ЄУН193/488/20
Провадження №1-кп/193/81/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
В И Р О К
22 червня 2020 року сел. Софіївка

Софіївський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого - судді ОСОБА_1
за участі секретаря ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Софіївського районного суду кримінальне провадження, внесене в ЄРДР №0000097 від 26.03.2020 року,
за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вишневе, Софіївського району, Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 04 грудня 2019 року Софіївським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст.309 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в розмірі 850 гривень,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389-1 КК України,
В С Т А Н О В И В:
25.11.2019, на стадії досудового розслідування у кримінальному проваджені № 0000417 по обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України між прокурором Софіївського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю його захисника ОСОБА_5 було укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої останній зобов`язався згідно зі ст. 472 КПК України беззастережно визнавати вину у вчиненні кримінального правопорушення та погодився на виконання узгодженого покарання, яке буде призначене у суді у вигляді штрафу 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян в розмірі 850 гривень. При цьому ОСОБА_4 було попереджено відповідно до ст.ст. 473, 476 КПК України про наслідки невиконання зазначеної угоди та притягнення до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.
04.12.2019 обвинувальним вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області затверджено вищезазначену угоду про визнання винуватості від 25.11.2019 та визнано винним ОСОБА_4 у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень.
Під час судового засідання та при оголошенні вироку від 04.12.2019, судом встановлено, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає свою провину, повністю розуміє свої права, передбачені п.1 ч.4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України і наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
08 січня 2020 Софіївським районним судом Дніпропетровської області ОСОБА_4 направлено лист-повідомлення, про те, що останній зобов`язаний сплатити штраф в сумі 850 гривень у місячний строк після набрання 04.01.2020 вироком суду законної сили, про що повідомити Софіївський районний суд шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу. Однак, ОСОБА_4 , маючи умисел на умисне невиконання угоди про визнання винуватості, достовірно знаючи про обов`язок у місячний строк сплатити штраф, згідно з вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2019, без поважних на те причин не виконав угоду про визнання винуватості від 25.11.2019, затверджену вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області та умисно не сплатив штраф у розмірі 850 гривень.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 , скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 389-1 КК України - умисне невиконання засудженим угоди про визнання винуватості.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в умисному невиконанні угоди, затвердженої вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2019 року, а саме несплаті штрафу у розмірі 850 гривень, визнав у повному обсязі, щиро розкаявся, пообіцявши сплатити вказаний штраф найближчим часом, просив суворо його не карати.
Враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винним у повному обсязі щодо фактичних обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення, а його свідчення в судовому засіданні дають достатні підстави не сумніватися у добровільності його позиції, суд, на підставі ч.3 ст. 349 КПК України вважає необхідним визнати недоцільним дослідження доказів, що маються у кримінальному провадженні, щодо обставин, які ніким не оспорюються та обмежити обсяг доказів, що підлягають дослідженню у судовому засіданні, допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. При цьому, судом обвинуваченому було роз`яснено, що в цьому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку. Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.
Отже, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 умисно не виконав умов угоди про визнання винуватості, затвердженої Софіївським районним судом Дніпропетровської області від 04 грудня 2019 року, а саме не сплатив узгодженого сторонами штрафу у розмірі 850 гривень в дохід держави, а тому його дії слід кваліфікувати за ст. 389-1 КК України як умисне невиконання засудженим угоди про визнання винуватості.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд, згідно з вимогами ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є злочином невеликої тяжкості, дані про особу винного, який характеризуються за місцем свого проживання з позитивної сторони, на обліку у лікару психіатра та нарколога не перебуває, перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, активне сприяння у розкритті злочину.
Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Враховуючи усі вищевикладені обставини суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_4 повинно бути призначене у межах санкції ст. 389-1 КК України. Беручи до уваги думку прокурора та прохання обвинуваченого, суд приходить до висновку, що необхідно призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі строком на 1 рік, однак вважає, що обвинувачений може виправитись без ізоляції від суспільства, тому доцільно застосувати ст. 75,76 КК України, звільнивши його від відбування покарання з випробуванням. Таке покарання, за глибоким переконанням суду, буде необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових злочинів, буде відповідати цілям покарання.
З урахуванням положень ч. 3 ст. 72 КК України суд вважає, що покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень, яке призначене вироком Софіївським районним судом Дніпропетровської області 04 грудня 2019 року, слід виконувати самостійно.
Речові докази по справі відсутні.
Витрати на проведення судових експертиз та інших досліджень відсутні.
Цивільний позов не заявлявся.
Запобіжний захід не обирався.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.100, 124-126, 349, 369-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -
У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389-1 КК України та призначити йому покарання у вигляді 1 (одного) року обмеження волі.
На підставі ч 1 .ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.
На підставі п.1, 2 ч.1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:
1) періодично з`являтися для реєстраціїї до уповноваженого органу з питань пробації;
2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Вирок Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2019 року, за яким ОСОБА_4 було призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень, виконувати самостійно.
Речові докази по справі відсутні.
Витрати на проведення судових експертиз та інших досліджень відсутні.
Цивільний позов не заявлявся.
Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 не обирався.
Матеріали кримінального провадження №0000097 від 26.03.2020 року залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №193/488/20, провадження №1-кп/193/81/20.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Софіївський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1