Дата документу 22.01.2020 Справа № 337/5282/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/343/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 337/5282/18
Категорія ст. 121 ч. 1 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі суддів:

головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку матеріали кримінального провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с Матвіївка, Вільнянського району, Запорізької області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

1) 05.11.1995 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.117, ч.2 ст.118 КК України 1960 року до 5 років позбавлення волі;

2) 22.05.2003 року Вільнянським районним судом Запорізької області за ч.3 ст.186 ч.1, ст.187, ч.3 ст.187, ч.3 ст.357 КК України до 7 років 2 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна;

3) 17.05.2013 року Заводським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст.125 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.;

4) 08.06.2017 року Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч.1 ст.185, ч.2 ст.185 КК України до 2 років позбавлення волі з іспитовим строком 2 роки;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України;

за участю прокурора ОСОБА_7 , захисника ОСОБА_8 ,

за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03 жовтня 2019 року (з урахуванням ухвали Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 жовтня 2019 року про виправлення описки),

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 вказує, що 23.08.208 року біля будинку 29 по пр. Ювілейному він був збитий з ніг ударом в спину, впавши, він притиснув до себе барсетку, почувши розмову нападників, він зрозумів, що їх декілька, вони міркували, до якої кишені він поклав портмоне після сплати бармену в кафе «Берлога». З метою самозахисту він дістав з кишені розкладний ніж та з криками про допомогу зробив декілька рухів рукою, в якій був ніж. Злякавшись ножа, один з нападників побіг в бік будинку 27 по пр. Ювілейному, а інший побіг вздовж будинку 29, де він його наздогнав, між ними виникла перепалка, він намагався з`ясувати, чи встигли вони щось витягти з його кишень, в цей момент потерпілий ОСОБА_9 штовхнув його та намагався втекти, він наздогнав його та вони повалилися на землю. Свідки хлопець та дівчина були очевидцями цього конфлікту, вони бачили, як вони каталися по землі та у ОСОБА_6 декілька раз випадав ніж, який він підіймав та клав до кишені, свідки чули тільки погрозі та не бачили жодного удару ножем. Зауважує, що ніж у нього був в складеному стані. Потім свідки викликали поліцію. У нього була можливість нанести потерпілому удари ножем, але він не мав ніякого мотиву та умислу, ніж не використовував. Ці його покази повністю проігноровані досудовим та судовим слідством. Просить звернути увагу на той факт, що при затриманні у нього не було ні портмоне ні грошей. Просить розібратися в його справі, бо він у потерпілого нічого не відбирав та нічого не вимагав. Просить вирок суду скасувати, перекваліфікувати його дії на перевищення самооборони.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 , вказує, що підозрюваний ОСОБА_6 свою провину визнає частково, щиро кається, допомагав досудовому слідству та суду у встановлені істини. Одночасно, ОСОБА_6 стверджував, що саме на нього, 24 вересня 2018 року, о 00 год. 10 хв., біля ринку, що по вулиці Лахтінській, № 12, напали невідомі особи. Коли його, п`яного, який йшов додому, сильно штовхнули у спину, то ОСОБА_6 , при падінні обличчям до дороги, збив лоба, шкіру на чотирьох пальцях лівої руки та ліве коліно. Це засвідчує лікар у СМЄ за № 1212 від 28.09 2018 року. Отримані травми кваліфікуються як легкі, що передбачено ст. 125 КК України. Вважає, що, невже людина не може бути у стані необхідної оборони та скористатись конституційним правом на захист. Такі фактори як пізня ніч, невідомі нападники та спосіб їх насилля надають людині право захищатися. А, не глибокі поранення грудної та живота потерпілого свідчать саме про захист, а не напад ОСОБА_6 . Підзахисний чув розмову нападників, але не розумів з якою метою вчинено напад. В положенні лежачи, витягнув ніж з кишені і почав махати рукою з ножем у бік нападника. Припускає, що саме у цей момент він поранив нападника і вони, напевно, встигли витягнути гаманець з грішми та розбіглись. ОСОБА_6 побіг за тим, кого бачив, у напрямку буд. № і 2, по вул. Лахтінської, де між ними заточилась боротьба, бійка та лайка. Вони попадали на землю. Бродянський був у положенні зверху, сидів на невідомому та лаявся. Погрожував убити та цього не зробив. А міг, йому ніхто не заважав. Випадкові свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вимагали припинити хуліганські дії. Викликали поліцію та швидку допомогу. Вони у поясненнях слідчому стверджували, що не бачили дій ОСОБА_6 на вчинення проникаючих поранень у живіт та груди потерпілого. Саме, з даної ситуації досудове слідство розпочало розслідування. Це слідчим вигідно. Не потрібно нікого шукати. Захист подав клопотання про вчинення злочину проти ОСОБА_6 , але досудове слідство та прокуратура навіть не відповіли на мого листа.

У суді, потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що він, 23 вересня, о 23.00. пішов до аптеки купити хворій сестрі воду «Боржомі». Але на запит захисту в аптеці повідомили, що купівля води була о 21 год. 57 хв. Стає питання: де потерпілий був дві години. Суд пояснює, що зі слів потерпілого останній пішов до ларьків на автобусну зупинку, купив слабоалкогольні напої, та вживав їх. Тоді питання, а як же смертельно хвора сестра, адже вона чекає воду. Одночасно при з`ясуванні питання куди подівся пакет з пляшками води, то ні свідки, ні сам ОСОБА_12 не змогли підтвердити присутність пакету на місці злочину. Це важливий доказ і він не вивчений до кінця. Потерпілий ОСОБА_9 , відвідавши два судових засідання, у подальшому, ігнорував вимоги суду з`явитись для повторного допиту та пояснень. Коли ОСОБА_6 вийшов з кафе, у його кармані був гаманець, з 500 грн. і це бачили свідки. Під час нападу біля ринку чи під час затримання поліцейським нарядом гаманець зник. Виникає питання, хто його поцупив, невідомі під час нападу чи працівники поліції при затриманні? І слідство, і суд це не інтересує. Адже проти ОСОБА_6 було вчинено два злочини: грабіж та спричинення легких тілесних ушкоджень.

Підсудний і захист більш схильні на кваліфікацію дій його захисту, як дії, вчинені при необхідній обороні. Вважає, що саме неповнота судового розгляду обставин справи не надали можливості дослідити більш об`єктивно всі обставини та винести рішення про зміну кваліфікації.

Одночасно захист зазначає про невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, але окрема думка захисника не знайшла свого відображення у тексті вироку. Підсудний був одруженим. Від шлюбу має двоє дітей: ОСОБА_13 2002 року народження та ОСОБА_14 2000 року народження. Постійно підтримує родинний зв`язок. Допомагав грішми, бо працював, мав на Лахтінському ринку бізнес з реалізації овочів та фруктів. На даний час, проживає з цивільною дружиною, у користуванні має власний легковий автомобіль. Він не стоїть на обліку з питань вживання наркотиків, спиртного та психдиспансерах. Просить скасувати вирок повністю та ухвалити новий вирок.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; в судових дебатах: захисника, який підтримав апеляційні скарги, прокурора, який просив вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів доходить висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з огляду на наступне.

Вироком Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03 жовтня 2019 року (з урахуванням ухвали Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 жовтня 2019 року про виправлення описки) ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначено йому покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. Строк відбування покарання рахувати з 24 вересня 2018 року. До набрання вироком суду законної сили, обраний ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишено без змін. Скасовано арешт, накладений ухвалою слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25.09.2018 року, на речі, вилучені у ОСОБА_6 , - куртку білого кольору, сумку чоловічу чорного кольору, у якій знаходяться мобільний телефон Нокіа, мобільний телефон Бравіс, залоговий білет на годинник, карти гральні, флакон туалетної води, запальничка, ланцюжок жовтого кольору, окуляри. Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом оскаржуваного судового рішення, 24 вересня 2018 року приблизно о 00 год. 10 хв. ОСОБА_6 , знаходячись біля під`їзду №8 будинку АДРЕСА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, направленим на спричинення тяжких тілесних ушкоджень раніше йому незнайомому ОСОБА_9 , з мотивів особистої неприязні, усвідомлюючи та бажаючи спричинити потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, наніс ножем ОСОБА_9 один удар в область грудної клітини зліва, в проекції 2-го ребра по середньо-ключичній лінії, чим спричинив ОСОБА_9 непроникаюче поранення, яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що потягло за собою короткочасний розлад здоров`я, та один удар ножем в область лівого підребер`я, чим спричинив ОСОБА_9 проникаюче поранення живота без пошкодження внутрішніх органів черевної порожнини, яке кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент його спричинення.

За наслідками розгляду апеляційних скарг колегією суддів встановлено наступне.

Доводи обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 про недоведеність його вини у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, є необґрунтованими, з огляду на наступне.

Висновки суду першої інстанції про наявність вини обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні ним злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за вказаними у вироку обставинами, підтверджена дослідженими у судовому засіданні доказами, зокрема:

- показаннями в судовому засіданні потерпілого ОСОБА_9 про те, що 23.09.2018 року увечері він вийшов на вулицю для того, щоб придбати в аптеці воду для хворої сестри. Близько 22 години він знаходився в аптеці. Крім того, в кіоску він купив собі пляшку сидру. Близько 24 години він повертався додому, підійшов до під`їзду будинку АДРЕСА_4 . Він поставив пакет на лавку та почав курити. Біля під`їзду знаходився ОСОБА_6 , який тримав в руках ніж. Він став йти, в цей час ОСОБА_6 схопив його за рукав. Він намагався втекти від обвинуваченого, побіг в сторону будинку №12 по вул. Лахтинській. Біля восьмого під`їзду, ОСОБА_6 його наздогнав. Він повернувся обличчям до ОСОБА_6 , який наніс йому два удари ножем, перший в область груді, другий в область живота. Після чого вони впали та бились, лежачи на землі. З боку будинку АДРЕСА_3 йшли хлопець та дівчина, він попросив їх викликати поліцію. Через 5 хвилин приїхала поліція, ОСОБА_6 намагався втекти, викинув ніж в бік автомобільної стоянки. Після цього його забрала швидка допомога;

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_15 про те, що в кінці вересня 2018 року близько о півночі, вона разом з ОСОБА_11 проходила біля восьмого під`їзду будинку АДРЕСА_3 та побачила як бились два чоловіка. Потерпілий ОСОБА_9 лежав на спині, а обвинувачений ОСОБА_6 сидів на ньому зверху. При цьому обвинувачений однією рукою тримав руку потерпілого, а другою рукою намагався вдарити ножем та кричав «я тебе зараз заріжу». Ніж мав лезо з однієї сторони. Обидва чоловіки були нетверезі, потерпілий був в крові. Вона викликала швидку допомогу. Через декілька хвилин приїхала патрульна поліція, поліцейські догнали ОСОБА_6 , який намагався втекти. Вона добре бачила бійку, оскільки місце пригоди було освітлено вуличним ліхтарем;

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_11 про те, що в кінці вересня 2018 року близько півночі він та ОСОБА_15 повертались додому. Біля останнього під`їзду будинку АДРЕСА_3 бились два чоловіка. Один з них був весь в крові. Вони сказали чоловікам припинити бійку. Потерпілий ОСОБА_9 лежав спиною на землі, а обвинувачений ОСОБА_6 сидів зверху, вони боролись, обвинувачений намагався вдарити потерпілого ножем, який тримав в правій руці. ОСОБА_9 тримав своєю рукою руку ОСОБА_6 , в який був ніж. Обвинувачений кричав «я тебе заріжу». Він розгледів ніж, який мав червону рукоятку. ОСОБА_6 сховав ніж в кишеню та намагався втекти, коли у двір заїхав патрульний автомобіль. Але поліцейські наздогнали ОСОБА_6 . Вони з ОСОБА_15 сказали поліцейським, що у обвинуваченого був при собі ніж. Поліцейські знайшли ніж на дорозі в калюжі;

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_16 про те, що він працює командиром роти патрульної поліції. 24.09.2018 року близько 00-00 годин вони отримали виклик, заїхали у двір будинку. Хлопець та дівчина показали їм на чоловіка, який втікав. Вони наздогнали ОСОБА_6 , та він помітив як обвинувачений кинув на землю ніж. Він знайшов складний ніж з червоною рукояткою. Обвинувачений був у стані сп`яніння, назвав чужі анкетні дані, але через деякий час вони встановили його особу. Видимих тілесних ушкоджень на обвинуваченому не було. Потерпілий ОСОБА_9 мав поріз на груді;

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_17 про те, що він працював заступником командира роти патрульної поліції. 24.09.2018 року близько 00-00 годин вони отримали виклик на місце біля ринку по пр. Ювілейному в м. Запоріжжя. Заїжджаючи у двір будинку, вони побачили двох чоловіків, один з яких намагався втекти. Вони догнали чоловіка та затримали його. Двоє свідків сказали, що обвинувачений ОСОБА_6 вдарив ножем потерпілого ОСОБА_9 . Неподалік вони знайшли ніж;

- показаннями в судовому засіданні свідка ОСОБА_18 про те, що в кінці вересня 2018 року в кафе Берлога, де вона працює барменом, знаходився обвинувачений ОСОБА_6 . Він перебував в кафе з 20-30 до його зачинення о 21-00 годині. В кафе ОСОБА_6 вживав спиртні напої;

- висновком щодо результатів медичного огляду на стан сп`яніння, ОСОБА_6 24.09.2018 року о 01-55 годині перебував у стані алкогольного сп`яніння (а.с. 2);

- протоколом огляду місця події, в ході якого на проїжджій частині виявлено складний ніж з червоною рукояткою (т.2, а.с. 3-12).

- висновком експерта №1257, який провів судово-медичну експертизу потерпілого ОСОБА_9 , проникаюче поранення живота в області лівого підребер`я без пошкодження внутрішніх органів черевної порожнини у ОСОБА_9 кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент його спричинення. Непроникаюче поранення грудної клітини зліва, в проекції 2-го ребра по середньо-ключічній лінії у ОСОБА_9 кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що потягло за собою короткочасний розлад здоров`я. Дані ушкодження утворилися від дії предмета, що володіє колюче-ріжучими властивостями та могли утворитися при обставинах на які зазначає освідуваний. Давність утворення тілесних ушкоджень не суперечить строку, вказаному освідуваним. Взаєморозташування нападника по відношенню до потерпілого могло бути будь-яким при умові доступності частин тіла на яких були виявлені тілесні ушкодження для їх травмування. ОСОБА_9 спричинено не менше двох ударно-травматичних впливів (т.2 а.с. 32-41).

- протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_9 , в ході якого він описав обставини нанесення йому тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Потерпілий показав місце біля останнього під`їзду будинку АДРЕСА_3 , де саме ОСОБА_6 наніс йому два удари ножем (т.2 а.с. 140-144);

- протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_15 , яка показала місце, на якому ОСОБА_6 , тримаючи в руці ніж, бився з ОСОБА_9 , а саме під`їзд будинку АДРЕСА_3 . Також свідок ОСОБА_15 в ході слідчого експерименту надала пояснення аналогічні тим, що були надані нею в судовому засіданні (т.2 а.с. 42-49).

Колегія суддів вважає, що показання потерпілого ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_11 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , протоколи слідчих дій, висновки експертів, є належними, допустимими та достовірними, а у своїй сукупності достатніми для визнання обвинуваченого ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки вони співпадають між собою, як в деталях, так і в цілому щодо обставин вчинення останнім вищевказаного злочину.

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає, що доводи сторони захисту про те, що висновки суду не підтверджуються доказами, дослідженими під час судового провадження, оскільки не встановлено достатніх доказів вини ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, є необґрунтованими, з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1 ст. 95 КПК України, показання - це відомості, які надаються в усній або письмовій формі під час допиту підозрюваним, обвинуваченим, свідком, потерпілим, експертом щодо відомих їм обставин у кримінальному провадженні, що мають значення для цього кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи вищевказані вимоги закону, а також показання потерпілого ОСОБА_9 , зокремапро те, що близько 24 години він повертався додому, підійшов до під`їзду будинку АДРЕСА_4 біля якого знаходився ОСОБА_6 , який тримав в руках ніж та схопив його за рукав, він намагався втекти від обвинуваченого, побіг в сторону будинку АДРЕСА_3 , однак ОСОБА_6 його наздогнав та наніс йому два удари ножем, перший в область груді, другий в область живота, після чого вони впали та бились, лежачи на землі. З боку будинку АДРЕСА_5 йшли хлопець та дівчина, він попросив їх викликати поліцію, через 5 хвилин приїхала поліція, ОСОБА_6 намагався втекти, викинув ніж в бік автомобільної стоянки; які узгоджуються,
як з показаннями свідка ОСОБА_15 , зокрема про те, що близько о півночі, вона разом з ОСОБА_11 проходила біля восьмого під`їзду будинку АДРЕСА_3 та побачила як бились два чоловіка, ОСОБА_9 лежав на спині, а ОСОБА_6 сидів на ньому зверху, при цьому обвинувачений однією рукою тримав руку потерпілого, а другою рукою намагався вдарити ножем та кричав «я тебе зараз заріжу», ніж мав лезо з однієї сторони, обидва були нетверезі, потерпілий був в крові, вона викликала швидку допомогу, через декілька хвилин приїхала патрульна поліція, поліцейські догнали ОСОБА_6 , який намагався втекти;

так і з показаннями свідка ОСОБА_11 зокрема про те, що близько півночі він з ОСОБА_15 повертались додому, біля під`їзду будинку АДРЕСА_3 бились два чоловіка, один з них був весь в крові, ОСОБА_9 лежав спиною на землі, а ОСОБА_6 сидів зверху, вони боролись, обвинувачений намагався вдарити потерпілого ножем, який тримав в правій руці, а потерпілий тримав своєю рукою руку ОСОБА_6 , в який був ніж, обвинувачений кричав «я тебе заріжу», він бачив ніж, який мав червону рукоятку, потім ОСОБА_6 сховав ніж в кишеню та намагався втекти, коли у двір заїхав патрульний автомобіль, але поліцейські наздогнали ОСОБА_6 , він з ОСОБА_15 сказали поліцейським, що у обвинуваченого при собі ніж, цей ніж поліцейські знайшли на дорозі в калюжі;

колегія суддів вважає ці докази несуперечливими та конкретними, тобто належними, допустимими та достовірними, які прямо підтверджують існування обставин, що підлягали доказуванню у кримінальному провадженні (ст. 91 КПК України), та які у сукупності з іншими доказами, зокрема:

- показаннями свідка ОСОБА_16 про те, що він працює командиром роти патрульної поліції, 24.09.2018 року близько 00-00 годин вони отримали виклик, заїхали у двір будинку, хлопець та дівчина показали їм на чоловіка, який втікав, вони наздогнали ОСОБА_6 і він помітив як останній кинув на землю ніж, він знайшов складний ніж з червоною рукояткою, обвинувачений був у стані сп`яніння, назвав чужі анкетні дані, але через деякий час вони встановили його особу, видимих тілесних ушкоджень на обвинуваченому не було, потерпілий ОСОБА_9 мав поріз на груді;

- показаннями свідка ОСОБА_17 про те, що він працював заступником командира роти патрульної поліції, 24.09.2018 року близько 00-00 годин вони отримали виклик на місце біля ринку, заїжджаючи у двір будинку, вони побачили двох чоловіків, один з яких намагався втекти, вони догнали чоловіка та затримали його, двоє свідків сказали, що ОСОБА_6 вдарив ножем ОСОБА_9 , неподалік вони знайшли ніж;

- висновком експерта № 1257, про те, що у ОСОБА_9 , виявлено проникаюче поранення живота в області лівого підребер`я без пошкодження внутрішніх органів черевної порожнини у ОСОБА_9 кваліфікується як тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент його спричинення. Непроникаюче поранення грудної клітини зліва, в проекції 2-го ребра по середньо-ключічній лінії у ОСОБА_9 кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що потягло за собою короткочасний розлад здоров`я, дані ушкодження утворилися від дії предмета, що володіє колюче-ріжучими властивостями та могли утворитися при обставинах на які зазначає освідуваний, давність утворення тілесних ушкоджень не суперечить строку, вказаному освідуваним, взаєморозташування нападника по відношенню до потерпілого могло бути будь-яким при умові доступності частин тіла на яких були виявлені тілесні ушкодження для їх травмування. ОСОБА_9 спричинено не менше двох ударно-травматичних впливів,

є достатніми для прийняття процесуального рішення про те, що саме обвинувачений ОСОБА_6 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України.

При оцінки доказів, колегія суддів звертає увагу на те, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі "Руїз Торія проти Іспанії", 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх ( 2 рішення у справі "Хірвісаарі проти Фінляндії").

Доводи сторони захисту про те, що злочин, передбачений ч. 1 ст. 121 КК України, обвинувачений ОСОБА_6 не вчиняв, є необґрунтованими, оскільки ці доводи уважно перевірялися у суді першої інстанції, який прийшов до обґрунтованих висновків, зокрема про те, що:
- суд приймає до уваги, що свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_11 в суді детально описали, як ОСОБА_6 намагався нанести удар ножем ОСОБА_9 , в якій руці тримав ніж та впевнено впізнали ніж, який тримав обвинувачений, вказали, що він мав червону рукоятку, також пояснили як ОСОБА_6 , побачивши патрульний автомобіль, викинув ніж та почав тікати;

- пояснення свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_11 повністю відповідають подіям, описаним потерпілим ОСОБА_9 , послідовні та узгоджуються з поясненнями інших свідків;

- громадяни ОСОБА_15 та ОСОБА_11 стали випадковими свідками вчиненого правопорушення, раніше не знайомі із обвинуваченим та потерпілим, сторона захисту не навела суду жодних обставин, які дають підстави для сумніву в їх показаннях;

- суд бере до уваги, що працівники поліції ОСОБА_16 та ОСОБА_17 знайшли ніж із червоною рукояткою саме в тому місці, на яке вказали свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_11 ;

- до протоколу огляду місця події додано фотознімок місця, на якому було знайдено ніж (т.2 а.с. 10, фото № 9) та карту місцевості із позначками місця, де було знайдено ніж та сліди крові потерпілого (т.2 а.с. 11, 12). Сліди крові ОСОБА_9 були виявлені біля восьмого під`їзду будинку №12 по вул. Лахтинській в м. Запоріжжя. Ніж був знайдений поблизу місця на якому, залишились сліди крові ОСОБА_9 , у напрямку, протилежному від будинку №29 по пр. Ювілейному;

- виявлення слідів крові ОСОБА_9 біля восьмого під`їзду будинку АДРЕСА_3 підтверджує пояснення потерпілого в частині місця нанесення йому тілесних ушкоджень, та спростовує позицію обвинуваченого про те, що він з необережності наніс тілесні ушкодження ОСОБА_9 на майданчику біля будинку №29 по пр. Ювілейному;

- виявлення ножа поблизу місця, на якому залишились сліди крові ОСОБА_9 дозволяє суду зробити висновок про те, що ОСОБА_6 під час бійки з ОСОБА_9 біля восьмого під`їзду будинку АДРЕСА_3 мав при собі ніж, отже у нього була об`єктивна можливість наносити ним удари потерпілому.

- версія ОСОБА_6 про те, що він наніс удари ножем ОСОБА_9 не під час бійки, свідками якої були ОСОБА_15 та ОСОБА_11 , а раніше, біля будинку №29 по пр. Ювілейному, коли ОСОБА_9 пограбував його, не знайшла свого підтвердження в ході розгляду справи та повністю спростовується дослідженими доказами.

Приймаючи до уваги вищевказане, колегія суддів вважає необґрунтованими наступні доводи сторони захисту, а саме, що:
- випадкові свідки ОСОБА_10 та ОСОБА_11 вимагали припинити хуліганські дії, викликали поліцію та швидку допомогу;

- вони у поясненнях слідчому стверджували, що не бачили дій ОСОБА_6 на вчинення проникаючих поранень у живіт та груди потерпілого. Саме, з даної ситуації досудове слідство розпочало розслідування, це слідчим вигідно, не потрібно нікого шукати, захист подав клопотання про вчинення злочину проти ОСОБА_6 , але досудове слідство та прокуратура навіть не відповіли на цей лист;

- у суді потерпілий ОСОБА_9 пояснив, що він, 23 вересня, о 23.00. пішов до аптеки купити хворій сестрі воду «Боржомі», але на запит захисту в аптеці повідомили, що купівля води була о 21 год. 57 хв., стає питання: де потерпілий був дві години;

- зі слів потерпілого останній пішов до ларьків на автобусну зупинку, купив слабоалкогольні напої, та вживав їх, тоді питання, а як же смертельно хвора сестра, адже вона чекає воду;

- при з`ясуванні питання, куди подівся пакет з пляшками води, то ні свідки, ні сам ОСОБА_12 не змогли підтвердити присутність пакету на місці злочину, це важливий доказ і він не вивчений до кінця;

- потерпілий ОСОБА_9 , відвідавши два судових засідання, у подальшому, ігнорував вимоги суду з`явитись для повторного допиту та пояснень;

- коли ОСОБА_6 вийшов з кафе, у його кармані був гаманець, з 500 грн. і це бачили свідки, під час нападу біля ринку чи під час затримання поліцейським нарядом гаманець зник, стає питання, хто його поцупив, невідомі під час нападу чи працівники поліції при затриманні? І слідство, і суд це не інтересує. Адже проти ОСОБА_6 було вчинено два злочини: грабіж та спричинення легких тілесних ушкоджень.

Не заслуговують уваги доводи сторони захисту і про те, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 необхідно перекваліфікувати з ч. 1 ст. 121 КК України на ст. 124 КК України, з огляду на наступне.
За змістом статті 36 КК необхідна оборона - це правомірний захист охоронюваних законом прав та інтересів особи, суспільства або держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, необхідної і достатньої в даній обстановці шкоди, що відповідає небезпеці посягання й обстановці захисту.

Право на необхідну оборону виникає лише за наявності для цього певних умов, визначених законом. Такими, відповідно до частини першої статті 36 КК, є будь-які дії особи, які безпосередньо спрямовані на заподіяння негайної і невідворотної істотної шкоди охоронюваним законом правам та інтересам особи, яка захищається, та у зв`язку з цим вимагають свого негайного відвернення або припинення. А така необхідність виникає тоді, коли зволікання з боку того, хто обороняється, в заподіянні шкоди тому, хто посягає, загрожує негайною і невідворотною шкодою для охоронюваних законом прав та інтересів. В основі розмежування умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження (ч. 1 ст. 121 КК) та умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження при перевищенні меж необхідної оборони (стаття 124 КК) перебуває мотив діяння - захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

Встановлені судом фактичні обставини справи свідчать, що дії потерпілого за своїми об`єктивними ознаками не могли створити реальну та безпосередню загрозу заподіяння шкоди для ОСОБА_6 , які б у зв`язку з цим викликали невідкладну необхідність у заподіянні шкоди ОСОБА_9 . А отже, вважати, що обвинувачений, здійснюючи удари ножем в область грудної клітини зліва, в проекції 2-го ребра по середньо-ключичній лінії та в область лівого підребер`я, перебував в стані необхідної оборони, про що йдеться у апеляціях сторони захисту, немає ніяких правових підстав. З огляду на зазначені обставини дії обвинуваченого ОСОБА_6 обґрунтовано отримали юридичну оцінку за ч. 1 ст. 121 КК України.

При цьому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що тілесні ушкодження на руках та колінах у ОСОБА_6 могли утворитись за обставин, описаних потерпілим ОСОБА_9 під час обоюдної бійки, лежачи на асфальті.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів вважає також безпідставними доводи сторони захисту про те, що на ОСОБА_6 напали невідомі особи, з метою самозахисту він дістав з кишені розкладний ніж та з криками про допомогу зробив декілька рухів рукою, в якій був ніж, а не глибокі поранення грудної та живота потерпілого свідчать саме про захист, а не напад ОСОБА_6 .

У зв`язку з цим, не заслуговують уваги також доводи апелянтів і про те, що відносно обвинуваченого ОСОБА_6 було вчинено два злочини, грабіж та спричинення легких тілесних ушкоджень, оскільки відповідно до вимог ч. 1 ст. 337 КПК України, судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Таким чином, доводи сторони захисту про перекваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 з ч. 1 ст. 121 КК України на ст. 124 КК України, є безпідставними, в зв`язку з чим колегія суддів погоджується з районним судом, про те, що обвинувачений ОСОБА_6 умисно заподіяв тяжкі тілесні ушкодження і правильно кваліфікував його дії за ч. 1 ст. 121 КК України.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції було враховано ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, особу винного, який раніше неодноразово судимий, однак має на утриманні неповнолітню дитину та постійне місце проживання, одружений, а тому призначив йому мінімальне покарання, яке передбачене санкцією ч. 1 ст. 121 КК України.

Враховуючи вищевказане, колегія суддів не вбачає правових підстав для подальшого пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , зокрема і у зв`язку з тим, щообвинувачений був одруженим, від шлюбу має двоє дітей: ОСОБА_13 2002 року народження та ОСОБА_14 2000 року народження, постійно підтримує родинний зв`язок, допомагав грішми, бо працював, мав на Лахтінському ринку бізнес з реалізації овочів та фруктів, на даний час, проживає з цивільною дружиною, у користуванні має власний легковий автомобіль, не стоїть на обліку з питань вживання наркотиків, спиртного та псих диспансерах, оскільки, будучи неодноразово судимим за вчинення умисних злочинів, знову вчинив умисний тяжкий злочин, а тому, колегія судів вважає, що обвинувачений ОСОБА_6 схильний до стійкої злочинної діяльності, що характеризує його, як негативну особу, а тому призначене судом мінімальне покарання у виді 5 років позбавлення волі, є необхідним та достатнім для виправлення останнього та попередження вчинення ним нових злочинів.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_8 залишити без задоволення, а вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 03 жовтня 2019 року (з урахуванням ухвали Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 07 жовтня 2019 року про виправлення описки) відносно ОСОБА_6 , без зміни.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її оголошення, а особою, яка тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення їй копії ухвали.
Судді: