свою вину, щиро розкаюється, має намір відшкодувати всі завдані збитки та шкоду, має постійне місце проживання та місце роботи, сім`ю, позитивно характеризується, має на утриманні дітей, має намір матеріально допомагати потерпілій у лікуванні. Адвокат стверджує про відсутність доказів необхідності утримання підозрюваного під вартою.

У підсумку захисник зазначає, що підозрюваний не проживає у м. Біла Церква, а тому покладений ухвалою слідчого судді обов`язок не відлучатися із міста Біла Церква, є необґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, в провадженні слідчого відділу Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області перебувають матеріали кримінального провадження №0003948, відомості про яке 26.12.2019 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

26 грудня 2019 року о 14 год. 26 хв. ОСОБА_8 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

27 грудня 2019 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

27 грудня 2019 року слідчий слідчого відділу Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_10 , звернувся до слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської областіз клопотанням про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 грудня 2019 року задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 та застосовано щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній Установі «Київський слідчий ізолятор» строком на 60 (шістдесят) днів, до 23 лютого 2020 року, із визначенням розміру застави у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 38 420 (тридцять вісім тисяч чотириста двадцять) гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Під час розгляду клопотання про застосування щодо ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддяправильно встановив, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявністьобґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.

Враховуючи, що відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, колегія суддів приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.

Згідно з рішенням ЄСПЛ у справі «К.Г. проти Німеччини» «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. Крім того, Європейський Суд у своїй практиці неодноразово зазначав, що факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи висунення обвинувачення.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.

Як вбачається з ухвали слідчого судді та журналу судового засідання, на основі наданих стороною обвинувачення матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, детальний перелік яких міститься в клопотанні слідчого.

Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_8 до вчинення злочину, підозра у яких йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.

Зважаючи на це, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_8 чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.

Твердження захисника про відсутність у даному кримінальному провадженні обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 інкримінованого кримінального правопорушення, не заслуговують на увагу, оскільки, на переконання колегії суддів, обґрунтованість підозри доведена доданими до клопотання матеріалами, з яких вбачається, що об`єктивний неупереджений спостерігач міг би зробити висновок про можливе вчинення підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення. Такі дані містяться зокрема у протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 26.12.2019, протоколі огляду транспортного засобу від 26.12.2019 за адресою АДРЕСА_2 , протоколі огляду транспортного засобу від 26.12.2019 за адресою АДРЕСА_2 , протоколі допиту ОСОБА_11 .

Враховуючи надані стороною обвинувачення докази на підтвердження у даному кримінальному провадженні обгрунтованої підозри, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про її наявність.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про їх наявність, з огляду на конкретні обставини кримінального провадження.

В контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

На підставі вище викладеного, а також враховуючи дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим та прокурором у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки достатні стримуючі фактори, які б свідчили про протилежне в матеріалах справи відсутні.

Таким чином відсутні підстави вважати, що менш суворі запобіжні заходи будуть адекватними заходами у даному кримінальному провадженні, тому колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо необхідності задовольнити клопотання слідчого, оскільки слідчий та прокурор в повному обсязі довели суду обставини, які виправдовують обмеження права підозрюваного ОСОБА_8 на свободу, а тому доводи апеляційної скарги захисника стосовно недоведеності неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, слід визнати непереконливими.

Доводи сторони захисту щодо відсутності ризиків неналежної процесуальної поведінки підозрюваного містять лише посилання на незгоду з наданими стороною обвинувачення матеріалами, а тому їх слід визнати непереконливими, оскільки відповідно до вимог ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати суду докази обставин, на які вони посилаються, проте стороною захисту у судовому засіданні не надано будь-яких доказів, які б спростовували висновки слідчого щодо наявності ризиків, з огляду на документи долучені до клопотання.

В сукупності із вищенаведеними обставинами для вирішення справи у відповідності до вимог закону, слідчий суддя врахував дані, які характеризують особу підозрюваного ОСОБА_8 та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Що стосується тверджень захисника про те, що підозрюваний повністю визнав свою вину, щиро розкаюється, має намір відшкодувати всі завдані збитки та шкоду, має постійне місце проживання та місце роботи, сім`ю, позитивно характеризується, має на утриманні дітей, має намір матеріально допомагати потерпілій у лікуванні, були предметом перевірки слідчим суддею, у відповідності до вимог ст. 178 КПК України, та не спростовують висновок суду першої інстанції про наявність у даному кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження та доданих ініціатором клопотання доказів на підтвердження його обґрунтованості.

Посилання сторони захисту на відсутність доказів необхідності утримання підозрюваного під вартою, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом.
Колегія суддів не бере до уваги твердження адвоката про те, що наявність чи відсутність вини підозрюваного у ДТП має встановити експерт, оскільки слідчий звертаючись до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою, у клопотанні виклав обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення із посиланням на матеріали, що підтверджують ці обставини, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 184 КПК України.

Доводи апелянта стосовно того, що у разі сплати застави підозрюваний не матиме можливості матеріально допомогти потерпілій у лікуванні, не підтверджуються наданими доказами, які в силу ч. 5 ст. 132 КПК України мали бути надані стороною захисту під час розгляду питання про застосування запобіжного заходу, з огляду на це, у колегії суддів немає підстав для висновку про застосування застави у завідомо непомірному розмірі.

Посилання адвоката на те, що в ухвалі слідчого судді невірно зазначено час затримання підозрюваного, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи апеляційним судом, з урахуванням того, що у відповідності до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 26.12.2019, часом фактичного затримання підозрюваного є 14 година 26 хвилин 26.12.2019 (а.с. 27-30).

Крім того, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги адвоката з приводу необгрунтованості покладеного на підозрюваного обов`язку не відлучатися із м. Біла Церква Київської області, з урахуванням тих обставин, що підозрюваний зареєстрований та проживає в Київська область, Білоцерківського району, с. Людвинівка.
З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає, що, у відповідності до ч. 3 п. 2 ст. 407 КПК України, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали, якою клопотання слідчого слідчого відділу Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 необхідно задовольнити, застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 14 год. 26 хв. 23 лютого 2020 року, визначити підозрюваному альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 38 420 (тридцять вісім тисяч чотириста двадцять), з покладенням обов`язку, передбаченого ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 182, 183, 194, 196, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 грудня 2019 року, якою задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 , та застосовано щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, до 23 лютого 2020 року, із визначенням розміру застави у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 38 420 (тридцять вісім тисяч чотириста двадцять) гривень, з покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого слідчого відділу Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_9 ,про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,,задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали визначити до 23 лютого 2020 року 14 години 26 хвилин.

Визначити ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,альтернативний запобіжний захід у вигляді застави у межах 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 38 420 (тридцять вісім тисяч чотириста двадцять) яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на розрахунковий рахунок Київського апеляційного суду (м. Київ, вул. Солом`янська, 2-а, код ЄДРПОУ суду 42258617, банк ГУ ДКС України в м. Києві, МФО - 820172, реєстраційний рахунок 2186, UA3082186).

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, в разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_8 наступні обов`язки:

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
У разі внесення застави встановити 2-х місячний термін дії обов`язків, покладених судом, починаючи з дня внесення застави.

Ухвала апеляційного суду оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

________________________ ___________________________ __________________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_12