Справа № 289/1500/19
Номер провадження 1-кп/289/4/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.02.2020 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі

головуючий: суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду обвинувальні акти у кримінальному провадженні № 0000370 від 03.08.2019 та кримінальному провадженні № 0000488 від 05.10.2019 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Заболоть Радомишльського району Житомирської області, громадянина України, освіта середня, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-07.06.2019 Малинським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 125 КК України до 120 годин громадських робіт; покарання відбув 03.02.2020;

-15.10.2019 Коростишівським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з однорічним іспитовим строком;

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 389 КК України, та

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Заболоть Радомишльського району Житомирської області, громадянина України, освіта середня, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_2 та проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-28.10.2019 Коростишівським районним судом Житомирської області за ч. 3 ст. 15 ч. 1 ст. 185 КК України до 100 годин громадських робіт; покарання відбув 22.01.2020;

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

01.08.2019 близько 00 год. 20 хв. ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , при цьому обидва перебували в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, прийшли на територію ТОВ «Фідесспес», що розташоване по вул. Польовій, 24 в с. Заболоть Радомишльського району Житомирської області, де зірвали навісний замок з металевої брами та проникли всередину приміщення, звідки таємно викрали чотири мішки аміачної селітри фасованої (50 кг), вартістю 480,00 грн. кожен, та в подальшому розпорядилися викраденим на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ТОВ «Фідесспес» матеріальну шкоду на загальну суму 1920,00 грн.

Продовжуючи свої злочинні дії, 13.08.2019 близько опівночі ОСОБА_4 за попередньою змовою з ОСОБА_5 , при цьому обидва перебували в стані алкогольного сп`яніння, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, діючи з корисливих мотивів, з метою збагачення, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, знову прийшли на територію ТОВ «Фідесспес», що розташоване по вул. Польовій, 24 в с. Заболоть Радомишльського району Житомирської області, де зірвали навісний замок з металевої брами та проникли всередину приміщення, звідки повторно таємно викрали сім мішків аміачної селітри фасованої (50 кг), вартістю 480,00 грн. кожен, та в подальшому розпорядилися викраденим на власний розсуд, чим спричинили потерпілому ТОВ «Фідесспес» матеріальну шкоду на загальну суму 3360,00 грн.

Крім того, ОСОБА_4 , будучи засудженим вироком Малинського районного суду Житомирської області від 07.06.2019 за ч. 1 ст. 125 КК України до 120 годин громадських робіт, будучи ознайомленим з умовами і порядком відбування покарання у виді громадських робіт та попередженим про притягнення до кримінальної відповідальності за ухилення від відбування даного покарання, умисно, ігноруючи обов`язки, пов`язані з відбуттям призначеного покарання, з 02.09.2019 по 30.09.2019 не з`являвся до Заболотинського старостинського округу, де повинен відпрацювати 120 годин громадських робіт, та не відпрацював з призначеного покарання 84 години громадських робіт, чим умисно порушив порядок та умови відбуття даного покарання.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинів винним себе визнав повністю і підтвердив факт їх вчинення при викладених вище обставинах. Повідомив, що на даний час він відпрацював весь визначений судом строк громадських робіт. Зазначив, що шкодує та кається у вчиненому, просить суд його суворо не карати.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні повідомив аналогічні викладеним вище обставини скоєння ним разом із ОСОБА_4 крадіжки чотирьох та семи мішків аміачної селітри, зазначив про своє щире каяття та просить суд його суворо не карати.

Представник потерпілого ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення був повідомлений належним чином (а.с.79), будь-яких клопотань чи заяв до суду не направив, причини неявки не повідомив, згідно повідомлення секретаря судового засідання на її телефонний дзвінок перед початком судового засідання відповів, що в судовому засіданні брати участі не буде.

В судовому засіданні була допитана свідок ОСОБА_7 , яка під присягою повідомила, що вона працює дояркою на фермі і кожного ранку о 05 годині приходить на роботу. В один із днів серпня, точну дату не пам`ятає, прийшовши зранку на роботу, вона побачила відчиненими ворота складу, в якому зберігалися мішки з селітрою, хоча ввечері склад був зачинений на замок, про дану обставину вона повідомила Олійнику. Чи проводилися ревізії свідок не знає, також їй не відома кількість викрадених мішків з аміачною селітрою.

Крім визнання обвинуваченими своєї вини, показань свідка, винуватість ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні крадіжки 11 мішків аміачної селітри фасованої з території ТОВ «Фідесспес» підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами:

-постановою про визнання предметів речовими доказами від 17.08.2019, згідно якої вилучені три мішки з аміачною селітрою визнано речовими доказами;

-протоколом проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_4 від 31.08.2019 та фото таблицями до нього, в яких зафіксовано, як останній детально розповідає про обставини скоєння ним крадіжки разом із ОСОБА_5 ;

-протоколом проведення слідчого експерименту за участі ОСОБА_5 від 31.08.2019 та фото таблицями до нього, в яких зафіксовано, як останній детально розповідає про обставини скоєння ним крадіжки разом із ОСОБА_4 .

Крім визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини, його винуватість в ухиленні від відбування покарання у виді громадських робіт, призначених вироком Малинського районного суду Житомирської області від 07.06.2019 підтверджується дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами:

-підпискою ОСОБА_4 про ознайомлення його з порядком відбування покарання та попередження про наслідки у разі ухилення від відбування покарання;

-направленням ОСОБА_4 для відбування покарання у виді громадських робіт;

-розпорядженням міського голови від 30.08.2019 «Про покладання обов`язків по відбуванню засудженого ОСОБА_4 покарання у виді 120 годин громадських робіт в с. Заболоть Радомишльської ОТГ»;

-переліком робіт засудженого до покарання у виді громадських робіт;

-графіком виходу на роботу ОСОБА_4 ;

-повідомленням про не відпрацювання ОСОБА_4 громадських робіт у вересні 2019 року;

-довідкою про відбутий засудженим ОСОБА_4 час покарання станом на 02.10.2019 не відпрацьовано жодної години.

Проаналізувавши та оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що всі вищезазначені докази є належними, допустимими та достовірними. Ці докази є достатніми, оскільки як окремо, так і у сукупності в повній мірі доводять винуватість ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначених кримінальних правопорушень за вказаних в описовій частині вироку обставин.

Наявні в матеріалах справи заперечення потерпілого кількості викрадених обвинуваченими мішків аміачної селітри та суми завданої шкоди суд вважає необґрунтованими, так як жодних доказів на підтвердження заявлених обставин суду не надано, тому суд при прийнятті рішення враховує надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні докази (а.с.48). В судовому засіданні встановлено, що по даному кримінальному провадженню викрадено всього 11 мішків аміачної селітри, вартість викраденого майна складає суму 5280,00 грн., із неї потерпілим відшкодовано на суму 1440,00 грн. Під час досудового слідства, підготовчого засідання, питання щодо кількості викраденого майна та суми завданої матеріальної шкоди не ставилося.

При цьому суд зазначає, що згідно ст. 337 КПК України суд діє лише в межах висунутого обвинувачення.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 за викладеним фактом за ч. 3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення, та за ч. 2 ст. 389 КК України як ухилення засудженого від відбування покарання у виді громадських робіт.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_5 за викладеним фактом за ч. 3 ст. 185 КК України,як таємне викрадення чужого майна (крадіжка) вчинене повторно за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у приміщення.

Як в суді, так і на досудовому слідстві обидва обвинувачені надали детальні покази щодо обставин скоєння крадіжки, що свідчить про надання допомоги у встановленні обставин справи, що на підставі ст. 66 КК України визнається пом`якшуючою покарання обставиною.

Обставинами, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , є вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння.

Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , при цьому встановлено, що він: раніше неодноразово судимий, в тому числі за скоєння корисливих злочинів проти власності, судимості незняті і непогашені; офіційно не працевлаштований, однак, заробляє кошти на проживання шляхом тимчасових підробітків; за місцем реєстрації на диспансерному обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; за місцем реєстрації характеризується негативно; згідно досудової доповіді проживає без реєстрації шлюбу з дружиною, на утриманні має малолітнього сина; ризик вчинення повторного правопорушення та ризик небезпеки для суспільства визначено високий, виправлення особи без позбавлення чи обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.

Як вбачається із характеризуючих особу обвинуваченого ОСОБА_4 даних, змісту досудової доповіді, раніше застосовані судом покарання не пов`язані із позбавленням (обмеженням) волі, не мали на нього свого очікуваного та дієвого впливу, він не змінив свій спосіб життя, вчинивши злочин через два місяці після засудження вироком Малинського районного суду Житомирської області.

При цьому, призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд враховує, що останнім вчинено злочин невеликої тяжкості та тяжкий злочин, наявність як пом`якшуючої, так і обтяжуючої покарання обставин, враховує молодий вік обвинуваченого, його критичне ставлення до скоєного, який визначені вироком суду 120 годин громадських робіт відпрацював та зазначив, що шкодує про вчинене та заявив про свою готовність нести за це відповідальність, тому йому необхідно призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі, однак, у мінімальному розмірі санкції ч. 3 ст. 185 КК України та у виді обмеження волі, однак, в мінімальному розмірі санкції ч. 2 ст. 389 КК України, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім в якості кари за вчинене, для виправлення та попередження нових злочинів.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, тоді суд, призначивши покарання за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру. Коли особа щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Крім того, за правовим висновком Верховного Суду від 27 березня 2018 року (справа № 754/2749/17, провадження № 51-717км18) щодо застосування ч. 4 ст. 70 КК України, коли особа, щодо якої було застосовано звільнення від відбування покарання з випробуванням, вчинила до постановлення першого вироку інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, або звільняється від відбування покарання з випробуванням, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.

Враховуючи викладене, вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 15.10.2019, яким ОСОБА_4 був засуджений за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з однорічним іспитовим строком, підлягає самостійному виконанню.

Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , при цьому встановлено, що він: раніше судимий, судимість незнята і непогашена; ніде не працює; за місцем реєстрації на диспансерному обліку у лікаря психіатра та лікаря нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, згідно досудової доповіді ОСОБА_5 стабільної роботи не має, однак, заробляє кошти час від часу допомагаючи людям по господарству, має домашнє господарство, за рахунок якого проживає, проживає із співмешканкою, виховують двох неповнолітніх дітей, відносини в сім`ї добрі, однак, схильний до крадіжок та вживання спиртних напоїв, ризик вчинення повторного правопорушення визначено високий, а ризик небезпеки для суспільства визначено середній, виправлення особи без позбавлення чи обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.

При призначені ОСОБА_5 покарання суд враховує, що вчинене обвинуваченим діяння кваліфікується як тяжкий злочин, громадську небезпеку вчиненого кримінального правопорушення діяння, вчинене обвинуваченими, є дійсно суспільно небезпечним, оскільки посягає на право власності, враховує позицію прокурора та бере до уваги критичне ставлення обвинуваченого до скоєного.

З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги досудову доповідь органу з питань пробації з інформацією про соціально-психологічну характеристику особи обвинуваченого ОСОБА_5 , враховуючи його молодий вік, має постійне місце проживання та сім`ю, хоча шлюб офіційно не зареєстровано, тому підстав очікувати продовження обвинуваченим вчинення правопорушень суд не встановив і дійшов висновку про можливість застосування до обвинуваченого покарання у виді позбавлення волі, однак, у мінімальному розмірі, визначеному санкцією ч. 3 ст. 185 КК України та можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання із застосуванням ст.ст. 75, 76 КК України та покладанням обов`язків, вважаючи таке покарання необхідним і достатнім в якості кари за скоєне, для виправлення та попередження нових злочинів.

Суд вважає, що вказаний вид покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових злочинів і застосування більш суворих розмірів покарання або ізоляції від суспільства, за конкретних обставин справи і поведінки останнього, суд визнає явно не справедливим і достатніх підстав для цього не вбачає, так само як і для застосування правил ст. 69 КК України.

Цивільний позов потерпілого суд залишає без розгляду, виходячи з наступного.

Суд залишає позов без розгляду у разі виправдання обвинуваченого за відсутності в його діях складу кримінального правопорушення або його непричетності до вчинення кримінального правопорушення, а також у випадках, передбачених частиною першою статті 326 цього Кодексу (ч. 3 ст. 129 КПК України).

У відповідності до ч. 1 ст. 326 КПК України, якщо в судове засідання не прибув цивільний позивач, його представник чи законний представник, суд залишає цивільний позов без розгляду, крім випадків, встановлених цією статтею. Цивільний позов може бути розглянутий за відсутності цивільного позивача, його представника чи законного представника, якщо від нього надійшло клопотання про розгляд позову за його відсутності або якщо обвинувачений чи цивільний відповідач повністю визнав пред`явлений позов.

Враховуючи, що цивільний позивач у судове засідання не з`явився, від нього не надійшло клопотання про розгляд позову за його відсутності, обвинувачені не заявляли про визнання позову, суд вважає, що позов слід залишити без розгляду.

Такий висновок узгоджується із Постановою Верховного Суду від 15.05.19 у справі № 462/5779/15-к.

Процесуальні витрати відсутні.

Питання речових доказів суд вирішує у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід до обвинувачених не обирався і підстави для його застосування до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 369-378 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 185 та ч. 2 ст. 389 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 (три) роки позбавлення волі;
-за ч. 2 ст. 389 КК України у виді 1 (один) рік обмеження волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Вирок Коростишівського районного суду Житомирської області від 15.10.2019, яким засуджено ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з однорічним іспитовим строком виконувати самостійно.

Початок строку відбування покарання засудженому ОСОБА_4 обчислювати з часу його затримання.

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до вимог ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Цивільний позов ТОВ «Фідесспес» залишити без розгляду.
Речові докази по справі три мішки аміачної селітри повернути власнику за належністю.
Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1