ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2020 Київський районний суд м. Харкова у складі головуючого
судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника адвоката ОСОБА_5 ,
перекладача ОСОБА_6 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,-
Встановив:
ОСОБА_4 , реалізуючи виниклий у невстановлений час, але не пізніше 12.03.2020, злочинний умисел, направлений на незаконне придбання бойового припасу, а саме ручної гранати РГД-5, розуміючи протиправність своїх дій, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше 06.00 години 12.03.2020, без передбачено законом дозволу, в порушення п. 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 року № 2471-XII (зі змінами), п. 2, п. 9. п. 10 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.10.1992 року №. 576 (зі змінами), п. 2.1 «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом МВС України від 21.08.1998 року № 622 (зі змінами), придбав у невстановленої в ході досудового розслідування особи ручну гранату РГД-5, яка відноситься до категорії бойових припасів.
Після цього, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на незаконне поводження із бойовим припасом (гранатою РГД-5) ОСОБА_4 , діючи умисно, маючи можливість добровільно здати придбаний ним бойовий припас у відповідні органи влади, з метою використання у власних цілях, не маючи передбаченого законом дозволу, перемістив вказаний предмет до будинку за адресою: АДРЕСА_3 , та став його незаконно зберігати серед власних речей.
Однак, 12.03.2020 в період часу з 06-45 год. до 11-30 год., слідчим на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 10.03.2020 за місцем знаходження ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_3 проведено обшук, під час якого було виявлено та вилучено відповідно до висновку експерта від 02.04.2020 №15/61СЕ-20 корпус ручної осколкової гранати РГД-5 промислового способу виготовлення, та уніфікований запал до ручних гранат модернізованим УЗРГМ-2 промислового способу виготовлення, які у своїй сукупності (штатному з`єднанні) утворюють ручну гранату РГД 5, яка відноситься до категорії бойових припасів та яка придатна до вибуху.
Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч.1 ст. 263 КК України, як придбання та зберігання бойових припасів без передбаченого законом дозволу.
В підготовчому судовому засіданні прокурор Харківської місцевої прокуратури №2 Харківської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, підтримав подану до суду угоду з обвинуваченим ОСОБА_4 в присутності його захисника ОСОБА_5 про визнання винуватості.
Згідно вказаної угоди обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у зазначеному діянні та зобов`язується беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні.
Сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання за ч.1 ст.263 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 4 роки 6 місяців із звільненням від відбування покарання з випробуванням відповідно до ст.75 КК України.
Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з вимог п.1 ч.3 ст.314 КПК України, якою передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному проваджені може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Згідно ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Злочин, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься, до нетяжких злочинів.
Судом з`ясовано, що ОСОБА_4 цілком розуміє свої права, передбачені п.1 ч.4 ст.474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди про визнання винуватості, передбачені ч.2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до ОСОБА_4 у разі затвердження угоди судом.
Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом встановлено, що умови даної угоди про визнання винуватості відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_3 і обвинуваченим ОСОБА_4 та призначення узгодженої сторонами міри покарання.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.
Суд визнає вказані в угоді обставини стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 - повне визнання винуватості, щире каяття, ставлення до скоєного, відсутність тяжких наслідків, тому приходить до переконання, що стосовно ОСОБА_4 можливо застосувати покарання у вигляді позбавлення волі із звільненням від відбування покарання з випробуванням, яке на думку суду є необхідним і достатнім покаранням для виправлення та перевиховання обвинуваченого.
Крім того, узгоджені вид і міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого, зазначених вище.
Відповідно до ч.1 ст. 377 КПК України якщо обвинувачений тримається під вартою, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у разі засудження до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.
Враховуючи, що ОСОБА_4 був затриманий 12.03.2020 та ухвалою слідчого судді від 10.06.2020 строк тримання під вартою продовжено ухвалою до 09.07.2020, суд звільняє його з-під варти в залі судового засідання у зв`язку з засудженням до покарання, не пов`язаного з позбавленням волі.
Підстав для відмови у затвердженні угоди, які передбачені ч.7 ст.474 КПК України, судом не встановлено.
Керуючись ст.314, 369, 370, 373, 374, 475 КПК України, суд -
УХВАЛИВ:
Затвердити угоду про визнання винуватості від 01.07.2020, укладену прокурором Харківської місцевої прокуратури №2 Харківської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .
ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України та призначити узгоджене сторонами покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.
На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він на протязі 2 (двох) років іспитового строку не скоїть нового кримінального правопорушення та виконає покладені на нього обов`язки, зобов`язавши його у відповідності до ст. 76 КК України:
періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.
Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу скасувати відповідно до ч.1 ст. 377 КПК України, звільнивши ОСОБА_4 в залі суду з-під варти.
Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова, з підстав, передбачених ст.394 КПК України, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий: суддя ОСОБА_1