Справа № 201/4094/20
Провадження № 1-кс/201/1602/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2020 року м Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1

з секретарем судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська скаргу адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність органу досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000053 від 09 жовтня 2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

05 травня 2020 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність органу досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000053 від 09 жовтня 2019 року яка полягає у неповерненні майна вилученого під час проведення обшуку у домоволодінні АДРЕСА_1 .

Як на підставу звернення до суду зі скаргою, адвокат ОСОБА_3 посилається, що в провадженні першого ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження за № 0000053 від 09 жовтня 2019 року, за фактом вчинення кримінального правопорушення , передбачених ч. 1 ч. 2 ст. 204 КК України.

В рамках даного кримінального провадження було проведено обшук на земельній ділянці та інших спорудах розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого вилучено значну кількість речей та документів. 23 грудня 2019 року ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська було накладено арешт на вилучене в ході обшуку майно. 14 квітня 2020 року ухвалою слідчого судді того ж суду накладений арешт скасовано, однак майно по теперішній час не повернуто особам у яких воно було вилучено.

В наданих 26 травня 2020 року додаткових поясненнях адвокат ОСОБА_3 зазначив, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 29 квітня 2020 року, відмовлено в задоволенні клопотанні слідчого про накладення арешту на майно вилучене в ході проведення обшуку на земельній ділянці та інших спорудах розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім того зазначив, що 14 квітня 2020 рок в день скасування арешту майна, органом досудового розслідування було прийнято процесуальне рішення про призначення повторної експертизи , об`єктом якої є вилучене в ході обшуку майно, арешт якого скасований.

15 травня 2020 року ухвалою слідчого судді скасовано постанову слідчого з ОВС третього ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 14.04.2020р. про призначення судової біологічної експертизи в межах кримінального провадження № 0000053 від 09.10.2019р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 204, ч. 2 ст. 204 КК України.

Тому просив слідчого суддю зобов`язати орган досудового розслідування, повернути вилучене в ході обшуку у домоволодінні АДРЕСА_1 майно особам у яких воно було вилучено .

В судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явився просив слухати скаргу за його відсутності.

Слідчий надав письмові пояснення в яких послався на необгрунтованість скарги, оскільки 21 листопада 2019 року на підставі ухвали слідчого судді було проведено обшук домоволодіння, земельної ділянки та інших спорудах розташованих за адресою: АДРЕСА_1 та вилучено тютюн для кальяну , незаконно виготовленні тютюнові вироби, фурнітуру, упаковки , сировину та обладнання для виготовлення тютюнових виробів, тютюну. Постановою слідчого від 22 листопада 2019 року вилучене майно визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження, оскільки є безпосереднім предметом вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 204 КК України. В подальшому 05 грудня 2019 року слідчим призначено експертизу згідно висновку якої «зразки є сумішами для куріння, що містить тютюн» в зв`язку з чим вилученні предмети відповідають вимогам ст. 98 КПК України, та не підлягають поверненню.

Відповідно до ст. 107 КПК України у зв`язку з відсутністю учасників кримінального провадження, фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного правового висновку з таких підстав.

З матеріалів скарги встановлено, в провадженні першого ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження за № 0000053 від 09 жовтня 2019 року, за фактом вчинення кримінального правопорушення , передбачених ч. 1 ч. 2 ст. 204 КК України.

В рамках даного кримінального провадження 21 листопада 2019 року було проведено обшук на земельній ділянці та інших спорудах розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами якого вилучено значну кількість речей та документів.

22 листопада 2019 року постановою слідчого вилучене майно визнано речовим доказом.

05 грудня 2019 року слідчим призначено експертизу матеріалів , речовин та виробів. Згідно висновку якої «зразки є сумішами для куріння, що містить тютюн» .

23 грудня 2019 року ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська було накладено арешт на вилучене в ході обшуку майно.

14 квітня 2020 року ухвалою слідчого судді того ж суду накладений арешт скасовано, однак майно по теперішній час не повернуто особам у яких воно було вилучено.

Постановою слідчого з ОВС третього ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_4 від 14 квітня 2020 року призначено судово біологічну експертизу, яка ухвалою слідчого судді від 15 травня 2020 року скасована.

29 квітня 2020 року, відмовлено в задоволенні клопотанні слідчого про накладення арешту на майно вилучене в ході проведення обшуку на земельній ділянці та інших спорудах розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 28 КПК України визначено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст. 169 КПК України, подані заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, володільцем тимчасово вилученого майна.

Відповідно до ст. 16 КПК України позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частина 2 ст. 167 КПК України містить перелік майна, яке може бути тимчасово вилученим. До такого майна законодавець зокрема відніс речі, документи, гроші тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно з приписом ч.2 ст.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час обшуку, огляду.

За правилами ст. 169 КПК України тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено: 1) за постановою прокурора, якщо він визнає таке вилучення майна безпідставним; 2) за ухвалою слідчого судді чи суду, у разі відмови у задоволенні клопотання прокурора про арешт цього майна; 3) у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 171, частиною шостою статті 173 цього Кодексу; 4) у разі скасування арешту.

Системний аналіз норм КПК України дає підстави вважати, що вилучене під час обшуку майно є тимчасово вилученим майном, яке при наявності передбачених ст. 98 КПК України ознак може бути визнано речовим доказом або на яке, при наявності передбачених ст. 170 КПК України підстав, ухвалою слідчого судді може бути накладено арешт.

Однак, навіть при наявності ознак, зазначених у ст. 98 КПК України, які дають підстави вважати тимчасово вилучене майно речовим доказом, відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України вказане майно повинно бути якнайшвидше повернуте володільцю, а підставою для збереження вказаного майна в органі досудового слідства може бути лише ухвала слідчого судді, винесена за результатами розгляду клопотань про тимчасовий доступ до речей і документів або про арешт майна.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому КПК України порядку (ч. 1 ст. 170 КПК України).

У відповідності до ч.5 ст.171 КПК України, клопотання слідчого прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 КПК України, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Статтею 1 додаткового (першого) протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична, або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом, або загальними принципами міжнародного права.

У даній справі слідчий суддя приходить до висновку про відсутність законних підстав для подальшого утримання слідчим вилученого в ході обшуку майна, що тягне за собою необхідність повернення цього майна його власнику, оскільки це майно відносяться до тимчасово вилученого майна через відсутність доказів накладення на нього арешту.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про те, що подальше утримання слідчим майна заявника може спричинити неправомірне втручання держави в мирне володіння майном скаржника, що буде порушенням ст.1 першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що є неприпустимим, тому дана скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.2,25,28,303-307 КПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 на бездіяльність органу досудового розслідування в кримінальному провадженні № 0000053 від 09 жовтня 2019 року задовольнити.

Зобов`язати орган досудового розслідування, повернути вилучене в ході обшуку у домоволодінні АДРЕСА_1 майно.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1