Справа № 297/217/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2020 року м. Берегове

Слідчий суддя Берегівського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , старшого слідчого ОСОБА_3 , власника майна ОСОБА_4 , розглянувши клопотання ОСОБА_4 про скасування арешту на майно, накладеного ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду від 03.02.2020 року,

встановив:

12 лютого 2020 року до суду звернувся ОСОБА_4 з клопотанням про скасування арешту майна, а саме автомобіль марки «Тойота Секвойя», державний номерний знак « НОМЕР_1 », 2008 року випуску, шасі № НОМЕР_2 ,накладений ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду від 03.02.2020 року.

Клопотання мотивоване тим, що у провадженні Берегівського ВП ГУНП в Закарпатській області перебуває кримінальне провадження за №0000079 від 31.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 30.01.2020 року о 23:30 годині в чергову частину Берегівського ВП поступило повідомлення з ІНФОРМАЦІЯ_1 про те, що в с. Астей, на КПП «Лужанка», під час перевірки транспортного засобу марки «Тойота Секвойя», державний номерний знак « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_4 , який рухався з України до Угорщини, спрацювала база Інтерпол. Встановлено, що вказаний автомобіль з VIN-код НОМЕР_2 станом на 30.01.2020 року значиться в обліках викрадених транспортних засобів. Країна викрадення Росія. Дата викрадення 06.09.2019 року. Вказаний автомобіль вилучений та поміщений на спецмайданчик Берегівського ВП.

За клопотанням слідчого на вилучене майно ухвалою Берегівського районного суду за № 297/217/20 від 03.02.2020 року було накладено арешт.

При цьому, відповідно до інформації, вказаної у витягу з АСМО «Інспектор», наданої Закарпатською митницею, вказаний автомобіль в період за 2018 та 2019 роки кілька разів в`їжджав та виїжджав з України і при цьому ніяких зауважень щодо його походження не було.

Як зазначив власник майна накладений арешт на його автомобіль перешкоджає йому у користуванні ним, оскільки потрібен йому для поїздок, так як його діяльність пов`язана з постійними поїздками та зустрічати у різних місцях країни.

В судовому засіданні власник майна ОСОБА_4 підтримав заявлене клопотання, зазначив, що згідно витребуваних документів із митниці його автомобіль в Російській Федерації не знаходився, в`їжджав та виїжджав, тобто перетинав державний кордон України та претензій щодо нього у правоохоронних органів не було. Крім того, зазначив, що він є власником вилученого автомобіля, та накладений на нього арешт перешкоджає йому користуватися ним.

Старший слідчий ОСОБА_3 вважав, що у клопотанні ОСОБА_4 слід відмовити, оскільки вилучений автомобіль визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні та значиться в обліках викрадених транспортних засобів 06.09.2019 року, країна викрадення - Росія. При цьому, на даний час відсутня інформація Інтерполу про скасування даних про викрадення вказаного автомобіля. З приводу транспортного засобу він надіслав відповідні запити у прикордонну службу.

Заслухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно абзацу 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з п.13 інформаційного листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 223-558/0/4-13 від 05.04.2013 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження», слідчий суддя скасовує ці заходи забезпечення лише у випадках: надходження від підозрюваного/обвинуваченого, його захисника, законного представника, іншого власника чи володільця майна клопотання про скасування повністю або частково арешту майна, якщо зазначені особи: 1) не були присутні при розгляді питання про арешт майна; 2) доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; 3) доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

В ухвалі слідчого судді Берегівського районного суду від 03.02.2020 року, вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вилучений автомобіль марки «Тойота Секвойя», державний номерний знак « НОМЕР_1 », 2008 року випуску, шасі № НОМЕР_2 , має значення речового доказу у кримінальному провадженні, наявне обґрунтування необхідності арешту вищевказаного майна та конкретизовано підставу та мету накладення арешту на зазначене майно - збереження речового доказу.

Крім того, факт того, що автомобіль п`ять разів перетинав державний кордон України ще не спростовує інформацію Інтерполу про те, що автомобіль марки «Тойота Секвойя» був викраденим, а тому клопотання про скасування даного арешту на нього є передчасним.

При цьому, твердження власника майна ОСОБА_4 про те, що зазначене майно необхідне йому для користування у здійсненні своєї трудової діяльності, не може бути підставою для скасування арешту на майно, яке визнане речовим доказом та може містити на собі сліди кримінального правопорушення.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку, що власник майна не обґрунтував своє клопотання про скасування арешту на зазначене майно, досудове розслідування по даному кримінальному провадженні триває, вилучене майно визнане речовим доказом, та існування ризиків зазначених у ч. 2 ст. 170 КПК України залишилися, тому слідчий суддя приходить до висновку, що у клопотанні власника майна ОСОБА_4 про скасування арешту на майно, накладеного ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду від 03.02.2020 року слід відмовити.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в своїй ухвалі від 19.02.2019 року у справі №569/17036/118 провадження № 51-598кмо19 висловила свою позицію щодо оскарження ухали слідчого судді.
Перелік ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку під час досудового розслідування, визначено ч.ч.1, 2 ст. 309 КПК України.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про арешт майна, або відмову в ньому, тобто судові рішення, які були постановлені в порядку ст. 173 КПК України.
При цьому можливості оскарження ухвал слідчого судді, які прийняті в порядку ст. 174 КПК України, зокрема про скасування арешту майна, кримінальний процесуальний закон не передбачає.

Керуючись ст. ст. 170, 309 КПК України,

ухвалив:

У клопотанні ОСОБА_4 про скасування арешту на майно, а саме автомобіля марки «Тойота Секвойя», державний номерний знак « НОМЕР_1 », 2008 року випуску, шасі № НОМЕР_2 , накладеного ухвалою слідчого судді Берегівського районного суду від 03.02.2020 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1