справа № 642/2931/20
провадження № 1кп/642/648/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2020 року Ленінський районний суд м. Харкова (діє на підставі п.3 розділу ХІІ прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 30.09.2016р.) у складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2

сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Макіївка, Донецької області, громадянин України, розлучений, з професійно-технічною освітою, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкаючий за адресою: АДРЕСА_2 раніше судимого: 11.05.2017р. Ленінським районним судом за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, ст. 75 КК України - 1 рік іспитового строку; 16.12.2019 р. Харківським районним судом Харківської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, ст. 75 КК України 1 рік іспитового строку. 28.01.2020р. поставлено на облік в Харківському РВ ФДУ «Центр пробації» в Харківській області;

у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -

встановив:

19.05.2020 року приблизно о 09 годині 00 хвилин ОСОБА_4 , перебуваючи на ринку «Казка-2», розташованого по вул. Золочівській, 12-А у м. Харкові побачив оцинковані відра, виставлені на вуличній вітрині та вирішив викрасти їх. Після чого, ОСОБА_4 , діючи повторно, з прямим умислом направленим на незаконне заволодіння чужим майном, з корисливих спонукань, у цілях власної наживи, з метою подальшої реалізації викраденого, для задоволення своїх матеріальних потреб, підійшов до вуличної вітрини та взяв одинадцять складених одне в одне оцинкованих відер, які на праві власності належать потерпілій ОСОБА_5 та на момент вчинення злочину вартість яких згідно висновку судово товарознавчої експертизи № 10344 від 27.05.2020 склала 465 гривень 60 копійок. Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_4 разом з викраденим зник з місця скоєння злочину та розпорядився викраденим на власний розсуд.

Кримінальним правопорушенням завдано матеріальну шкоду у розмірі 465 гривень 60 копійок.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю, щиро покаявся у в скоєному злочині, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння та підтвердив обставини викладені в обвинувальному акті. Прохав суворо його не карати.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та вивченням матеріалів що характеризують його особистість, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі. При цьому судом враховано, що потерпіла подала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність.
За таких обставин, суд вважає доведеним те, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_4 покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий за скоєння умисного злочину проти власності, судимість не знята та не погашена, на шлях виправлення та перевиховання не став, та знову скоїв аналогічний умисний злочин проти власності, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, характеризується негативно. Зі слів ОСОБА_4 страждає на тяжке захворювання туберкулез.
Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд визнає його щире каяття.

Обставин, що обтяжує покарання обвинуваченого суд не вбачає.

Відповідно до змісту ст. ст. 50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та наявність обставин, що пом`якшують покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Так, згідно з роз`ясненнями, які містить п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.
На підставі викладеного, суд вважає за необхідне обрати обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у межах санкції статті ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі, оскільки його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Розподілити процесуальні витрати відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. У зв`язку з чим, суд вважає необхідним скасувати арешт, накладений ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 22.05.2020 р.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України суд, -

З А С У Д И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, за яким призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік.
Згідно до ст. 71 КК України приєднати до основного покарання частину не відбутого покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області від 16.12.2019 року, остаточно призначивши ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік та 1 (один) місяць з відбуванням покарання в кримінально - виконавчій установі закритого типу.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироку законної сили залишити у виді тримання під вартою в умовах ДУ «Харківський слідчий ізолятор».

Строк відбування покарання засудженому ОСОБА_4 рахувати з 03.06.2020 року.
Речові докази: два оцинкованих відра ємністю по 10 літрів, передані на зберігання потерпілій ОСОБА_5 - залишити у її розпорядженні.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення експертизи № 10344 від 27.05.2020 у розмірі 817 грн. 20 коп.

Скасувати накладений ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 22.05.2020 року арешт на два оцинкованих відра ємністю по 10 літрів.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1