УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2020 р. слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання представника ПП «Сансет» адвоката ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0015068 від 07.11.2017 року про скасування арешту майна, а саме: з корпоративних права ПП «Сансет»,
в с т а н о в и в:
01 червня 2020 року представник ПП «Сансет» адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про скасування арешту майна, а саме: з корпоративних права ПП «Сансет».
В судове засідання представник ТОВ «Сансет» - адвокат ОСОБА_3 не з`явився.
Прокурор та слідчий в судове засідання не з`явились.
Дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного.
Як наголошує в своїх рішеннях Європейський суд, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобовязана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обовязки.
Являючись ініціатором даного судового провадження, володіючи інформацією про надходження клопотання до суду, представник ТОВ «Сансет» - адвокат ОСОБА_3 на розгляд клопотання не з`являється, провадженням у справі не цікавиться.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Слідчий суддя при цьому враховує, що Європейський суд у своїй практиці широко тлумачить дане питання, основним у якому є доступ до суду в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.
В той же час, Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання.
Заборона зловживання правом знайшла своє закріплення у статті 17 Конвенції, згідно якої жодне з положень Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.
Відповідно до Глави ІІІ КПК України особи, які беруть участь у кримінальному провадженні, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.
Як вбачається з матеріалів клопотання, особа, яка подала клопотання в судове засідання тричі не з`являвся.
Крім того, 28.11.2017 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва було накладено арешт на майно, а саме: на корпоративні права ПП «Сансет» (), заборонити учасникам (засновникам) розпоряджатися корпоративними правами, проводити загальні збори учасників (засновників) крім того заборонити державному реєстратору вносити зміни пов`язані з зміною засновників, зміною керівника (підписанта), вносити зміни, щодо ліквідації та ліквідатора товариства, зміною адреси товариства, та інших можливих дій, які можуть призвести до відчуження, втрати, розтрати вказаного майна.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0015068 від 07.11.2017 року до Дніпровського УП ГУНП у місті Києві із заявою звернувся ОСОБА_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , про те що 27.10.2017 невстановлені особи шахрайським шляхом заволоділи його майном, що знаходиться на території Автономної республіки Крим.

Крім того встановлено, що ОСОБА_4 13.03.2003 заснував ПП «Сансет» (), юридична адреса: м. Луганськ, вул. Фрунзе, 119. Під час здійснення підприємницької діяльності вказаного товариства засновником було передано нерухоме майно розташоване за адресою: АР Крим, м. Ялта, смт. Нікітіна, вул. Без назви, 43, та буд. 46. Директором ПП «Сансет» став ОСОБА_5 .

29.12.2015 невстановлені особи змінили місцезнаходження ПП «Сансет» з м. Луганськ, вул. Фрунзе, 119 на м. Київ, проспект П. Тичини, 14-А, кім. 180. Крім того, була виготовлена нова редакція статуту підприємства та 01.04.2016 начебто підписана директором ОСОБА_5 та заява про державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Відповідна реєстрація була здійснена у ЄДРПОУ 04.04.2016.

Також встановлено, що невстановлені особи 30.12.2015 на підставі заяви ОСОБА_4 , останнього було виведено зі складу засновників (учасників) ПП «Сансет» та передачі частки в статутному фонді у розмірі 100% передану ОСОБА_6 . Вказана заява була засвідчена та зареєстрована приватним нотаріусом Київського нотаріального округу ОСОБА_7 . Цього ж дня невстановленими особами був підписаний договір купівлі продажу корпоративних прав ПП «Сансет». На підставі чого корпоративні права перейшли на користь ОСОБА_6

12.04.2016 була здійснена перереєстрація засновника та директора з ОСОБА_8 на ОСОБА_9

04.08.2016 була здійснена перереєстрація засновника та директора з ОСОБА_10 на ОСОБА_11 .

23.08.2017 була перереєстрована адреса товариства - АДРЕСА_2 .

23.10.2017 знову перереєстрована адреса підприємства АДРЕСА_3 .

Допитаний як потерпілий ОСОБА_4 показав, що він 13.03.2003 року став засновником ПП «Сансет», юридична адреса м. Луганськ вул. Фрунзе, 119. Для здійснення комерційної діяльності підприємства ним було передано нерухоме майно розташоване за адресою: АР Крим, м. Ялта, смт. Нікітіна, вул. Без назви, 43, та буд. 46. Директором ПП «Сансет» він назначив ОСОБА_5 .

У зв`язку з окупацією АР Крим, комерційна діяльність підприємства не здійснюється, а нерухоме майно, яке знаходиться на півострові утримується ним за власні кошти. Всі право установчі документи на майно, печатка підприємства, статут, тощо знаходиться у нього.

27.10.2017 йому зателефонував охоронець та повідомив, що в приміщення за адресою АДРЕСА_4 зайшли невстановлені особи та повідомили, що вони купили вказане майно і на теперішній час є власниками зазначеного майна.

Крім того, йому стало відомо, що 29.12.2015 були зроблені підроблені рішення про зміну місцезнаходження ПП «Сансет» на м. Київ, проспект П.Тичини, 14-А, кім. 180. Його підпис був підроблений. Також 30.12.2015 на підставі начебто його заяви останнього було виведено зі складу засновників ПП «Сансет» та передачі частки в статутному фонду у розмірі 100% передано невідомому йому ОСОБА_6 . Вказана заява була зареєстрована та засвідчена приватним нотаріусом КНО ОСОБА_7 . Вказані заяви він не підписував та взагалі йому не відомі зазначені чоловіки. Також був підроблений договір купівлі продажу корпоративних прав ПП «Сансет» від 30.12.2015 та передачу його корпоративних прав ОСОБА_6 .

07.04.2016 була здійснена перереєстрація корпоративних прав згідно якого його було виведено зі складу засновників ПП «Сансет».

12.04.2016 була здійснена перереєстрація засновника та директора з ОСОБА_8 на ОСОБА_9

04.08.2016 була здійснена перереєстрація засновника та директора з ОСОБА_10 на ОСОБА_11 .

23.08.2017 була перереєстрована адреса товариства - АДРЕСА_2 .

23.10.2017 знову перереєстрована адреса підприємства АДРЕСА_3 .

Жодних документів на перереєстрацію підприємства, договорів купівлі продажу корпоративних прав, тощо він не підписував.

Вищевказане свідчить про можливість шахрайським шляхом заволодіти майном ОСОБА_4 .
Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Відповідно до ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Крім того, відповідно до ч.4 ст.174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Клопотання представника ПП «Сансет» - адвоката ОСОБА_3 не містить достатніх доказів на підтвердження того, що в подальшому застосовані заходу забезпечення кримінального провадження, а саме: арешті корпоративних прав, відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110, 131, 170-175, 309 КПК України, слідчий суддя,-
у х в а л и в:
У задоволенні клопотання представника ПП «Сансет» - адвоката ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0015068 від 07.11.201 року про скасування арешту майна, а саме: з корпоративних прав ПП «Сансет» - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: