Літинський районний суд Вінницької області
Справа № 137/403/20
У Х В А Л А

"08" квітня 2020 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі слідчого судді ОСОБА_1 секретаря судових засідань ОСОБА_2 за участю прокурора ОСОБА_3 особи відносно якої розглядається клопотання ОСОБА_4 розглянувши у судовому засіданні в залі суду в смт. Літині клопотання слідчого СВ Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Літин Літинського району Вінницької області, громадянин України, українець, непрацюючий, не одружений, з середньою освітою, раніше судимого, проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст. 395 та ч. 4 ст. 296 КК України в межах кримінального провадження за № 0000046,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 . В клопотанні зазначається, що досудовим розслідуванням установлено, що слідчим відділенням Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000046 від 01.03.2020 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що приблизно о 20.30 год. 28.02.2020, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , перебуваючи у громадському місці - на вулиці поряд з приміщенням магазину «Продукти» в смт. Літин Вінницької області по вул. Шевченка, 52, підійшли до ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які сиділи на лавці біля магазину та спілкувалися між собою.

Після чого, діючи спільно та узгоджено, грубо порушуючи громадський порядок, з хуліганських мотивів, прагнучи показати свою зневагу до існуючих норм і правил поведінки в суспільстві, з особливою зухвалістю, усвідомлюючи своє перебування у громадському місці, використовуючи нікчемний привід - відмову ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , пригостити ОСОБА_4 спиртними напоями, використовуючи заздалегідь заготовлені предмети для нанесення тілесних ушкоджень дерев`яні палиці, які вони заздалегідь взяли на території домогосподарства ОСОБА_4 , викрикуючи нецензурну лексику, безпідставно почали наносити удари дерев`яними палицями по голові та тулубу ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

Причому ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, діючи умисно, безпідставно, наніс більше п`яти ударів дерев`яною палицею по різних частинах тіла, голови та кінцівок ОСОБА_8 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді забитої рани голови, лівої кисті, синців задньої поверхні грудної клітки, лівого стегна, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 266 від 13.03.2020 належать до легких тілесних ушкоджень.

В ході того, як ОСОБА_6 наносив удари ОСОБА_8 , ОСОБА_4 в свою чергу усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи їх настання, діючи умисно, безпідставно наносив удари дерев`яною палицею по різних частинах тіла та голови ОСОБА_7 .

Після того, як ОСОБА_8 перелізши через металевий паркан, зміг втекти з місця скоєння злочину ОСОБА_6 маючи на меті продовжити свої злочинні дії, спрямовані на вчинення хуліганських дій приєднався до ОСОБА_4 та спільно з останнім продовжили наносити удари дерев`яними палицями по різних частинах тіла та голови ОСОБА_7 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді забитої рани голови, синців грудної клітки, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 267 від 06.03.2020, належать до легких тілесних ушкоджень.

Побачивши, що ОСОБА_7 не чинить жодного опору, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 викинувши дерев`яні палиці залишили місце скоєння злочину та пішли до місця проживання ОСОБА_4 розташованого, за адресою: АДРЕСА_1 .

Таким чином, ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, - хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, вчинене групою осіб, із застосуванням предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

Тому просять обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав та просить обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки наявна обгрунтована підозра у вчиненні вказаного кримінального правопорушення та ризики передбачені ст.177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні просить не обирати відносно нього запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки на його утриманні перебуває престаріла мати, яка потребує його допомоги та догляду. Зобов`язується виконувати покладені на нього обов`язки, прибувати на виклики слідчого та суду.

Вивчивши документи, які є у матеріалах клопотання, вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що наявна обгрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України. Так злочин, передбачений ч. 4 ст. 296 КК України відноситься до категорії тяжких оскільки за його вчинення, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років. Підозра обґрунтовується витягом з ЄРДР, протоколами огляду місця події, протоколом допиту потерпілих, протоколом про прийняття заяви, висновками експерта.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу

Пункт 4 ч.2 ст.183 КПК України передбачає, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований окрім, як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 роки.

Рішенням Конституційного Суду України від 08 липня 2003 року, визнано конституційною норму про те, що при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу разом з іншими обставинами враховується тяжкість злочину у вчиненні якого підозрюється, обвинувачується особа.

Враховуючи, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Правова позиція Європейського суду з даного питання викладена у справі «Москаленко проти України» остаточне рішення від 20 травня 2010 року п 34. передбачає, Суд вважає, що обґрунтована підозра щодо вчинення заявником тяжкого злочину могла первісно виправдовувати його тримання під вартою. Необхідність забезпечити належний хід провадження (зокрема, для отримання показань свідків) також була достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Аналогічна позиція викладена у рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України" де зазначено, що на етапі розгляду питання щодо взяття заявника під варту аргументами на користь такого рішення стали серйозність звинувачень, пред`явлених заявникові, та ризик його втечі.

Відповідно до ст.194 ч.4 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання. Матеріали кримінального провадження, на які посилалися прокурор та слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, як на те посилається сторона обвинувачення, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу. Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі "Мюррей проти Сполученого Королівства" № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що "факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування".

Всі інші питання - фактичні обставини кримінального провадження, питання винності чи не винності в скоєнні кримінального правопорушення, а також питання відносності та допустимості доказів вирішуються під час іншої стадії кримінального процесу - судового провадження під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції. Встановлення того, вчинила чи не вчинила особа кримінальне правопорушення, є завданням подальшого провадження, сприяти якому й покликаний запобіжний захід, що обирається.

Враховуючи зміст обвинувачення та наявність ризиків передбачених п.п.1,2 ч.1 ст. 194 КПК України та недоведеність обставин передбачених п.3 ч.1 ст.194 КПК України, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Тому, враховуючи ту обставину, що прокурором не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, тому суд вважає за доцільне обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час, для запобігання ризикам або ризику зазначених в клопотанні.

Оцінивши наведені обставини в сукупності та особу підозрюваного, відносно якого за місцем проживання відсутні компроментуючі матеріали (а.с. 34), раніше судимий (а.с. 31), приходжу до переконливого висновку про необхідність обрати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби із покладенням обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, які забезпечать належну поведінку підозрюваного.

Застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не дасть змоги забезпечити виконання ним покладених обов`язків. Зокрема, не підлягають до застосування щодо ОСОБА_4 запобіжні заходи у виді: особистого зобов`язання - через ризик можливості останнього ухилитись від слідства та суду; у виді особистої поруки - у зв`язку з відсутністю поручителів, які заслуговують на довіру; у виді застави у зв`язку з відсутністю у нього коштів та відсутністю роботи.

Враховуючи, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року (Конвенція), тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Оскільки прокурором та слідчим доведено, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 5 (п`ять) років, наявні декілька ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, що підозрюваний може перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, тому клопотання підлягає до часткового задоволення.

Очевидним є те, що належну поведінку підозрюваного та усунення встановленого ризику шкодити інтересам досудового розслідування зможе забезпечити домашній арешт із забороною відлучатись з постійного місця проживання в певний період доби із застосуванням обов`язків передбачених п.п.1,2,3,4,5,8 ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 176-184, 193, 194, 196, 198 КПК України, слідчий суддя -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Літин Літинського району Вінницької області, жителя АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби строком на 60 діб, починаючи з 08 квітня 2020 року до 06 червня 2020 року, включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати до слідчого, прокурора на першу їхню вимогу;

2) не залишати місця постійного проживання АДРЕСА_1 у період з 22 год 00 хв до 06 год 00 хв наступного дня без дозволу слідчого чи прокурора;

3) повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) не відвідувати кафе, бари, де здійснюється реалізація алкогольних напоїв на розлив.

Зобов`язати відповідальних осіб Літинського відділу поліції Калинівського ВП ГУНП України у Вінницькій області:

- негайно поставити на облік підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- повідомити суд про взяття на облік підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

- періодично навідувати житло по АДРЕСА_1 , з метою контролю поведінки підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань. В разі невиконання вищевказаних зобов`язань може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання до Літинського ВП Калинівського ВП ГУНП України у Вінницькій області. На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

С Суддя: ОСОБА_1