Справа №303/3445/20
Провадження № 1-кс/303/1007/20
У Х В А Л А
про накладення арешту на майно
03 липня 2020 року м. Мукачево
Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
в с т а н о в и в:
Слідчоий СВ Мукачівського ВП ГУНП в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся в суд з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.
Розглянувши дане клопотання, перевіривши матеріали додані до клопотання, приходжу до наступного висновку:
Клопотання про арешт майна, відповідає вимогам ст. 171 КПК України.
Відповідно до Протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 01.07.2020 року, у ході затримання в гр. ОСОБА_4 , у порядкуч.2 ст. 208 КПК України, було вилучено мобільний телефон з надписом «Nokia» чорного кольору без інших ідентифікуючих надписів який упакований в спец. пакет № 2889552.
Стаття 170 (у редакції Закону України від 18.02.2016 р. N 1019-VIII) «Накладення арешту на майно», визначає: що завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Частина друга та третя цієї статті кримінального процесуального Закону передбачають, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до п.7) ч.2. ст. 131 КПК України, арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
Таким чином, приходжу до висновку, що наявні передбачені нормами КПК правові підстави для задоволення клопотання про накладення арешту на майно, яке зазначено в клопотанні, яке згідно Постанови слідчого від 01.07.2020 року, визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.
В іншому випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, втрати, пошкодження, знищення, приховання тощо) на вказане майно.
На підставі вище наведеного, керуючись ст. ст.132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-
п о с т а н о в и в :
Накласти арешт на тимчасово вилучене в ході затримання гр. ОСОБА_4 у порядку ч.2 ст. 208 КПК України, підозрюваного у вчиненні злочину від 01.07.2020 року, майно, а саме: на мобільний телефон з надписом «Nokia» чорного кольору без інших ідентифікуючих надписів, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Копія ухвали негайно після її постановлення вручається слідчому, прокурору, а також присутнім під час оголошення ухвали (згідно ч.7 ст.173 КПК України).
Копію ухвали негайно після її постановлення надіслати особам, які були відсутності під час оголошення ухвали (згідно ч.7 ст.173 КПК України).
Ухвала про арешт майна виконується слідчим негайно.
На ухвалу може бути подана апеляція до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти діб з моменту її проголошення.

Слідчий суддя Мукачівського міськрайонного суду ОСОБА_1