Справа № 675/545/20
Провадження № 1-в/675/78/2020
У Х В А Л А
"04" травня 2020 р. Ізяславський районний суд Хмельницької області в складі: головуючої - судді ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Ізяславі у режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, жителя АДРЕСА_1 , такого, що відбуває покарання у Державній установі «Замкова виправна колонія (№ 58)» про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання,
в с т а н о в и в :
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання на підставі Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» № 838-VIII від 26 листопада 2015 року (далі Закон № 838-VIII від 26 листопада 2015 року). Засуджений просить зарахувати у строк відбуття покарання час його перебування у місцях позбавлення волі у зв`язку з відбуванням покарання з 2004 року по 2007 рік та період попереднього ув`язнення з 12 червня 2008 року по 27 січня 2009 року, оскільки засуджений вважає, що період попереднього ув`язнення був зарахований у строк його покарання не в повному обсязі.
Засуджений ОСОБА_5 , захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали.
Прокурор заперечував проти задоволення заявленого ОСОБА_5 клопотання через відсутність підстав для його задоволення.
Допитавши засудженого, перевіривши матеріали особової справи ОСОБА_5 , з`ясувавши позиції прокурора та захисника, суд приходить до висновку, що подане клопотання задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, тому суди при розгляді конкретних справ мають оцінювати зміст будь-якого закону чи іншого нормативно-правового акта з точки зору його відповідності Конституціїі в усіх необхідних випадках застосовувати її як акт прямої дії.
Конституційний Суд України в своєму рішенні № 17-рп/2010 від 29 червня 2010 року зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип правової визначеності, у якому стверджується, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями (абз. 3 п.п. 3.1 п. 3).
Згідно з ч. 1 ст. 3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.
У силу ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що встановлює злочинність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі.
Законом України № 838-VIII «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» від 26 листопада 2015 року, який вступив в дію 24 грудня 2015 року, в ч. 5 ст. 72 КК України щодо зарахування строку попереднього ув`язнення були внесені зміни.
Так, відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України у зазначеній редакції зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У строк попереднього ув`язнення включається, у тому числі, строк: затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Відповідно до Закону України № 2046-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо правила складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18 травня 2017 року, який набув чинності 21 червня 2017 року, ч. 5 ст.72 КК викладено у такий редакції: «попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті».
Згідно ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
Отже попереднє ув`язнення у розумінні положень ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили.

Згідно з ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки про застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року (справа № 663/537/17, провадження № 13-31кс18) викладено правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої ч. 5 ст. 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), згідно якого якщо особа вчинила злочин в період з 24 грудня 2015 року до 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII (пряма дія Закону № 838-VIII);якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію; якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).
ОСОБА_5 був затриманий як особа, підозрювана у вчиненні злочину, 12 червня 2008 року, 13 червня 2008 року постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вироком Судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Волинської області від 24 жовтня 2008 року ОСОБА_5 засуджений за ст. ст. 125 ч. 1, 115 ч. 2 п. п. 2, 4, 129 ч. 1, 70 ч. 1 КК України до 15 років позбавлення волі. Ухвалою Колегії суддів Судової палати Верховного Суду України у кримінальних справах від 27 січня 2009 року вирок Судової палати в кримінальних справах апеляційного суду Волинської області від 24 жовтня 2008 року залишено без зміни.
Враховуючи вищевикладене, попереднє ув`язнення застосовувалось до ОСОБА_5 з 12 червня 2008 року по 27 січня 2009 року.
Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області № 675/456/16-к від 03 березня 2016 року, яка набрала законної сили 24 березня 2016 року ОСОБА_5 зараховано у строк попереднього ув`язнення затримання та тримання під вартою як запобіжний захід з 12 червня 2008 року по 27 січня 2009 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі, тобто питання зарахування ОСОБА_5 строку попереднього ув`язнення у строк покарання судом вже вирішене.
В ході судового розгляду суду не було наведено жодних обґрунтувань та не було надано жодних доказів того, що таке зарахування проведено не в повному обсязі.
У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 серпня 2018 року (справа № 663/537/17, провадження № 13-31кс18) викладено правовий висновок щодо правової природи зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання (ч. 5 ст. 72 КК України) порядок зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання передбачений саме законом України про кримінальну відповідальність, а не будь-яким іншим (в т.ч. кримінальним процесуальним законодавством). Так, ст. 72 КК України, норма якої застосовується і є предметом розгляду в цьому касаційному провадженні, розміщена в розділі ХІ Загальної частини КК України під назвою «Призначення покарання». А згідно з положеннями ч. 3 ст. 3 КК України злочинність діяння, а також його караність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки цим Кодексом;
- встановлене у ч. 5 ст. 72 КК України як в окремій структурній частині (нормі) закону про кримінальну відповідальність правило безпосередньо пов`язане з тим обсягом правообмежень, які особа зазнає у зв`язку із вчиненим злочином;
- відповідно до ст. 1 Закону України від 30 червня 1993 року № 3352-XII «Про попереднє ув`язнення» таке ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили. Проте у ст. 72 КК України йдеться не про застосування попереднього ув`язнення як кримінального процесуального заходу, а про зарахування його строку у строк покарання. Таким чином, у зазначеній нормі КК України йдеться про визначення кінцевої тривалості покарання, яке особа повинна відбувати.
В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_5 відбував покарання у місцях позбавлення волі згідно вироку Демидівського районного суду Рівненської області від 07 квітня 2004 року, яким він був засуджений за ст. ст. 185 ч. 3, 71 КК України до 03 років 02 місяців позбавлення волі, та був звільнений 22 березня 2007 року у зв`язку з відбуттям покарання більш як за рік до вчинення злочинів, за які в даний час відбуває покарання.
Таким чином суд приходить до переконливого висновку про відсутність підстав для застосування положень ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII від 26 листопада 2015 року до вимог засудженого про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, зокрема, за період з 2004 року по 2007 рік.
На підставі викладеного, керуючись ст. 72 ч. 5 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України,
п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання ОСОБА_5 про зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим протягом семи днів з дня отримання копії ухвали.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1