Справа № 487/1808/20
Провадження № 1-кс/487/3404/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25.05.2020 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000034, за ознаками, кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 361-2, ч. 3 ст. 368 КК України, про арешт майна

ВСТАНОВИВ:
20.05.2020 року, слідчий Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Військової прокуратури Одеського гарнізону Південного регіону України, ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із вказаним клопотанням про накладення арешту на майно, яке добровільно надав ОСОБА_5 для доручення їх до матеріалів кримінального провадження, а саме на: флеш-носій чорного кольору, який знаходився у чохлі чорного кольору; грошові кошти у сумі 600 (шістсот) доларів США, купюрами по 100 (сто) доларів США, а саме купюрами номіналом 100 (сто) доларів США серії LЕ 58253481 Е, LЕ 58253479 Е, МН 21349047 А, МВ 19604200 Р, МL 48194819 D, LЕ 58253478 Е; аркуш паперу із зазначенням номерів мобільного телефону « НОМЕР_1 » та « НОМЕР_2 ».

Клопотання слідчий обґрунтовує тим, що в проваджені Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, перебуває кримінальне провадження № 0000034 від 15.01.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 361-2, ч. 3 ст. 368 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що співробітник УСБУ в Одеській області, за попередньою змовою з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за грошові кошти, здійснювали несанкціонований збут та розповсюдження інформації з обмеженим доступом, захищеної відповідно до чинного законодавства, яка зберігається в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), а саме інформації про білінгові з`єднання телефонних абонентів мобільних операторів.

19.05.2020 року свідок ОСОБА_5 добровільно видав органу досудового розслідування для долучення до матеріалів кримінального провадження флеш-носій чорного кольору, який знаходився у чохлі чорного кольору, який останній надавав ОСОБА_7 для запису інформації про білінгові з`єднання наступних номерів мобільного оператора « НОМЕР_1 » та « НОМЕР_2 » та який 30.03.2020 останній йому повернув; грошові кошти у сумі 600 (шістсот) доларів США, купюрами по 100 (сто) доларів США, а саме купюрами номіналом 100 (сто) доларів США серії LE 58253481 Е, LE 58253479 Е, МН 21349047 А, MB 19604200 Р, ML 48194819 D, LE 58253478 Е, які ОСОБА_5 надавав ОСОБА_7 за отримання інформації про білінгові з`єднання телефонних абонентів та які 30.03.2020 останній йому повернув; аркуш паперу із зазначенням номерів мобільного телефону « НОМЕР_1 » та « НОМЕР_2 », які ОСОБА_5 надавав ОСОБА_7 для отримання інформації про білінгові з`єднання вказаних номерів та який 30.03.2020 останній йому повернув.

Цього ж дня, зазначені речі були визнанні речовими доказами у кримінальному провадженні №0000034 від 15.01.2020 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 361-2, ч. 3 ст. 368 КК України.

Враховуючи, що вилучені предмети мають доказове значення у даному кримінальному провадженні просив задовольнити клопотання.

Слідчий у судове засідання не з`явився, надав заяву в якій вимоги клопотання підтримав, розгляд клопотання просив провести за його відсутності.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання було розглянуто за відсутності слідчого.

Дослідивши клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що проваджені Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, перебуває кримінальне провадження № 0000034 від 15.01.2020 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 361-2, ч. 3 ст. 368 КК України.

З матеріалів клопотання вбачається, що на думку органу досудового розслідування, ОСОБА_7 , у період час з 28.01.2020 по 30.03.2020, знаходячись у м. Одеса, за попередньою змовою із невстановленою на даний час службовою особою УСБ України в Одеській області, здійснив несанкціонований збут інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), створеної та захищеної відповідно до чинного законодавства.

Так, у січні місяці 2020 року, перебуваючи у місті Одеса біля площі Соборна, познайомившись із громадянином України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запропонував йому за грошові кошти надати інформацію про деталізацію телефонних з`єднань за номерами мобільних телефонів різних операторів мобільного зв`язку, які його цікавлять та повідомив процедуру надання йому вищезазначеної інформації.

У подальшому, 28.01.2020, перебуваючи у місті Одеса біля площі Соборна, ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_5 , що за інформацію про деталізацію телефонних з`єднань за номерами мобільних телефонів різних операторів мобільного зв`язку, йому необхідно надати грошові кошти у розмірі 400 (чотириста) доларів США за кожний абонентський номер мобільного оператора.

Далі, ОСОБА_5 погодився на вимогу ОСОБА_7 та надав останньому 400 (чотириста) доларів США, номер мобільного телефону НОМЕР_3 , за яким необхідно отримати інформацію про деталізацію телефонних з`єднань та флеш носій чорного кольору для запису відповідної інформації на вказаний пристрій.

У подальшому, ОСОБА_7 отримавши від невстановленої на даний час службової особи УСБ України в Одеській області інформацію про деталізацію телефонних з`єднань за номером мобільного телефону НОМЕР_3 , 29.01.2020, у порушення вимог ст.ст. 31, 32 Конституції України, ст.ст. 20, 21 Закону України «Про інформацію», діючи з корисливих мотивів, за попередньою змовою з вказаним працівником правоохоронного органу, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, перебуваючи у місті Одеса біля площі Соборна, надав ОСОБА_5 флеш носій чорного кольору в якому перебував Excel файл із назвою «11», який містив відомості щодо деталізації телефонних з`єднань, що становлять охоронювану законом конфіденційну інформацію, за номером телефону НОМЕР_3 , у тому числі інформацію про білінгові з`єднання вказаного абонента із іншими абонентами мобільного зв`язку, їх тривалість, номери ІМЕІ, розташування базової станції.

Враховуючи викладене, ОСОБА_7 виконав усі дії, які вважав за необхідними для доведення злочину до кінця та здійснив, за грошові кошти у розмірі 400 (чотириста) доларів США, збут інформації з обмеженим доступом про деталізацію телефонних з`єднань за номером мобільного телефону НОМЕР_3 .

Аналогічно ОСОБА_7 здійснив збут інформації з обмеженим доступом за грошові кошти у розмірі 800 (вісімсот) доларів США про деталізацію телефонних з`єднань за номером мобільного телефону ще двох абонентів мобільного зв`язку.

З протоколу отримання речей та документів від 19.05.2020 року, вбачається, що свідок ОСОБА_5 добровільно видав органу досудового розслідування для долучення до матеріалів кримінального провадження флеш-носій чорного кольору, який знаходився у чохлі чорного кольору, який останній надавав ОСОБА_7 для запису інформації про білінгові з`єднання наступних номерів мобільного оператора « НОМЕР_1 » та « НОМЕР_2 » та який 30.03.2020 останній йому повернув; грошові кошти у сумі 600 (шістсот) доларів США, купюрами по 100 (сто) доларів США, а саме купюрами номіналом 100 (сто) доларів США серії LE 58253481 Е, LE 58253479 Е, МН 21349047 А, MB 19604200 Р, ML 48194819 D, LE 58253478 Е, які ОСОБА_5 надавав ОСОБА_7 за отримання інформації про білінгові з`єднання телефонних абонентів та які 30.03.2020 останній йому повернув; аркуш паперу із зазначенням номерів мобільного телефону « НОМЕР_1 » та « НОМЕР_2 », які ОСОБА_5 надавав ОСОБА_7 для отримання інформації про білінгові з`єднання вказаних номерів та який 30.03.2020 останній йому повернув.

Постановою слідчого Другого СВ СУ ТУ ДБР в м. Миколаєві ОСОБА_3 від 19.05.2020 року, вищевказані речі були визнанні речовими доказами у кримінальному провадженні №0000034 від 15.01.2020 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 361-2, ч. 3 ст. 368 КК України.

Таким чином, на думку органу досудового розслідування, зазначені речі та документи мають суттєве значення для об`єктивного розслідування кримінального провадження, у зв`язку із чим, у слідчого виникла необхідність у накладені арешту на вказане майно.

Відповідно до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедур.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частиною 1 ст.170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до положень п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 3 ст.170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього кодексу.

Згідно до положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 ст. 100 КПК України передбачено, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтям 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Положеннями ч. 2 ст. 100 КПК України встановлено, що речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігаються у сторони кримінального провадження, якій він наданий.

Крім того, речові докази, які отримані або вилучення слідчим, прокурором, оглядають, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду.

Вимогами ст.173 КПК України встановлено, що слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Слідчим доведено, що вилучене майно відповідає критеріям зазначеним у ст.ст. 98 КПК України.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що наявні обґрунтовані підстави вважати, що добровільно надані свідком речі мають суттєве значення для кримінального провадження, оскільки можуть бути доказами вчинення кримінального правопорушення та містити його сліди.

Також доведена наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу та існує необхідність накладення арешту на це майно для забезпечення збереження його як речового доказу та виконання завдань кримінального провадження.

Незастосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту може мати наслідком перешкоджання кримінальному провадженню та встановленню істини у ньому, шляхом знищення чи зміни вказаного майна.

Таке обмеження права власності є розумним та співрозмірним із завданням кримінального провадження.

Вказане у своїй сукупності свідчить про обґрунтованість клопотання та наявність достатніх підстав для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту цього майна.

З урахування викладеного, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слічого підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 131-132, 167, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:
Клопотання слідчого Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 задовольнити.

Накласти арешт на речі та документи, які добровільно видані ОСОБА_5 для долучення їх до матеріалів кримінального провадження, а саме на :

-флеш-носій чорного кольору, який знаходився у чохлі чорного кольору;

-грошові кошти у сумі 600 (шістсот) доларів США, купюрами по 100 (сто) доларів США, а саме купюрами номіналом 100 (сто) доларів США серії LЕ 58253481 Е, LЕ 58253479 Е, МН 21349047 А, МВ 19604200 Р, МL 48194819 D, LЕ 58253478 Е;

-аркуш паперу із зазначенням номерів мобільного телефону « НОМЕР_1 » та « НОМЕР_2 ».

Визначити місцем зберігання вказаних речей та документів - приміщення зберігання речових доказів Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві.

Ухвала підлягає негайному виконанню, яке доручити слідчому Другого слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Миколаєві, ОСОБА_3 ..

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1