Справа № 336/4420/18
Провадження № 1-кп/333/625/19
УХВАЛА

22 листопада 2019 року м. Запоріжжя

Колегія суддів Комунарського районного суду м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 ,
ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора: ОСОБА_5 ,
обвинувачених: ОСОБА_6 ,
ОСОБА_7 ,
ОСОБА_8 ,
ОСОБА_9 ,
ОСОБА_10 ,
ОСОБА_11 ,
ОСОБА_12 ,
ОСОБА_13 ,

захисників обвинувачених: ОСОБА_6 ОСОБА_14 ,
ОСОБА_7 ОСОБА_15 ,
ОСОБА_8 ОСОБА_16 ,
ОСОБА_9 ОСОБА_17 ,
ОСОБА_10 ОСОБА_18 ,
ОСОБА_11 ОСОБА_19 ,
ОСОБА_12 ОСОБА_20 ,
ОСОБА_13 ОСОБА_21 ,

представника потерпілого ОСОБА_22 ОСОБА_23 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, проведеному в режимі відеоконференції кримінальне провадження за обвинуваченням:
ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.289, ч.3 ст.262, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України,

ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України,-

ВСТАНОВИЛА:

28.08.2019 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з Запорізького апеляційного суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.289, ч.3 ст.262, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, реєстр матеріалів досудового розслідування та розписки обвинувачених та їх захисників про отримання ними копій вказаних документів.
Під час підготовчого судового засідання прокурор заявив клопотання про призначення і проведення судового розгляду на підставі обвинувального акту відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у відкритому судовому засіданні, колегією суддів за участю потерпілих та інших учасників судового провадження.
Представник потерпілого ОСОБА_22 ОСОБА_23 підтримав клопотання прокурора та просив суд призначити судовий розгляд.
Потерпілі ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , а також представники потерпілих ОСОБА_32 і ОСОБА_33 адвокат ОСОБА_34 , потерпілих ОСОБА_35 і ОСОБА_36 адвокат ОСОБА_37 у судове засідання не з`явилися, до суду надали заяви про проведення підготовчого судового засідання без їх участі.
Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , та їх захисники ОСОБА_14 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 і ОСОБА_21 , відповідно, не заперечували проти призначення до судового розгляду.
Обвинувачений ОСОБА_9 і його захисник ОСОБА_17 залишили питання щодо призначення до судового засідання на розсуд суду.
Обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що він не має можливості висловити свою позицію з приводу порушеного прокурором клопотання, так як на цей час у повному обсязі не був ознайомлений з обвинувальним актом на російській мові. Крім того, його захисник ОСОБА_38 у сьогоднішньому судовому засіданні відсутній. У останнього маються певні клопотання, які планувалося розглянути під час підготовчого судового засідання, які на цей час з причини відсутності захисника неможливо розглянути. Захисник ОСОБА_15 , який на цей час присутній у судовому засіданні, не був ознайомлений з матеріалами кримінального провадження, тому вважає, що вирішити питання про призначення судового розгляду у цьому засіданні, неможливо.
Обвинувачений ОСОБА_11 зазначив, що проти призначення до судового розгляду, так як вважає, що органом досудового розслідування усі докази були зібрані із суттєвими порушеннями, тобто фактично сфальсифіковані. ОСОБА_19 підтримала вказану позицію свого підзахисного.
Захисник ОСОБА_20 зазначив, що на цей час передчасно виносити рішення про призначення судового розгляду, враховуючи інші клопотання сторони захисту. Вказану позицію підтримав обвинувачений ОСОБА_12 .

Крім того, до суду надійшло клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_10 ОСОБА_18 про витребування документів із Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, а саме:
- належним чином завірені копії: журналів реєстрації вхідних та вихідних об`єктів дослідження Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України із зазначенням дати надходження до центру об`єктів дослідження за постановою від 30.12.2015 року про призначення судової експертизи за експертною діяльністю 9.5 «Молекулярно-генетичні дослідження» (кримінальне провадження № 0000458 від 25.12.2015 року) та датою спрямування вказаних об`єктів дослідження до ГУ НП в Запорізькій області після проведення дослідження;
- інформацію про перебування на виконанні у експерта Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_39 постанов про призначення експертних досліджень із урахуванням дат надходження постанов про призначення експертних досліджень та надання їх висновків за період з 04.01.2016 року по 19.01.2016 року, із копіями документів, в яких міститься зазначена інформація;
- інформацію про робочі часи експерта ОСОБА_39 у період з 04.01.2016 року по 19.01.2016 року із урахуванням кількості робочих та вихідних, святкових днів та робочих годин, із копіями документів, в яких міститься зазначена інформація.
Обґрунтовуючи своє клопотання ОСОБА_18 зазначила, що висновком експерта від 19.01.2016 року в межах кримінального провадження №0000458 від 25.12.2015 року встановлено наявність генетичних ознак двох невстановлених осіб на недопалку «Winston». Зазначене дослідження проводилося на підставі постанови старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області від 30.12.2015 року, яка надійшла до Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України 04.01.2016 року. При цьому, у супровідних листах відсутні дані, що недопалок (об`єкт дослідження) спрямовувався до експертної установи, а після дослідження повертався до ГУНП в Запорізькій області. Крім того, встановлено, що експертиза була проведена у період з 04.01.2016 року по 19.01.2016 року, тобто за 15 днів. Враховуючи завантаженість експерта ОСОБА_39 у сторони захисту виникають сумніви щодо фізичної можливості останнім при таких стислих строках виконати якісно експертизу. Тому, на підтвердження або спростування вказаних фактів, захисник ОСОБА_18 просила суд задовольнити її клопотання.

Також, від обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_16 надійшло клопотання про витребування з ДНДЕКЦ МВС України документів, а саме:
- текстів відомчих наказів, положень, інструкцій, тощо про порядок функціонування Центрального обліку генетичних ознак людини, супровідні листи про направлення до Центрального обліку генетичних ознак людини результатів генетичних досліджень (висновків експертів) у кримінальних провадженнях, об`єднаних у кримінальному провадженні № 0000209 від 28.08.2015 року;
- відомості про реєстрацію та зберігання результатів цих генетичних досліджень (висновків експертів) до наступного використовування при розслідування кримінальних проваджень, об`єднаних у кримінальному провадженні № 0000209 від 28.08.2015 року.
Обґрунтовуючи своє клопотання захисник ОСОБА_16 та обвинувачений ОСОБА_8 зазначили, що є певні сумніви щодо належного транспортування, зберігання об`єктів генетичного дослідження по даному кримінальному провадженню. Враховуючи, що висновки експертів (щодо виявлення генетичних ознак на недопалку), є на думку органу досудового розслідування, доказами винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 , який заперечує проти того, що він взагалі палить, тому мається необхідність у дослідженні процедури проведення самих цих експертиз.

Прокурор та представник потерпілого ОСОБА_22 ОСОБА_23 заперечували проти задоволення клопотання захисників ОСОБА_18 і ОСОБА_16 , та обвинуваченого ОСОБА_8 з приводу витребування документів. Прокурор зазначив, що на цей час не зрозуміло, чи буде взагалі буде призначено судовий розгляду у даному кримінальному провадженні, чи будуть досліджуватися висновки експертиз, на які посилаються захисники, тому вирішувати це питання є передчасним. Крім того, якщо навіть і буде призначено судовий розгляд, то необхідно вирішувати питання про витребування певних документів лише після ознайомлення з матеріалами експертиз. На стадії підготовчого судового засідання надати суду матеріали експертиз забороняється вимогами КПК України. Представник ОСОБА_23 повністю підтримав позицію прокурора з цього питання, а також зазначив, що захисниками не надано до суду доказів, що сторона захисту зверталася до експертних установ з приводу надання їм документів і у цьому було відмовлено.
Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та їх захисники підтримали клопотання захисників ОСОБА_18 і ОСОБА_16 , а також обвинуваченого ОСОБА_8 з приводу витребування певних документів.
Обвинувачений ОСОБА_13 та його захисник залишили вирішення клопотання про зняття арешту з квартири на розсуд суду.

Також, захисник ОСОБА_16 заявив клопотання про виклик та допит у судове засідання як свідка ОСОБА_40 , прізвище якої вказано у формулюванні обвинувачення у обвинувальному акті, але остання не визнана потерпілої.
Прокурор заперечував проти задоволення цього клопотання зазначивши, що вирішувати це питання є передчасним, так як виклик осіб, яких необхідно допитувати буде вирішуватися на стадії визначення порядку та обсягу дослідження доказів по даному кримінальному провадженню.
Від інших учасників процесу заперечень щодо задоволення клопотання захисника ОСОБА_16 , не надійшло.

Крім того, від захисника ОСОБА_18 в інтересах ОСОБА_41 , надійшло клопотання про часткове скасування арешту, а саме: на автомобіль марки «Toyota Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску, чорного кольору.
Обґрунтовуючи своє клопотання захисник вказала, що на стадії досудового розслідування кримінального провадження відносно ОСОБА_10 ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_42 від 15.12.2017 року було накладено арешт на зазначений автомобіль, який був вилучений під час обшуку. В ухвалі про арешт майна вказано, що він є речовим доказом злочину, засобом та знаряддям його чинення, набутий злочинним шляхом та отримане за рахунок від вчиненого злочину.
Водночас, такі висновки слідчого судді є хибними, так як автомобіль марки «Toyota Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску, чорного кольору був придбаний 08.11.2016 року, тобто за рік до внесення відомостей до ЄРДР по кримінальному провадженню, в якому ОСОБА_10 (чоловік ОСОБА_41 ) є обвинуваченим. Цей транспортний засіб був придбаний за особисті кошти ОСОБА_41 , зареєстрований на її ім`я до вилучення автомобіля і саме ОСОБА_43 використовувала цей автомобіль.
ОСОБА_18 вважає, що накладення арешту суперечить нормам ст. 170 КПК України, тому просить суд задовольнити її клопотання, враховуючи, що зазначений транспортний засіб не є засобом та знаряддям вчинення злочину. Доказів, що автомобіль був набутий злочинним шляхом або отриманий за рахунок від вчиненого злочину, органом досудового розслідування суду не надано.
Прокурор та представник потерпілого ОСОБА_22 ОСОБА_23 заперечували проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_18 , зазначивши, що вказане питання суд повинен вирішувати під час прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню. Крім того, ОСОБА_43 є дружиною обвинуваченого ОСОБА_10 , автомобіль марки «Toyota Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску, чорного кольору був придбаний під час шлюбу, тому є спільним майном подружжя. На цей час ОСОБА_10 обвинувачується у злочинах, за які передбачено покарання у виді конфіскації майна, тому вказаний автомобіль буде підлягати конфіскації у разі винесення судом обвинувального вироку відносно ОСОБА_10 . Представник ОСОБА_23 також зазначив, що ухвалу про арешт майна можливо було оскаржити на стадії досудового розслідування безпосередньо у слідчого судді, який приймав рішення за умов, якщо без ОСОБА_41 приймалося це рішення та в апеляційному порядку.
Обвинувачений ОСОБА_10 просив суд задовольнити клопотання свого захисника, при цьому зазначив, що дійсно автомобіль марки «Toyota Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску, чорного кольору хоча і був придбаний під час шлюбу, але виключно за грошові кошти ОСОБА_44 . У спадок від батька його дружині залишився автомобіль, який вона продала та у впродовж 2014-2016 р.р. володіла декількома транспортними засобами. Крім того, його дружина офіційно працювала та мала свій особистий дохід.
Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та їх захисники підтримали клопотання ОСОБА_18 і просили його задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_13 та його захисник залишили вирішення клопотання про зняття арешту з автомобіля на розсуд суду.

Також, від захисника ОСОБА_18 в інтересах ОСОБА_45 надійшло клопотання про скасування арешту квартири АДРЕСА_1 , накладеного ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира. Захисник в обґрунтування свого клопотання зазначила, що ОСОБА_45 14.02.2015 року придбала квартиру за особисті кошти, які були виручені від торгівлі у Донецькій області та частину коштів вона отримала від своєї матері. Крім того, ОСОБА_45 для придбання арештованої квартири продала автомобілі «Volkswagen» та «Mersedes Benz». Тобто, вказане житло є виключно особистим майном ОСОБА_45 і квартира не є набутою злочинним шляхом або отримана за рахунок від вчиненого злочину, так як була придбана задовго до подій, що інкримінуються її чоловіку ОСОБА_8 . На цей час ОСОБА_45 у квартирі мешкає разом зі своїми неповнолітніми дітьми ОСОБА_46 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_47 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Прокурор та представник потерпілого ОСОБА_22 ОСОБА_23 заперечували проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_18 , зазначивши, що вказане питання суд повинен вирішувати під час прийняття остаточного рішення по кримінальному провадженню. Крім того, ОСОБА_48 є дружиною обвинуваченого ОСОБА_8 , квартира АДРЕСА_1 була придбана під час шлюбу, тому є спільним майном подружжя. На цей час ОСОБА_8 обвинувачується у злочинах, за які передбачено покарання у виді конфіскації майна, тому вказане житло можливо буде підлягати конфіскації у разі винесення судом обвинувального вироку відносно ОСОБА_8 . Представник ОСОБА_23 також зазначив, що ухвалу про арешт майна можливо було оскаржити на стадії досудового розслідування безпосередньо у слідчого судді, який приймав рішення, а також в апеляційному порядку, якщо без ОСОБА_45 приймалося це рішення.
Обвинувачений ОСОБА_8 просив суд задовольнити клопотання про зняття арешту з квартири, при цьому зазначив, що квартира АДРЕСА_1 хоча і була придбана під час шлюбу, але виключно за грошові кошти його дружини ОСОБА_45 , так як остання є фізичної особою підприємцем і до цієї покупки володіла декількома автомобілями, які прийшлося продати.
Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та їх захисники підтримали клопотання ОСОБА_18 і просили його задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_13 та його захисник залишили вирішення клопотання про зняття арешту з квартири на розсуд суду.

Крім того, від захисника ОСОБА_18 в інтересах ОСОБА_45 надійшло клопотання про скасування арешту на ноутбук HP 1S-н255er, серії SCD40435FQ, накладеного ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира. Захисник в обґрунтування свого клопотання зазначила, що ОСОБА_45 придбала вказаний ноутбук дітям для навчання і задовго до подій, що інкримінуються її чоловіку ОСОБА_8 . За час досудового розслідування не було здобуто будь-яких фактів на підтвердження того, що ноутбук містить на собі сліди кримінального правопорушення, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Крім того, ноутбук не є об`єктом кримінально-протиправних дій, не підпадає під визначення майна, зазначеного у ст.170 КПК України та не відповідає критеріям, вказаним у ст. ст. 98, 167 КПК України.
Прокурор та представник потерпілого ОСОБА_22 ОСОБА_23 заперечували проти задоволення клопотання захисника ОСОБА_18 . Прокурор зазначив, що вказаний у клопотанні ОСОБА_18 ноутбук у кримінальному провадженні визнаний речовим доказом, тому його долю суд повинен вирішувати під час прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні. Надати на цей час відповідні документи на підтвердження факту визнання ноутбуку речовим доказом, він не має права, так як на стадії підготовчого судового засідання заборонено надавати матеріали кримінального провадження, крім обвинувального акту та реєстру матеріалів кримінального провадження. Представник ОСОБА_23 також зазначив, що ухвалу про арешт майна можливо було оскаржити на стадії досудового розслідування безпосередньо у слідчого судді, який приймав рішення, а також в апеляційному порядку, якщо без ОСОБА_45 приймалося це рішення.
Обвинувачений ОСОБА_8 просив суд задовольнити клопотання про зняття арешту з ноутбуку, при цьому зазначив, що він придбавався ОСОБА_45 за особисті кошти останньої і ноутбук використовували тільки діти. Він жодного відношення не має до цього ноутбуку.
Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та їх захисники підтримали клопотання ОСОБА_18 і просили його задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_13 та його захисник залишили вирішення клопотання про зняття арешту з квартири на розсуд суду.

Також, до суду із клопотанням про зняття арешту з ювелірних виробів звернулася ОСОБА_49 , яка зазначила, що ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_42 було накладено арешт на майно, вилучене під час обшуку 13.12.2017 року за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: набір ювелірних виробів із двох сережок та каблучки з металу жовтого кольору (золотий); браслет з металу жовтого кольору (золотий); каблучку з металу жовтого кольору (золота); каблучку з металу жовтого кольору (золота); каблучку з металу жовтого кольору (золота); каблучку з каменем із металу білого кольору (золоте) у футлярі; ланцюжок комбінований з металу жовтого кольору з підвіскою у вигляді хрестика (золотий); дві бирки до ювелірних виробів «Укрзолото» з написом «цепь Эдем», вартість 3015 грн., підвіс «Танго», вартість 2 700 грн.; дві бирки до ювелірних виробів ФОП « ОСОБА_50 » з написом «золото 585, сережки, вартість 5 348 грн.», та «золото 585, каблучка вартістю 4 130 грн.»; товарний чек від 02.11.2017 року з написом «Підвіс Танго», «Цепь Эдем» на загальну суму 4 572 грн.; товарний чек від 13.02.2017 року з написом «сережки та каблучка» на загальну суму 8 800 грн.; три бирки до ювелірних виробів «Пандора» на суму 2 095 грн., 2095 грн., 1995 грн.; паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_51 ; робочі документи ОСОБА_51 ; грошові кошти в розмірі 140 доларів США; грошові кошти в розмірі 2 000 грн.
Обґрунтуванням накладення арешту на вказані речі за версією досудового розслідування став факт причетності ОСОБА_9 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 до скоєння низки злочинів. 11.06.2018 року Апеляційним судом Житомирської області частково була задоволена її апеляційна скарга та скасована ухвала Корольовського районного суду м. Житомира від 15.12.2017 року в частині накладення арешту на паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_51 та робочі документи на 26 аркушах.
ОСОБА_49 вказала, що ювелірні вироби належать безпосередньо їй і вони були придбані задовго до тих подій, в яких обвинувачується ОСОБА_9 , вважає, що слідчий суддя, приймаючи рішення про накладення арешту не переконався в обґрунтованості доводів клопотання слідчого, не перевірив їх під час судового розгляду та прийняв рішення, яке не відповідає вимогам ст. 370 КПК України. За час досудового розслідування не здобуто будь-яких фактів на підтвердження того, що ювелірні вироби містять на собі сліди кримінального правопорушення, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження. Вилучене майно є приватною власністю ОСОБА_51 , а тому не підпадає під визначення майна, зазначеного у ст. 170 КПК України і не відповідає критеріям, зазначеним у ст.ст. 98,167 КПК України. При цьому, потерпілі по кримінальному провадженні не впізнали зазначені золоті прикраси як викрадені речі.
У судовому засіданні ОСОБА_49 наполягала на задоволенні її клопотання та вказала, що частина ювелірних виробів була придбана нею особисто, а частина їй подарували у різні часи її родичі. З ОСОБА_9 вона почала проживати з 2017 року. Як доказ, що ці речі у неї були задовго до подій, що вказані у обвинувальному акті, вона долучила фотознімки з весілля її сестри, яке відбулося у 2015 році.
Прокурор та представник потерпілого ОСОБА_22 ОСОБА_23 заперечували проти задоволення клопотання ОСОБА_52 . Прокурор зазначив, що вказані у клопотанні останньої ювелірні вироби у кримінальному провадженні визнані речовими доказами, тому їх долю суд повинен вирішувати під час прийняття остаточного рішення у кримінальному провадженні. Надати на цей час відповідні документи на підтвердження факту визнання ювелірних виробів речовими доказами, він не має права, так як на стадії підготовчого судового засідання заборонено надавати матеріали кримінального провадження, крім обвинувального акту та реєстру матеріалів кримінального провадження. Представник ОСОБА_23 також зазначив, що ухвалу про арешт майна вже переглядала на стадії досудового розслідування апеляційна інстанція, яка залишила без змін рішення слідчого судді щодо накладення арешту на вилучені за місцем проживання ювелірні вироби.
ОСОБА_9 та його захисник просили суд задовольнити клопотання про зняття арешту з ювелірних виробів, при цьому обвинувачений зазначив, що він дійсно проживав разом з ОСОБА_53 лише з 2017 року, вилучені ювелірні вироби належать особисто ОСОБА_54 і до кримінального провадження не мають жодного відношення.
Обвинувачені ОСОБА_6 , ОСОБА_10 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 та їх захисники підтримали клопотання ОСОБА_51 і просили його задовольнити.
Обвинувачений ОСОБА_13 та його захисник залишили вирішення клопотання про зняття арешту з квартири на розсуд суду.

Розглянувши вказані клопотання, заслухавши думки усіх учасників процесу, вивчивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла до такого.

Відповідно до п.3 ч.3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору лише у випадку, якщо цей акт не відповідає вимогам КПК України.
Статтею 291 КПК України визначені вимоги, які висуваються до обвинувального акту.
Згідно вимог ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого; анкетні відомості кожного потерпілого; прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; розмір витрат на залучення експертів; дату та місце його складання та затвердження.
Обвинувальний акт відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.289, ч.3 ст.262, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України підписаний слідчим і затверджений прокурором, в ньому зазначені всі відомості, передбачені ч.2 ст.291 КПК України, та викладені всі ті фактичні обставини кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, зазначені анкетні відомості обвинувачених та місце їх проживання, зазначена правова кваліфікація кримінального правопорушення, з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, до нього надані документи, передбачені ч.3 ст.291 КПК України.
Виходячи з положень вказаних статей КПК України під час підготовчого провадження суд не має права перевіряти обставини, які підлягають встановленню лише в ході судового розгляду, а саме: про наявність чи відсутність складу злочину, правильність правової кваліфікації, наявність чи відсутність кваліфікуючих ознак, доведеність суми матеріальної шкоди та спосіб її встановлення, час внесення відомостей до ЄРДР, тощо. У разі, якщо суд на цій стадії кримінального процесу буде досліджувати вказані відомості, він вийде за межі повноважень, якими наділив його законодавець.
Враховуючи викладене, колегія суддів, не приймає до уваги вислови обвинувачених та їх захисників, що рішення про призначення до судового розгляду є передчасним і неможливо призначити судовий розгляд, так як обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України, клопотань про конкретні суттєві порушення, що містить обвинувальний акт і які можуть бути підставами для його повернення, до суду не надходило.
Крім того, колегія суддів приймає до уваги, що апеляційна інстанція двічі розглядали питання щодо повернення обвинувального акту прокурору, враховуючи такі рішення судів першої інстанції (Жовтневого і Комунарського районних судів м. Запоріжжя) і жодного разу не знайшла для цього підстав.
До тверджень обвинуваченого ОСОБА_7 стосовно того, що він не має можливості висловити свою думку з приводу призначення до судового розгляду, суд ставиться критично, та як обвинувальний акт на державній мові був наданий обвинуваченому та його захиснику ще 30.07.2018 року, про що свідчить відповідна розписка, тобто більше року потому. Обвинувальний акт на російській мові обвинуваченому ОСОБА_7 був наданий 14.11.2018 року, тобто більше тижня потому. Таким чином, колегія суддів, вважає, що у обвинуваченого було достатньо часу для того, щоб вивчити обвинувальний акт, сформулювати свою позиція з приводу призначення судового розгляду та заявити певні клопотання.
Також, суд не приймає до уваги доводи ОСОБА_7 стосовно незабезпечення йому належного захисту і, що призначений захисник ОСОБА_15 також не має можливості сформулювати думку з приводу призначення до судового розгляду, так як останній не був ознайомлений з матеріалами кримінального провадження. Захисник ОСОБА_15 був призначений регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги 18.11.2019 року. Секретар судового засідання відразу після призначення захисника ОСОБА_15 повідомила останнього про час, дату, місце розгляду кримінального провадження та зазначила про обсяг матеріалів кримінального провадження і можливість у будь-який момент ознайомитися з ним, а також відвідування обвинуваченого в умовах СІЗО. У судовому засіданні захисник ОСОБА_15 підтвердив, що він ознайомлений з обвинувальним актом.
Захисник ОСОБА_38 не був присутнім у судовому засіданні 22.11.2019 року у зв`язку з його заявою про неможливість прибути до суду у зв`язку з відпусткою. Підготовче засідання по даному кримінальному провадженню цим складом суду проводиться з 04.09.2019 року, 14.11.2019 року та 15.11.2019 року, у судових засіданнях був присутній захисник ОСОБА_38 , але від нього не поступало жодного клопотання, хоча останній мав таку можливість. У разі якщо такі клопотання були викладені письмово, останній не залишив їх у канцелярії та не передав своєму підзахисному, хоча також мав таку реальну можливість.
Отже, на колегії суддів, обвинуваченому ОСОБА_7 суд належним чином забезпечив його право на захист, але ні обвинувачений, ні його захисники не скористалися своїми правами заявити певні клопотання та висловити свою думку з приводу призначення до судового розгляду.
Підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України, судом не встановлено.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.315 КПК України з метою підготовки до судового розгляду суд розглядає клопотання учасників судового провадження про витребування певних речей чи документів.
Клопотання захисників ОСОБА_18 , ОСОБА_16 та обвинуваченого ОСОБА_8 про витребування документів із Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України та з ДНДЕКЦ МВС України, на думку суду, безпосередньо направлені на реалізацію свого права збирати і подавати докази, що відповідає загальним засадам кримінального провадження.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів.
Згідно вимог ч.6 ст.22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
У судовому засіданні встановлено, що у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування були проведені судові молекулярно-генетичні експертизи, висновки яких ставить під сумнів сторона захисту.
Для забезпечення права на захист, а також необхідних умов для реалізації стороні захисту своїх процесуальних прав, з метою вирішення можливих питань щодо встановлення очевидної недопустимості доказів (висновків експертів), колегія суддів, вважає за необхідне задовольнити вказані клопотання. Заперечення прокурора та представника потерпілого ОСОБА_22 ОСОБА_23 щодо відсутності підстав для задоволення клопотань, суд не приймає до уваги, так витребування зазначених у клопотаннях документів буде відповідати принципу змагальності кримінального провадження, а також сприяти забезпеченню повного судового розгляду.

Клопотання про виклик та допит у судове засідання як свідка ОСОБА_40 , колегія суддів вважає за необхідне задовольнити, враховуючи, що дійсно у формулюванні обвинувачення у обвинувальному акті є посилання на вказану особу. Крім того, прокурор, зазначаючи про виклик осіб під час судового розгляду, вказав на ОСОБА_55 як свідка, якого необхідно допитати.

Розглянувши клопотання захисника щодо скасування арешту, встановлено, що ухвалами слідчих суддів Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_42 на стадії досудового розслідування було накладено арешт на автомобіль марки «Toyota Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску, чорного кольору, який відповідно до реєстраційних документів належить ОСОБА_56 дружині обвинуваченого ОСОБА_10 , а також на квартиру АДРЕСА_1 , яка згідно реєстраційних документів належить ОСОБА_45 дружині обвинуваченого ОСОБА_8 .
Згідно з ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Метою арешту майна є, в тому числі, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні.
У такому випадку арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.
Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Квартира АДРЕСА_1 та автомобіль «Toyota Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску, чорного кольору належать на праві власності ОСОБА_45 та ОСОБА_56 , відповідно. Водночас, вказане майно придбано та зареєстровано останніми у шлюбі з обвинуваченими ОСОБА_45 та ОСОБА_10 , відповідно, а тому є спільним сумісним майном подружжя.
Як убачається з ухвал слідчих суддів Корольовського районного суду м. Житомира на момент розгляду клопотання слідчого про арешт майна не було даних про визначення часток подружжя у праві власності на вказане майно, у зв`язку з чим слідчий суддя не мав можливості накласти арешт лише на частки, що належать у цьому майні обвинуваченим.
Під час розгляду клопотання про скасування арешту представником ОСОБА_45 та ОСОБА_41 адвокатом ОСОБА_18 , враховуючи положення ст.22 КПК України (змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості), не надано об`єктивних даних про наявність негативних наслідків для ОСОБА_45 і ОСОБА_41 , що викликані накладенням арешту на майно. Також не надано доказів того, що це майно не належить обвинуваченому, а тому висновок слідчого судді щодо належності обвинуваченим майна на праві спільної сумісної власності з їх дружинами під час розгляду клопотання ОСОБА_18 не спростований, що свідчить про відсутність необґрунтованості накладення арешту.
Скасування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню в частині забезпечення цивільного позову. ОСОБА_8 та ОСОБА_10 обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених ст. 257, ч.4 ст.187 КК України, за які передбачено покарання у вигляді конфіскації майна.
Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.
Крім того, за вказаних обставин певне тимчасове втручання в реалізацію права власності, яке прямо передбачено законом, не суперечить змісту статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки переслідує легітимну мету в суспільних інтересах розгляду кримінального провадження, з дотриманням справедливого балансу інтересів.
На думку колегії суддів підстави накладення арешту, зазначені в ухвалі слідчого судді існують і на даний момент, адвокатом ОСОБА_18 не доведено необґрунтованість рішення слідчого судді, та те, що у застосуванні арешту відпала потреба, враховуючи, що кримінальне провадження у даній справі ще не закінчено, тому суд вважає, що клопотання останньої про скасування арешту на автомобіль ОСОБА_41 та квартиру ОСОБА_45 , не підлягає задоволенню.
Під час вирішення питання про можливість повернення автомобіля марки «Toyota Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску, чорного кольору ОСОБА_56 на відповідальне зберігання до остаточного прийняття рішення у кримінальному провадженні, колегія суддів виходила з того, що на цей час вказаний автомобіль знаходиться на території спеціального майданчику для зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів ГУНП в Житомирській області, який забезпечений охороною. Тому, з метою виключення факту пошкодження або втрати майна (незаконного його заволодіння) суд прийняв рішення про залишення вказаного транспортного засобу на зберіганні на території спецмайданчика.

Вирішуючи клопотання захисника ОСОБА_18 та ОСОБА_51 щодо скасування арешту на ноутбук та ювелірні вироби, відповідно, колегія суддів не знаходить для цього підстав.
Прокурор у судовому засіданні зазначив, що вказані предмети є речовими доказами.
На цей час по даному кримінальному провадженню проводиться підготовче судове засідання. У володінні суду, крім обвинувального висновку та реєстру матеріалів кримінального провадження, інші матеріалів кримінального провадження, відсутні. Аналіз вимог КПК України свідчить про те, що на стадії підготовчого судового засідання надання інших документів, крім обвинувального акту та певних додатків (ч.4 ст.291 КПК України) заборонено. Тобто, суд не має право вимагати від сторони обвинувачення надати у підготовче судове засідання матеріали кримінального провадження, зібрані на стадії досудового розслідування, у т.ч. документи, якими певні речі визнавалися речовими доказами.
Арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. У цьому випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Скасування ж арешту, накладеного з метою забезпечення збереження речових доказів, призведе по суті до визначення тимчасового характеру процесуального статусу матеріальних об`єктів як речових доказів, що в свою чергу, не передбачено чинним процесуальним законом.
Відповідно до ч.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом при ухваленні судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили.
Такими чином, питання про речові докази вирішується одночасно з вирішенням справи і це рішення повинно міститися у вироку суду або в ухвалі суду про закриття кримінального провадження.
Враховуючи викладене і той факт, що захисник ОСОБА_18 , яка діяла в інтересах ОСОБА_45 , та ОСОБА_49 не довели того факту, що у подальшому застосуванні арешту на ноутбук та ювелірні вироби відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні клопотань останніх.

Застосовані запобіжні заходи відносно обвинувачених на стадії досудового розслідування колегією суддів були продовжені до 02.12.2019 року (включно) у підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 03.10.2019 року.

Керуючись ст. ст. 22, 98, 100, 170, 174, 291, 314-316, 376 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.289, ч.3 ст.262, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України у приміщенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя за адресою: м. Запоріжжя, вул. Європейська, 7 на 11-00 год. 29 листопада 2019 року.
Справу розглядати колегією суддів у складі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , за участю запасного судді ОСОБА_57 .
Визначити склад осіб, які будуть брати участь у судовому розгляді: прокурор, потерпілі, їх представники, обвинувачені, їх захисники.

Клопотання захисника ОСОБА_18 про витребування документів задовольнити.
Витребувати із Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (м. Запоріжжя, вул. Аваліані, буд. 19 А):
- належним чином завірені копії: журналів реєстрації вхідних та вихідних об`єктів дослідження Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України із зазначенням дати надходження до центру об`єктів дослідження за постановою від 30.12.2015 року про призначення судової експертизи за експертною діяльністю 9.5 «Молекулярно-генетичні дослідження» (кримінальне провадження № 0000458 від 25.12.2015 року) та датою спрямування вказаних об`єктів дослідження до ГУ НП в Запорізькій області після проведення дослідження;
- інформацію про перебування на виконанні у експерта Запорізького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ОСОБА_39 постанов про призначення експертних досліджень із урахуванням дат надходження постанов про призначення експертних досліджень та надання їх висновків за період з 04.01.2016 року по 19.01.2016 року, із копіями документів, в яких міститься зазначена інформація;
- інформацію про робочі часи експерта ОСОБА_39 у період з 04.01.2016 року по 19.01.2016 року із урахуванням кількості робочих та вихідних, святкових днів та робочих годин, із копіями документів, в яких міститься зазначена інформація.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_8 та його захисника ОСОБА_16 про витребування документів задовольнити.
Витребувати з ДНДЕКЦ МВС України (01024, м. Київ, вул. Богомльця,10):
- тексти відомчих наказів, положень, інструкцій, тощо про порядок функціонування Центрального обліку генетичних ознак людини, супровідні листи про направлення до Центрального обліку генетичних ознак людини результатів генетичних досліджень (висновків експертів) у кримінальних провадженнях, об`єднаних у кримінальному провадженні № 0000209 від 28.08.2015 року;
- відомості про реєстрацію та зберігання результатів цих генетичних досліджень (висновків експертів) до наступного використовування при розслідування кримінальних проваджень, об`єднаних у кримінальному провадженні № 0000209 від 28.08.2015 року.
Викликати для допиту як свідка у судове засідання ОСОБА_58 .

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_18 про скасування арешту майна ОСОБА_41 , а саме: автомобіля марки «Toyota Camry», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску, чорного кольору, у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.289, ч.3 ст.262, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України відмовити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_18 про скасування арешту майна ОСОБА_45 , а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , накладеного ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 05.01.2018 року у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.289, ч.3 ст.262, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України відмовити.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_18 про скасування арешту майна ОСОБА_45 , а саме ноутбуку HP 1S-н255er, серії SCD40435FQ, накладеного ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 05.01.2018 року у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.289, ч.3 ст.262, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України відмовити.

У задоволенні клопотання ОСОБА_51 про скасування арешту майна на ювелірні вироби, а також грошові кошти, накладені ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 15.11.2017 року у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , обвинувачених у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.3 ст.289, ч.3 ст.262, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України, ОСОБА_13 у вчиненні злочинів, передбачених ст.257, ч.4 ст.187, ч.3 ст.146, ч.1 ст.14 ч.4 ст.187, ч.1 ст.263 КК України відмовити.

Копію ухвали вручити прокурору, потерпілим та обвинуваченим.
Ухвала окремому оскарженню не підлягає.
Повний текст ухвали складено 26.11.2019 року.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Суддя: ОСОБА_2

Суддя: ОСОБА_3