Справа № 277/369/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2020 року смт. Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

адвоката ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт Ємільчине справу по обвинуваченню

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, жителя АДРЕСА_1 , гр. України, українця, із загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого

по ст. 185 ч.1 КК України, -

в с т а н о в и в:

В ніч на 23 лютого 2020 року ОСОБА_6 , перебуваючи в літній кухні домоволодіння ОСОБА_5 в АДРЕСА_2 вирішив таємно викрасти грошові кошти в ОСОБА_5 , які лежали під скатертиною на столі, що знаходився в літній кухні, про місцезнаходження яких йому було достовірно відомо.

Реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, бажаючи незаконно збагатитися за рахунок чужого майна, того ж дня, без розриву в часі ОСОБА_6 , переконавшись, що власник грошових коштів спить та не спостерігає за його діями, підійшов до столу та під скатертиною таємно викрав кошти в сумі 500 грн., чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальні збитки на вказану суму.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 суд кваліфікує за ст.185 ч.1 КК України, оскільки він вчинив таємне викрадення чужого майна.

Виновність обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України, доведена дослідженими в судовому засіданні доказами.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю і показав, що в ніч на 23 лютого 2020 року він перебував у будинку ОСОБА_5 в АДРЕСА_2 . Біля 23 години до будинку в нетверезому стані 2 хлопці привели ОСОБА_5 , які передали гроші і він поклав їх під скатертину. на другий день ОСОБА_7 сказав, що хоче похмелитись і взявши 500 грн. пішов у магазин, де придбав 2 пляшки горілки, хлібину, сардельки, ще якісь продукти харчування. Вину визнає, оскільки не повернув ОСОБА_5 решту коштів, які залишилися і у вчиненому щиро розкаюється.

Показаннями потерпілого ОСОБА_5 стверджується, що 22.02.2020 року у вечірній час його в нетверезому стані привели додому, де з ним проживав ОСОБА_6 і віддали гроші. Проснувшись вранці 23.02.2020 року він запитав в обвинуваченого чи є гроші, на що він відповів, що є 200 грн. Після цього обвинувачений по його проханню пішов і придбав 2 пляшки дешевої горілки, хлібину, пару сардельок. 24.02.2020 року ОСОБА_8 також придбав по його проханню ще 2 пляшки дешевої горілки. Вважає, що на придбання горілки, продуктів харчування обвинувачений потратив не більше 200 грн. 25.02.2020 року зустрів хлопців, які привели його додому 22.02.2020 року і вони повідомили, що обвинувачений в його карманах виявив гроші в сумі біля 750 грн., 500 грн. із яких поклав під скатертину на столі. Під час розпитування жителів с. Рихальськ йому стало відомо, що в обвинуваченого бачили кошти в сумі 500 грн. При розмові в присутності дільничного офіцера поліції ОСОБА_8 зізнався у вчиненні крадіжки 500 грн. На даний час він претензій матеріального характеру до обвинуваченого не має, він пообіцяв відшкодувати кошти.

У судовому засіданні свідки ОСОБА_9 , ОСОБА_10 пояснили, що 22.02.2020 року біля 22-23 години біля приміщення сільської ради с. Рихальськ у нетверезому стані побачили лежавшого на землі потерпілого ОСОБА_5 і якого завели додому. В будинку ОСОБА_7 обвинувачений із кармана потерпілого забрав гроші в сумі більше 700 грн., а саме купюрами 500 грн., 200 грн. та дрібними і поклав на стіл. Після цього, не можуть повідомити коли, їх зустрів потерпілий та попросив сказати скільки грошей забрав обвинувачений. Вони потерпілому пояснили, що грошей було більше 700 грн. Вони з потерпілим після цього пішли до його будинку, де бачили в пластмасовій пляшці горілку і виявили кошти дрібними купюрами.

Прокурор у судовому засіданні відмовився від допиту свідків обвинувачення ОСОБА_11 , ОСОБА_12 з чим погодився потерпілий ОСОБА_5 .

Сторона захисту не заперечила проти завершення розгляду справи без допиту свідків обвинувачення ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

З протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 03.03.2020 року слідує, що ОСОБА_5 повідомив про вчинення крадіжки грошей в сумі 500 грн., яку він виявив 26.02.2020 року близько 11 години.

(а. с. 51)

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані в передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд установлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження й підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Стаття 94 КПК України передбачає, що суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Проаналізувавши всі вищенаведені докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими й достатніми, а вину ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 ч.1 КК України доведеною.

Обинувачений характеризується посередньо, у вчиненому щиро розкаявся.

Відповідно до ст.50 ч.2 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобіганню вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети і принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути співмірним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Згідно вимог ст.65 КК України суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Кримінальне покарання повинно бути справедливим балансом з однієї сторони між необхідністю застосування заходів примусу внаслідок вчиненого кримінального правопорушення та усвідомлення винною особою необхідності її понести та з іншої сторони такі заходи примусу повинні бути достатніми для перевиховання особи та попередження нових злочинів.

З урахуванням всіх обставин справи, особи обвинуваченого, який вчинив злочин середньої тяжкості, по місцю проживання характеризується посередньо, у вчиненому щиро розкаявся, думки потерпілого, суд прийшов до висновку про можливість призначення йому покарання у виді штрафу, оскільки в судовому засіданні встановлено, що обвинувачений має дохід від тимчасових заробітків.

Цивільний позов по справі не заявлений.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

Речові докази по справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 373-376 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч. 1 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Запобіжний захід обвинуваченому до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Ємільчинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя /підпис/

Копія вірна:

Суддя: ОСОБА_1