Провадження № 11-сс/4820/149/20
Справа № 674/66/20 Головуюча в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія: ухвала слідчого судді Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду в складі:

головуючої-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря

судового засідання ОСОБА_5 ,
представника ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
розглянула в відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000033 від 21 січня 2020 року, за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчої судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 23 січня 2020 року,-

В с т а н о в и л а :
Ухвалою слідчої судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 23 січня 2020 року задоволено клопотання старшого слідчого СВ Дунаєвецького ВП ГУНП в Хмельницькій області капітана поліції ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_9 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000033 та накладено арешт на автомобіль марки «Audi», моделі «A6», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , сірого кольору та на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , видане Центром ДАІ 6801(м. Хмельницький) УМВС України в Хмельницькій області від 12 вересня 2013 року на автомобіль марки «Audi», моделі «A6», державний номерний знак НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 .

Слідча суддя обґрунтовувала своє рішення тим, що в кримінальному провадженні № 0000033, в межах якого вилучено майно, про яке йшлося в клопотанні слідчого про накладення арешту, здійснюється розслідування за ч. 4 ст. 358 КК України. Автомобіль марки «Audi», моделі «A6», державний номерний знак НОМЕР_1 ,VIN: НОМЕР_2 , сірого кольору та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , постановою слідчого від 21 січня 2020 року визнані речовими доказами, тому арешт необхідний з метою запобігання приховування або знищення вказаних речових доказів чи слідів, залишених на них, шляхом приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить ухвалу слідчої судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого задовольнити частково та накласти арешт лише на свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, відмовити в задоволенні клопотання про накладення арешту на автомобіль. Вказує, що слідчий у своєму клопотанні, як і слідча суддя в своїй ухвалі, взагалі не обґрунтували, яким чином автомобіль має відношення до кримінального провадження № 0000033, яке розслідується за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України. Вважає, що вилучений автомобіль не може бути речовим доказом у даному кримінальному провадженні, оскільки згідно диспозиції ч. 4 ст. 358 КК України предметом такого кримінального провадження можуть бути виключно офіційні документи. Вважає, що ні слідчим в клопотанні, ні слідчою суддею в ухвалі не заначено правових підстав для прийняття рішення про відповідність транспортного засобу критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, а тому підстав для накладення арешту на автомобіль немає.

Заслухавши ОСОБА_7 та його представника адвоката ОСОБА_6 , які вважають, що ОСОБА_7 наділений правом на оскарження ухвали слідчого судді, як законний володілець автомобіля, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає поверненню, а апеляційне провадження закриттю з таких підстав.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

П. 10 ч. 1 ст. 393 КПК України передбачено, що апеляційну скаргу на судове рішення мають право подати особи в випадках, передбачених КПК України.

П. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України коло суб`єктів оскарження ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову в ньому прямо не визначено. Однак, системний аналіз положень ст. 170, ч. 1 ст. 174 КПК України дає підстави для висновку, що правом оскаржити рішення слідчого судді про накладення арешту на майно наділений, зокрема, власник чи володілець майна.

Зібрані в провадженні та досліджені апеляційним судом докази дають підстави для висновку, що в даному випадку ОСОБА_7 не може бути суб`єктом апеляційного оскарження ухвали слідчої судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 23 січня 2020 року про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні, позаяк докази, які б підтверджували законність володіння ОСОБА_7 автомобілем марки «Audi», моделі «A6», VIN: НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_1 , на який накладено арешт, відсутні.

Ухвалюючи таке рішення, колегія суддів враховує, що згідно з матеріалами кримінального провадження в Україні не зареєстрований жодний транспортний засіб «Ауді», моделі «А6», з номером кузова VIN: НОМЕР_2 . За ОСОБА_10 (який в свідоцтві вказаний власником цього автомобіля) був зареєстрований інший автомобіль «Ауді», моделі «А6», з VIN: НОМЕР_4 .

Апеляційному суду ОСОБА_7 не надано доказів, які б підтверджували його право власності на автомобіль, який був вилучений та арештований, законність і правомірність володіння цим майном; а як особа, яка керувала транспортним засобом (користувач) він не вправі оскаржувати таке рішення. Системний аналіз вищевказаних положень закону дає підстави для висновку, що, оскільки йдеться про право володіння, то воно завжди може бути тільки законним, таким, що грунтується на законі, договорі тощо. Однак ОСОБА_7 не надав доказів правомірності володіння ним цим автомобілем (який до того ж не зареєстрований в Україні взагалі), як і права власності інших осіб на автомобіль, відтак апеляційна скарга підлягає поверненню апелянту, що не перешкоджає йому, за умови усунення вказаних обставин, повторно звернутися з апеляційною скаргою.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_7 з усіма доданими до неї матеріалами підлягає поверненню йому на підставі п. 2 ч. 3 ст. 399 КПК України, а апеляційне провадження підлягає закриттю.

Керуючись ст. 399 КПК України, колегія суддів,-

П о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчої судді Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 23 січня 2020 року про накладення арешту на майно повернути ОСОБА_7 , а апеляційне провадження закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.
Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді