Святошинський районний суд міста Києва
пр. № 1-кп/759/466/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.08.2019 за № 0005707, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Умань Черкаської обл., українця, громадянина України, номер картки фізичної особи платника податків невідомий, який здобув середню спеціальну освіту, не працює, одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий;

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358; ч. 4 ст. 358 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_4 ,

обвинувачений ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 , на початку 2019 року у невстановлені судом час, перебуваючи у невстановленому судом місці, надав невстановленій судом особі свої персональні дані для виготовлення посвідчення водія на своє ім`я, яке надає право керувати транспортними засобами.

Після цього, невстановлена судом особа, перебуваючи у невстановленому судом місці, в невстановлений судом час, виготовила підроблене посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 15.11.2018, ніби виданого ТСЦ № 8042 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В подальшому, ОСОБА_3 у поштовому відділенні "Нова пошта", отримав посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 15.11.2018 року.

Таким чином, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що він не проходив установленого законом порядку отримання посвідчення водія, яке відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.05.1994 № 340 (зі змінами) «Про затвердження Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуск громадян до керування транспортними засобами», видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке, відповідно до п. 2.1 «а» та 2.4 Правил дорожнього руху України (які діють з 01.01.2002 зі змінами) водій повинен мати при собі та пред`явити для перевірки на вимогу поліцейського, залишив в себе, та в подальшому почав його використовувати для можливості керувати транспортними засобами.

Крім того, ОСОБА_3 08.08.2019, приблизно о 10 год. 40 хв., керуючи автомобілем «Opel Astra», реєстраційний номер іноземного типу НОМЕР_2 , та рухаючись по Брест-Литовському шосе, 19 км в м. Києві, був зупинений працівниками поліції за порушення вимог ПДР України. На законну вимогу працівників поліції надати документи, ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що посвідчення водія серії НОМЕР_1 , нібито видане ТСЦ № 8042 МВС в м. Києві, нібито на його ім`я, є підробленим, використав його, пред`явивши працівникам поліції, після чого він був викритий останніми. В подальшому вказане посвідчення водія було вилучено працівниками поліції.
Відповідно до листа РСЦ МВС України № 31/26-8042-951 від 22.08.2019 посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 , сервісними центрами МВС міста Києва не видавалось. Інформація стосовно видачі посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 територіальними сервісними центрами МВС інших регіонів України в базі даних відсутня.

Відповідно до листа РСЦ МВС України в м. Києві № 31/26-1469 від 03.10.2019 посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 05.03.2019 видавалось на ім`я ОСОБА_5 . Інформації стосовно видачі посвідчення водія на ім`я ОСОБА_3 територіальними сервісними центрами МВС інших регіонів України в базі даних відсутня.

Згідно з висновком судово-технічної експертизи документів № 17-3/1551 від 30.09.2019 наданий не експертизу бланк посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 15.11.2018 видане на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не відповідає за способом друку та спеціальними елементами захисту аналогічним документам, що знаходиться в офіційному обігу на території України.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358; ч. 4 ст. 358 КК України, а саме: у пособництві в підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою його використання підроблювачем; у використанні завідомо підробленого документа.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину в інкримінованих йому складах злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358; ч. 4 ст. 358 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та підтвердив обставини вчинення ним злочинів, вказавши на час, місце, спосіб і мету їх вчинення, та показав, що він на початку 2019 року в мережі Інтернет знайшов оголошення про виготовлення посвідчення водія. Він написав повідомлення на номер телефону, який був вказаний в оголошенні. Невідома особа сказала надіслати копії документів, які необхідні для виготовлення посвідчення водія, що він і зробив. Приблизно через місяць він у відділенні "Нова пошта", адреси не пам`ятає, отримав посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 15.11.2018, а невідомій особі перерахував 10000 грн. Дане посвідчення водія він залишив у себе та в подальшому його використовув. 08.08.2019, приблизно о 10 год. 40 хв. він керував автомобілем «Opel Astra», реєстраційний номер іноземного типу НОМЕР_2 , та рухався по Брест-Литовському шосе в м. Києві. За порушення правил дорожнього руху він був зупинений працівниками поліції, яким надав посвідчення водія. Після цього посвідчення водія у нього було вилучено.
Показання ОСОБА_3 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин вчинення злочинів, добровільності та істинності його позиції.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України дослідження доказів у даному кримінальному провадженні, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 , щодо часу, місця, способу, мотиву та мети, форми вини, які ніким не оспорюються, визнано недоцільним у зв`язку із відсутністю сумнівів щодо правильного розуміння їх змісту учасниками судового провадження, добровільності їх позицій.
Таким чином, допитавши обвинуваченого ОСОБА_3 , дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинив пособництво в підробленні посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі документи, і яке надає права, з метою використання його підроблювачем, а тому його дії кваліфікує за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України.

Крім того, суд вважає доведеним у судовому засіданні те, що ОСОБА_3 вчинив використання завідомо підробленого документа, а тому його дії кваліфікує за ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують його покарання.

Так, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , є щире каяття.

Відповідно до ст. 67 КК України обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Також, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 покарання суд, згідно з вимогами ст. 50, 65 КК України, враховує характер і ступінь тяжкості вчинених злочинів, які згідно зі ст. 12 КК України є невеликої тяжкості; ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у визнанні вини та щиросердному розкаянні; обставину, яка пом`якшує його покарання; та відсутність обставин, які обтяжують його покарання; дані про особу обвинуваченого, а саме те, що він одружений, не працює, має постійне місце реєстрації та проживання у Черкаській області; за даними наявної документації на обліку у лікаря-психіатра не перебуває, також за даними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, що свідчить про його осудність, раніше не судимий.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_3 покарання за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358; ч. 4 ст. 358 КК України у межах, установлених у санкціях вказаних частин ст. 358 КК України, з урахуванням вимог ч. 1 ст. 70 КК України, а саме у виді штрафу.

Таке покарання, на думку суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів (кримінальних правопорушень), а також відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ч. 9 ст. 100 КПК України.

Також суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_3 судові витрати за проведення експертизи, що підтверджується розрахунком її вартості.

Враховуючи викладене та керуючись ч. 9 ст. 100, ч. 2 ст. 124, ст. 369-371, 373, 374, 376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358; ч. 4 ст. 358 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за:

- ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) грн 00 к.

- ч. 4 ст. 358 КК України - у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 00 к.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді штрафу в розмірі 100 (сто) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 (одну тисячу сімсот) грн 00 к.

Речовий доказ: посвідчення водія серії НОМЕР_1 від 15.11.2018 залишити у матеріалах кримінального провадження № 0005707 протягом усього часу їх зберігання.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_3 на відшкодування судових витрат за проведення експертизи, залученими стороною обвинувачення експертами спеціалізованої державної установи, 1256 (одну тисячу двісті п`ятдесят шість) грн 08 к.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Святошинський районний суд міста Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя: ОСОБА_1