Центральний районний суд м. Миколаєва
_____________________________________________________________________________________
н/п 1-кп/490/946/2018
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2020 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
секретар ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
потерпілих ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисників - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
обвинуваченого - ОСОБА_10 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0004100, відомості про яке внесено 24.10.2018 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань, за обвинуваченням:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єнакієво, Донецької області, українця, громадянина України, не одруженого, не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 17.07.2018р. перебуває на обліку в Миколаївському обласному центрі бездомних громадян, без постійного місця проживання, раніше судимого:

-05.11.2003р. Єнакіївським міським судом Донецької області за ч. 1 ст. 185, ч. 3 ст. 296, ст. 70 КК України до 3 років позбавлення волі, 13.04.2006р. звільнився умовно-достроково;

-28.12.2010р. Єнакіївським міським судом Донецької області за ч. 2 ст. 289, ст. 75 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком 3 роки, 12.03.2014р. перегляд вироку із скасуванням іспитового строку, із заміною покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, звільнився по кінцю строку 27.04.2018р.,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 121, ч. 1 ст. 125 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

23.10.2018 приблизно о 17:00 годині (більш точного часу у ході досудового розслідування встановити не представилось можливим) ОСОБА_10 разом з ОСОБА_7 перебували в приміщенні квартири АДРЕСА_2 та вживали алкогольні напої. Поруч із ними в приміщенні вказаної квартири спали ОСОБА_6 та ОСОБА_11 . Перебуваючи у приміщенні вищевказаної квартири між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 раптово винник словесний конфлікт, в результаті якого у ОСОБА_10 винник злочинний умисел спрямований на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Так, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_10 дістав з карману куртки, в якій був одягнутий, колюче-ріжучій предмет невстановлений в ході досудового розслідування, та почав наносити множинні удари в область тулуба ОСОБА_7 , в результаті чого спричинив останньому проникаючого сліпого колото-різаного поранення передньої поверхні грудної клітки зліва в проекції 5 міжребір`я, без пошкоджень внутрішніх органів множинних колото-різаних ран в ділянці лівої пахової западини, в ділянці лівого підребер`я, основи долонної поверхні першого пальця правої кисті, задньої поверхні лівого плеча, які відноситься до категорії тяжких тілесних пошкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.
В цей час прокинулися ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , від криків ОСОБА_7 , який намагався заспокоїти ОСОБА_10 та вимагав припинити протиправні дії та залишити квартиру. Останній в свою чергу, не бажаючи припиняти протиправні дії, почав погрожувати фізичною розправою ОСОБА_11 та ОСОБА_6 тримаючи у руціколюче-ріжучій предмет невстановлений в ході досудового розслідування, замахнувся в сторону ОСОБА_11 намагаючись нанести йому удар. ОСОБА_6 , з метою припинення протиправних дій ОСОБА_10 , лівою рукою схопив за лезо колюче-ріжучого предмету та намагався висмикнути його з руки ОСОБА_10 . Після чого ОСОБА_10 сів на ліжко. ОСОБА_6 відчуваючи сильний біль від порізу на лівій руці сів на диван, навпроти ОСОБА_10 . В цей час у ОСОБА_10 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 . Реалізуючи свій злочинний протиправний умисел ОСОБА_10 наніс удар колюче-ріжучим предметом в область лівої голені ОСОБА_6 , спричинивши садна пальців лівої кисті, поверхневу рану лівої голені, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Умисні дії ОСОБА_10 , які виразилися в умисному заподіянні тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, кваліфіковані за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень, кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121, ч. 1 ст.125 КК України визнав частково та пояснив суду, що він познайомився з ОСОБА_12 на вулиці, за декілька днів до конфлікту. Вони, зі слів обвинуваченого, обмінялись номерами мобільних телефонів, а коли зустрілись, то потерпілий запропонував поїхати до нього додому для вживання спиртних напоїв. Спочатку обвинувачений не погоджувався, однак ОСОБА_7 його вмовив.

ОСОБА_10 показав суду, що за місцем мешкання потерпілого по вул. Севастопольській у м. Миколаєві знаходився також потерпілий ОСОБА_6 та невідомий йому чоловік, які спали, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Зайшовши до кухні, ОСОБА_7 приніс з холодильника надпиту бутилу горілки та налив дві чарки, а після вживання алкоголю ОСОБА_7 пішов будити двох чоловіків, які спати у кімнаті. Далі, зі слів обвинуваченого, вони продовжили спілкування, пили горілку вчотирьох, коли ОСОБА_10 вирішив ввімкнути на своєму телефоні музику. Далі ОСОБА_6 та невідомий йому чоловік знову пішли спати в іншу кімнату. Після чого, ОСОБА_7 запропонував ОСОБА_10 відпочити, на що останній повідомив про необхідність їхати додому, бо його чекає дружина. Обвинувачений все ж таки ліг відпочити, однак потерпілий ОСОБА_7 почав його будити і звати до себе, однак обвинувачений відмовився, оскільки оцінив ці дії, як домагання, у зв`язку із чим, виникла сварка, і потерпілий ОСОБА_7 почав кричати, іншим двом чоловікам, щоб вони вставали і били обвинуваченого. ОСОБА_10 повідомив, що не пам`ятає як відбувалась бійка, однак коли він прийшов до тями, то побачив, в своїй руці ніж, який він в паніці викинув і вибіг з будинку на вулицю, попрямувавши до себе до дому. Обвинувачений зазначив, що наносив інкриміновані йому тілесні ушкодження потерпілим лише з метою самозахисту.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 , показав суду, що 23.10.2018 року він із знайомими перебував вдома у ОСОБА_11 , за адресою: АДРЕСА_3 , коли ОСОБА_7 в стані алкогольного сп`яніння вийшов за цигарками, а повернувся вже разом із обвинуваченим ОСОБА_10 . Потерпілий пояснив, що ОСОБА_10 та ОСОБА_7 пішли до кухні вживати спиртні напої та згодом покликали їх з ОСОБА_11 за стіл. Через деякий час, як показав потерпілий ОСОБА_6 , вони з ОСОБА_11 лягли відпочити, оскільки перебували в стані сильного алкогольного сп`яніння. ОСОБА_6 пояснив суду, що крізь сон почув, як ОСОБА_7 та ОСОБА_10 почали кричати і між ними розпочалась сутичка нібито через телефон, який ОСОБА_10 хотів вкрасти у ОСОБА_7 .

Потерпілий ОСОБА_6 , прокинувся від криків та хотів їх розборонити, сів скраю на дивані, посередині був ОСОБА_11 , ОСОБА_7 сидів в кріслі дуже наляканий, а обвинувачений ОСОБА_10 кричав, що вони всі втрьох напали на нього, і він не розуміє чому. Перший удар ножем ОСОБА_7 у тулуб обвинувачений, зі слів ОСОБА_6 , наніс десь в бік, а йому ОСОБА_10 наніс ножем в ліву ногу (колінну чашечку). Після чого, обвинувачений ОСОБА_10 хотів нанести удар ОСОБА_11 , а ОСОБА_6 намагався вирвати в нього ніж лівою рукою, однак тримати лезо було боляче і поки ОСОБА_10 щось шукав, потерпілий ОСОБА_6 штовхнув обвинуваченого, взяв кросівки і вибіг за калитку. В подальшому потерпілому ОСОБА_6 послідовність дій не відома.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_7 , пояснив, що 23.10.2018 року, він зателефонував ОСОБА_10 , щоб домовились про зустріч, оскільки останній просив знайти йому квартиру. Їх зустріч відбулася по вул. Володарського біля кафе, де потерпілий запропонував поїхати до нього в гості та продовжити вживати алкогольні напої. Обвинувачений погодився, і прийшовши після обіду за адресою: АДРЕСА_3 , де в цей час перебував власник квартири ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , які спали в кімнаті. Всі вчотирьох вони вживали на кухні спиртні напої, а після того, як горілка закінчилась, всі пішли спати, щоб трохи протверезіти. Потерпілий ОСОБА_7 пояснив суду, що він сів у крісло в кімнаті і дивився телевізор. В процесі перегляду він заснув, і прокинувся, бо відчув як ОСОБА_10 лізе до нього в карман штанів за телефоном. Після чого почалася сварка, оскільки потерпілого обурила поведінка ОСОБА_10 і ОСОБА_7 почав виганяти обвинуваченого, на що останній почав кричати, що всіх вб`є і дістав ніж, яким наніс перший удар у долоню, а другий в плече, після чого ОСОБА_10 ногою вдарив потерпілого в ребро. В цей час, зі слів ОСОБА_7 , ОСОБА_11 та ОСОБА_6 не спали та намагались вигнати ОСОБА_10 . В ході конфлікту ОСОБА_7 вибіг з квартири та став просити людей на вулиці викликати швидку та поліцію.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 , показав суду, що 23.10.2018 року він з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прийшли до нього додому приблизно після обіду за адресою: АДРЕСА_4 . Прийшовши додому, ОСОБА_6 та ОСОБА_11 лягали спати, а ОСОБА_7 пішов, повернувшись вже з обвинуваченим ОСОБА_10 . Вони принесли бутилу горілки, і всі стали її вживати на кухні. ОСОБА_11 пояснив, що він та ОСОБА_13 пішли спати в кімнату, а ОСОБА_7 із ОСОБА_10 залишились в кухні, де пробули біля години. Крізь сон свідок почув, як ОСОБА_7 просив обвинувачуваного не лазити по карманам та йти додому, зайшовши до кімнати потерпілий сів на крісло, а ОСОБА_10 зайшов вже з ножем, яким почав махати і всі прокинулися. Свідок зауважив, що спочатку обвинувачений намагався дотягнутись до нього, однак ОСОБА_6 зупинив ніж рукою і порізався, а ОСОБА_7 в той час вибіг на вулицю, викликати поліцію. ОСОБА_10 побіг за ним, а свідок та ОСОБА_6 намагалися заспокоїти ОСОБА_10 , просили залишити квартиру, але він відмовлявся йти. Таким чином, свідок пояснив, що в ході конфлікту ОСОБА_10 наніс удари ножем ОСОБА_7 по тулубу та ОСОБА_6 в ногу та руку.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_14 , показала, що вона перебуває з обвинуваченим у цивільному шлюбі. Так, 23.10.2018 року о 14.50 годині свідок зателефонувала ОСОБА_10 , який повідомив, що знаходився вдома. В 16.15 год., коли ОСОБА_14 приїхала додому, обвинуваченого там не було. Свідок дуже хвилювалась і періодично дзвонила обвинуваченому, а приблизно о 20.00 год. вечора ОСОБА_10 подзвонив сам і сказав, що не може дійти додому, оскільки не розуміє де знаходиться. ОСОБА_14 показала, що обвинувачений повернувся додому о 21.00 годині, весь брудний, із раною на голові, пояснивши, що в нього стався конфлікт із ОСОБА_7 через гроші і його через це побили троє чоловіків. При цьому свідок одразу взяла речі ОСОБА_10 , щоб випрати їх.

ОСОБА_14 пояснила суду, що 24.10.2018 року після того, як повернулась з роботи, до неї прийшли працівники поліції та затримали ОСОБА_10 , якого зі слів свідка били у відділенні поліції, у зв`язку із чим вона зверталась до ДБР, однак кримінальне провадження за вказаними нею фактами нанесення обвинуваченому тілесних ушкоджень було закрито.

Не дивлячись на не визнання обвинуваченим ОСОБА_10 своєї вини у вчиненні інкримінованих йому злочинів, його вина у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 121, ч.1 ст. 125 КК України, підтверджується дослідженими під час судового розгляду наступними доказами.
Так, відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, складеного старшим слідчим Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_15 від 23.10.2018 року, встановлено, що 23.10.2018 року близько 15:00 годин невстановлена особа перебуваючи за адресою: АДРЕСА_4 , спричинала тілесні ушкодження ОСОБА_7 .
Згідно заяви від 23.10.2018 року, вставновлено, що гр. ОСОБА_16 , надала добровільну згоду поліцейським на проведення огляду її домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 .
Відповідно до копії витягу інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна номер 146033005, від 20.11.2018 року, сформормованою слідчим ОСОБА_17 за адресою: АДРЕСА_4 , встановлено, що відомості відсутні.
Згідно протоколу огляду, складеного слідчим Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_18 від 23.10.2018 року, за участі двох понятих та спеціаліста встановлено, що предметом огляду була квартира АДРЕСА_2 , під час якого вилучено: мобільний телефон золотого кольору з написом «Huawei»; паспорт для виїзду за кордон; слід бурого кольору із дверей в кімнаті №1; слід бурого кольору з крісла в кімнаті №2; слід бурого кольору з підлоги з кімнати №2; 4 СПУ з чарок; 3 СПУ із додатком у вигляді ілюстративної таблиці.
Згідно до протоколу пред`явлення особи для впізнання, складеного старшим слідчим Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_19 від 24.10.2018 року за участю двох понятих, встановлено, що свідок ОСОБА_11 серед пред`явлених осіб впізнав чоловіка під №3, який розмахував ножем у нього в квартирі АДРЕСА_4 . Відповідно до протоколу по порядку за №3 був розміщений гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання, складеного старшим слідчим Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_19 від 24.10.2018 року за участю двох понятих, встановлено, що потерпілий ОСОБА_6 серед пред`явлених осіб впізнав чоловіка другого з право на ліво, який 23.10.2018 року спричинив йому удар ножем та наніс тілесні ушкодження ОСОБА_7 . Відповідно до протоколу під №2 знаходився гр. ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, складеного слідчим СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_20 від 24.10.2018 року за участі двох понятих, встановлено, що потерпілий ОСОБА_7 серед осіб на фотознімках впізнав чоловіка, зображеного на фото під номером 4, який 23.10.2018 року наніс йому проникаюче ножове поранення в область грудної клітини зліва. Відповідно додатку до вказаного протоколу під №4 мається зображення - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до заяви від 24.10.2018р., встановлено, що ОСОБА_14 добровільно видала речі, які належать ОСОБА_10 , а саме: куртку двохстронню (з однієї сторони синя, з іншої чорна), джинси синього кольору, мобільний телефон марки «LG», дані речі знаходились за адресою АДРЕСА_5 .
Згідно протоколу огляду предметів від 29.10.2018 року, які відповідно до її заяви від 24.10.2018 року, добровільно видала свідок ОСОБА_14 , встановлено, що об`єктом огляду були:
- куртка чоловіча, з балонової тканини, двостороння з однієї сторонни синього кольору з другого чорного кольору, на рукавах манжети в смужку синього та в білого кольору. Куртка яка знаходилась у використані,застібається на блискавку. На куртці відсутні порізи, бруд, рідина бурого кольору;

- джинси чоловічі, синього кольору з потертостями, які знаходились у використанні, на джинсах відсутні порізи, бруд, рідина бурого кольору;

- мобільний телефон марки «LG» в корпусі чорного кольору, на передній панелі одна кнопка з літерою «С». Мобільний телефон знаходився у використані. Також є дві кнопки у вигляді слухавки, одна червоного кольору, друга сірого кольору. Мобільний телефон на дві сім.карти також передбачено мікро SD. При зняті задньої панелі виявлено акумулятор, на внутрішній панелі ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 разом з сім.карткою. При включені мобільного телефону було встановлено, що особистий номер мобільного оператора «МТС» НОМЕР_3 .Вищезазначені речі було упаковано в пакет синього кольору та опечатано печаткою для пакетів Центрального відділу поліції. Мобільний телефон було упаковано в файл та опечатано печаткою для пакетів Центрального відділу поліції. Додана фото таблиця на 3-х арк.

Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складеного слідчим СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_21 від 24.10.2018 року, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано о 18:00год. 24.10.2018р.

Так, відповідно до протоколу огляду предметів, складеного слідчим СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_21 від 25.10.2018 року, було оглянуто мобільний телефон марки «Експлей» TV240 чорного кольору, який був вилучений в ході особистого обшуку ОСОБА_10 , під час затримання у порядку ст.208 КПК України.

Згідно до ухвали слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_22 від 27.10.2018 року відносно ОСОБА_10 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до висновку експерта №1213 від 28.11.2018 р., встановлено, що у гр-на ОСОБА_7 , 1985 р.н. мають місце тілесні пошкодження у вигляді проникаючого сліпого колото-різаного поранення передньої поверхні грудної клітки зліва в проекції 5 міжребер`я, без пошкоджень внутрішніх органів, множинних колото-різаних ран в ділянці лівої пахвової западини, в ділянці лівого підребер`я, основи долонної поверхні першого пальця правої кисті, задньої поверхні лівого плеча, які могли утворитися від дії будь-якого колюче-ріжучого предмета, не виключено клинком ножа. Дані тілесні пошкодження могли утворитися від не менш ніж п`яти ударних дій будь-яким колюче-ріжучим предметом, не виключено незадовго до звернення у лікарню 23.10.2018 р. По ступеню тяжкості дані тілесні пошкодження відносяться: проникаючого сліпого колото-різаного поранення передньої поверхні грудної клітки зліва в проекція 5 міжребр`я, без пошкоджень внутрішніх органів до категорії тяжких тілесних пошкоджень за ознакою небезпеки для життя; множинних колото - різаних ран в ділянці лівої пахвової западини, в ділянці лівого підребер`я, основи долонної поверхні першого пальця правої кисті, задньої поверхні лівого плеча до легких тілесних пошкоджень, що призвели до короткочасного розладу здоров`я. При нанесені тілесних пошкоджень взаєморозташування потерпілого та нападника (нападників) змінювалось. Судово-медичних даних про місцезнаходження потерпілого ОСОБА_7 (в кріслі або в іншому місці) не мається.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту, складеного старшим слідчим Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_19 03.11.2018 року із долученим до нього відеозаписом на DVD диску, переглянутому в судовому засіданні, встановлено, що по прибуттю за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_7 у присутності понятих пояснив, що 23.10.2018 року йому зателефонував ОСОБА_23 та запропонував зустрітись на вул. Володарського. Далі після обіду вони взяли пляшку горілки та поїхали до ОСОБА_11 додому за адресою: АДРЕСА_3 . Коли потерпілий із ОСОБА_24 зайшли в помешкання, ОСОБА_11 та ОСОБА_6 спали, а вони випили грам 150 горілки. Після чого ОСОБА_7 розбудив ОСОБА_11 та ОСОБА_6 та вони почали разом розпивати спиртні напої. Далі ОСОБА_11 та ОСОБА_6 знову пішли спати, а вони двоє залишись на кухні. Пізніше ОСОБА_7 відправив ОСОБА_23 додому, а сам приліг на кріслі поспати, однак прокинувся від того, що хтось лізе в праву кишеню, у зв`язку із чим, ОСОБА_7 зробив зауваження ОСОБА_10 , що і стало причиною сварки та бійки. ОСОБА_7 повідомив, що сидів на кріслі зліва, а ОСОБА_11 та ОСОБА_6 лежали на дивані. В цей момент ОСОБА_10 , який стояв обличчям перед ОСОБА_7 , наніс правою рукою (кулаком) удар в ліву сторону обличчя (скроню) та правою ногою - у ліве нижнє ребро потерпілому. ОСОБА_7 піднявся до ОСОБА_10 , і вони стояли відстані менше 1 метру один від одного, однак в цей момент в нього руках різко з`явився ніж і він почав махати перед ОСОБА_7 ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , які спали на дивані, прокинулись від почутого та пересіли на інший диван поряд із кріслом. Перший поріз ОСОБА_7 отримав при спробі правою рукою зупинити рухи ножем ОСОБА_10 , а два інші удари, за показами ОСОБА_7 , прийшлись на ліву верхню частину грудної клітки та плече.

Далі ОСОБА_10 , попрямував на кухню, і зупинився за дверима зліва, повернувшись обличчям до холодильника, в цей момент ОСОБА_7 швидко вибіг повз нього, взявши лише куртку. Коли ОСОБА_7 біг по вулиці, зустрів дівчину, яку попросив викликати поліцію. Згідно показів, ОСОБА_7 , ОСОБА_10 також біг за ним, однак на великій відстані. До протоколу слідчого експерименту додано фото таблицю на 7-ми аркушах.

Відповідно до протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, складеного старшим слідчим Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_21 23.10.2018р., встановлено, що 23.10.2018 року близько 15.00 год. невстановлена особа, перебуваючи за адресою м. Миколаїв, вул. Севастопольська, 12 нанесла тілесні ушкодження ОСОБА_6 .
Відповідно до заяви від 25.10.2018 року, ОСОБА_6 добровільно видав слідчому Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_21 джинси синього кольору з плямами бурого кольору, на яких, нижче коліна в області голені, наявний поріз.
Згідно протоколу огляду предмету, складеного старшим слідчим Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_19 від 29.10.2018 року, із фото таблицею на 2-х аркушах, встановлено, що предметом огляду були джинси чоловічі, синього кольору, на яких наявні є плями рідини бурого кольору та поріз на передній стороні лівої штанини джинс в області голені розміром 1 см.Х 0,3мм., поріз тканини тонкий та просочений рідиною бурого кольору. При проведені огляду вищезазначені джинси було упаковано в пакет синього кольору та опечатано печаткою для пакетів Центрального відділу поліції та постановою старшого слідчого Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_19 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0004100.
Згідно довідки від 24.10.2018р. №1120, виданої МЛШМД, встановлено, що ОСОБА_6 має інфіковані різані рани лівої кісті, лівої голені.

Крім того, відповідно до висновку експерта від 05.11.2018 року №1154 у гр. ОСОБА_6 встановлені тілесні пошкодження у вигляді саден пальців

кисті, поверхневої рани лівої голені. Характеристика саден та рани, а саме, лінійна форма,

рівні края та гострі кінці вказують на те, що вони утворились від дії якогось колючо-

ріжучого предмета типу клинка ножа та по ступеню тяжкості дані тілесні пошкодження відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень. Взаєморозташування потерпілого та нападника під час нанесення тілесних ушкоджень могло змінюватись. Пошкодження на пальцях лівої кисті є характерними для самооборони, коли останній хватався за ніж нападника. Ушкодження в області лівої голені не протирічать показам ОСОБА_6 .

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту, складеного старшим слідчим Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_19 03.11.2018 року, доданого разом із фото таблицею на 3-х аркушах, встановлено, що у присутності двох понятих, потерпілий ОСОБА_6 пояснив, що 23.10.2018 року він перебував за адресою: АДРЕСА_4 зі своїм знайомим ОСОБА_11 . Коли він спав на дивані, почув як хтось відчиняє двері і побачив, як заходить незнайомий чоловік, як потім він дізнався це був ОСОБА_25 . Після чого відчув як хтось лазить в нього по карманам, однак ОСОБА_6 швидко скинув телефон за диван, щоб ніхто його не взяв. Він встав, в цей час біля нього на кріслі лежав ОСОБА_7 , який також викрикнув, що ОСОБА_23 лазить у нього по карманам і схопив його. ОСОБА_6 хотів їх розняти, щоб не відбулася бійка. Однак, ОСОБА_10 достав ніж і загнав всіх трьох в кут, щоб вони не змогли вийти і ОСОБА_10 сказав, що буде всіх різати. ОСОБА_7 сів на окреме крісло зліва, а ОСОБА_11 та ОСОБА_6 на диван. Потерпілі намагались його заспокоїти, однак обвинувачений ОСОБА_10 почав ходити по кімнаті та махати ножем в різні сторони, потім він різко підійшов до ОСОБА_6 , який сидів справа на дивані, присів на бильце дивану, що знаходилось попереду ОСОБА_6 , та правою рукою наніс один удар ножем в нижню частину лівої ноги (гомілка) і витягнув ніж.
Далі ОСОБА_11 почав казати, що ОСОБА_10 пішов з його квартири, а ОСОБА_7 в цей час сидів на кріслі мовчки. ОСОБА_6 встав, щоб пошукати взуття, і в цей час ОСОБА_10 замахнувся правою рукою на ОСОБА_11 , однак ОСОБА_6 схопив ніж лівою рукою за лезо і намагався витягти його з рук обвинуваченого, однак швидко відпустив, бо відчув сильний біль. Коли ОСОБА_10 підвівся, почав ходити по кімнаті і шукати взуття та всім наказав його шукати, бо почне різати. В процесі пошуків, ОСОБА_10 підійшов до ОСОБА_7 , та правою рукою наніс йому удар ножем в ліву верхню частину грудної клітки, на що ОСОБА_7 різко встав та вибіг з кімнати на вулицю.
Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту, складеного старшим слідчим Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_19 03.11.2018 року, доданого разом із фото таблицею на 3-х аркушах, встановлено, що у присутності двох понятих, свідок ОСОБА_11 пояснив, що перебував за місцем свого мешкання: АДРЕСА_3 , де в ході конфлікту ОСОБА_10 , розмахуючи ножем, погрожував всіх вбити та наніс удар по тулубу ОСОБА_7 , а ОСОБА_6 намагаючись вихопити ніж, схопив лезо, порізався та отримав удар ножем від ОСОБА_10 по руці та нозі.
Згідно заяви від 23.10.2018 року, встановлено, що ОСОБА_11 , просив не проводити відносно нього перевірку щодо нанесення йому тілесних ушкоджень, оскільки претензій останній не має.

Так, статтею 9 Конституції України визначено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.
Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_10 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження. Дії обвинуваченого ОСОБА_10 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 121 та ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, небезпечне для життя в момент заподіяння та умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень.
Проаналізувавши безпосередньо отримані у судовому засіданні показання потерпілих ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , а також свідка ОСОБА_11 , які є послідовними, детальними та досліджені під час судового розгляду письмові докази, суд приходить до висновку, що підстав для їх неврахування, а також визнання неналежними чи недопустимими сторонами не наведено, і судом не встановлено, вони є переконливими, логічними, послідовними та такими, що узгоджуються між собою і у своїй сукупності є достатніми для встановлення судом усіх обставин кримінального правопорушення, які підлягають встановленню відповідно до вимог, передбачених ст. 91 КПК України, та жодним чином не спростовуються будь-якими іншими обставинами.
При цьому, суд вважає відсутніми об`єктивні підставі вважати можливим напад обвинуваченого ОСОБА_10 на потерпілих з метою захисту, а тому критично ставиться до показів обвинувачуваного і вважає їх спрямованими на пом`якшення його покарання та відповідальності за вчинення тяжкого злочину, та злочину невеликої тяжкості, що дає змогу суду відкинути будь-які сумніви щодо правильної кваліфікації дій обвинуваченого саме за ч.1 ст.121, ч.1 ст.125 КК України.
Крім того, судом 21 червня 2019 року було постановлено ухвалу, з метою перевірки доводів обвинуваченого ОСОБА_10 щодо незаконних методів ведення досудового розслідування працівниками поліції і доручено провести відповідну перевірку Державному бюро розслідувань у м. Миколаєві.

Так, згідно наданих відомостей т.в.о. директора ОСОБА_26 від 20.02.2020 року, Другим слідчим відділом слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого в місті Миколаєві, здійснювалось досудове розслідування за фактом застосування працівниками правоохоронних органів заборонених методів слідства відносно обвинуваченого ОСОБА_10 , за результатами якого кримінальне провадження № 0004100 від 09.07.2019 року було закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, так як доводи ОСОБА_10 не знайшли свого об`єктивного підтвердження.

Таким чином, доводи обвинуваченого ОСОБА_10 щодо отримання ним тілесних ушкоджень від працівників поліції свого підтвердження не знайши.

Отже, суд критично відноситься до показань обвинуваченого ОСОБА_10 в частині заперечення умислу щодозаподіяння тяжких та легких тілесних ушкоджень потерпілим у вказаному кримінальному провадженні з метою самозахисту.

Відповідно до загальних засад кримінального провадження, а саме вимог ст. 7 та ч. 1 ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.
Згідно до вимог ч. 4 ст. 95 КПК України суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він отримав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу.
Враховуючі вказані принципи і засади кримінального судочинства, твердження обвинуваченого щодо самозахисту спростовуються отримагими показами потерпілих і свідка, допитаних беспосередньо у судовому засіданні, у зв`язку із чим, суд вважає таку позицію ОСОБА_10 спробою пом`якшити покарання за вчинені ним кримінальні провадження.
З урахуванням наведеного суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючі кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення дійшов до впевненого висновку поза розумним сумнівом, що діяння, які вчинені ОСОБА_10 дійсно мали місце, в його діях наявний склад кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.125 КК України.
Відповідно до позиції, викладеної у рішенні ЄСПЛ «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року, складовими елементами принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд, відповідно до положень ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують його покарання.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_10 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.121, ч.1 ст.125 КК Україн, які відповідно до положень ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів невеликої тяжкості та тяжких злочинів, санкція якого зокрема за ч.1 ст. 121 КК України, передбачає покарання у виді позбавлення волі.
Крім того, дослідивши дані про особу обвинуваченого ОСОБА_10 судом встановлено, що останній згідно вимоги ДІАЗ МВС України в Миколаївській області від 25.10.2018 року вих. № 15769/50/8-17 раніше судимий, неодружений, згідно відомостей завідуючого диспансерно-поліклінічним відділенням Миколаївського обласного наркологічного диспенсеру ОСОБА_27 від 05.11.2018р. №7036 на обліку наркологічному диспансері не перебуває, згідно довідки в.о. головного лікаря МОПЛ№1 ОСОБА_28 на обліку в психіатричній лікарні обвинувачений не перебуває.
Відповідно до копії виписки із медичної карти стаціонарного хворого №5013, ОСОБА_10 має діагноз: сахарний діабет 1 тип, а відповідно відомостей начальника ДУ Казанківської ВК №93 ОСОБА_29 від 22.03.2018 року, обвинувачений характеризується посередньо, у колективі засуджених скритний, брехливий, дружні стосунки підтримує з особами різної спрямованості.
Згідно довідки Миколаївського обласного центру обліку бездомних громадян від 17.07.2018р, встановлено, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в даному центрі.
Крім того, як вбачається з довідки про звільнення № 014168 від 27.04.2018 року, ОСОБА_30 звільнився по кінцю строку покарання 27.04.2018 року.
Обставини, що пом`якшують покарання судом не встановлені. Суд не враховує як обставину, що пом`якшує покарання часткове визнання вини з боку ОСОБА_10 з наступних підстав. Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження. (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 жовтня 2018 року у справі № 559/1037/16-к)
Однак, під час судового розгляду ОСОБА_10 не надав показів щодо способу та механізму завдання тілесних пошкоджень потерпілим, а тому суд таке визнання вини не може розцінюватися як щире та реальне.
Разом із тим, при призначенні покарання, суд бере до уваги заяву потерпілого ОСОБА_7 про відсутність у нього матеріальних та моральних претензій до ОСОБА_10 , однак не може розглянути його клопотання щодо примирення з обвинуваченим, оскільки кримінальне правопорушення, яке встановлено судом відповідно до вимог ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких, що не відповідає вимогам, зазначеним у ст. 46 КК України.
Відповідно до положень ст. 67 КК України обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_10 , судом не встановлено.
Таким чином, враховуючи позицію ОСОБА_10 щодо не визнання своєї провини у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, дачі суперечливих показів щодо обставин кримінальних правопорушень, що на думку суду, свідчить про відсутність усвідомлення обвинуваченим суспільно небезпечних наслідків його діяння, а тому і відсутність розкаяння ОСОБА_10 , у вчиненні тяжкого злочину та злочину невеликої тяжкості. При цьому, під час судового розгляду, обставин, що пом`якшують покарання обвинувачуваного ОСОБА_10 судом не встановлено, натомість наявні відомості свідчать про те, що ОСОБА_10 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 121 КК України лише через декілька місяців після звільнення з місць позбавлення волі, де відбував покарання за вчинення умисного корисливого злочину, що на думку суду свідчить про відсутність у ОСОБА_10 критичного ставлення до своїх дій, а також належних висновків щодо виправлення та усвідомлення наслідків вчинення ним кримінальних правопорушень.
Згідно досудової доповіді, складеної старшим інспектором Центрального РВ філії ДУ " Центр пробації" в Миколаївській області ОСОБА_31 від 22.03.2019 року, встановлено, що беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, не має постійного місця проживання, засобів для існування, вживає алкогольні напої, хворий на туберкульоз,уповноважений орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк не можливе та становить високу небезпеку для суспільства(у томі числі окремих осіб).
Отже, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд насамперед виходить із ступеню тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та враховує підвищену суспільну небезпеку даних кримінальних правопорушень, при цьому, суд не може залишити поза увагою висновки органу пробації і той факт, що обвинувачений, ніде не працює, раніше неодноразово судимий, а тому приходить до переконання, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_10 і попередження вчинення ним нових злочинів можливо тільки в умовах ізоляції від суспільства, та вважає, що останньому має бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки саме таке покарання, на думку суду, буде найбільш необхідним і достатнім для його виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів.
На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність призначити ОСОБА_10 , покарання за ч.1 ст. 121 КК України у вигляді позбавлення волі строком та за ч.1 ст. 125 КК України, які на думку суду, будуть необхідними і достатніми для його виправлення і попередження вчинення нових злочинів.
При призначенні остаточного покарання обвинуваченому ОСОБА_10 суд вважає за необхідне застосувати вимоги ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.
Строк відбування покарання ОСОБА_10 слід відраховувати з моменту його фактичного затримання відповідно до протоколу затримання особи, складеного слідчим СВ Центрального ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_21 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, тобто з 18 год. 00 хв. 24 жовтня 2018 року.
Відповідно до ч. 3 ст. 377 КПК України якщо обвинувачений, що тримається під вартою, засуджений до позбавлення волі, суд лише у виняткових випадках з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право змінити йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою. Враховуючи особу обвинуваченого та встановлені під час кримінального провадження обставини, суд не вбачає підстав для зміни застосованого до ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили на інший. У зв`язку з цим, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до обвинуваченого ОСОБА_10 відповідно до ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 травня 2020 року до набрання вироком законної сили - залишити без змін.
На підставі ч.5 ст.72 КК України, у строк відбування покарання ОСОБА_10 слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення у період з 24 жовтня 2018 року по день набрання вироком законної сили включно із розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
Крім того, прокурором Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , в інтересах Департаменту фінансів Миколаївської міської ради 30.11.2018 року до обвинуваченого ОСОБА_10 заявлено цивільний позов про відшкодування вартості витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, витрачені Миколаївською міською лікарнею швидкої медичної допомоги на лікування потерпілого ОСОБА_7 у сумі 4577грн. 38 коп.

Відповідно до ст.1166 ЦПК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.
Заявлений прокурором Миколаївської місцевої прокуратури № 1 ОСОБА_4 , в інтересах Департаменту фінансів Миколаївської міської ради 30.11.2018 року, цивільний позов про відшкодування вартості витрат закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення, витрачені Миколаївською міською лікарнею швидкої медичної допомоги на лікування потерпілого ОСОБА_7 у сумі 4577грн. 38 коп., відповідно до ст.1166 ЦК України, підлягає задоволенню в повному обсязі.
Речовий доказ відповідно до постанови слідчого СВ Центрального ВП ГУ у Миколаївській області ОСОБА_19 від 29.11.2018 року, а саме джинси потерпілого ОСОБА_6 , передані до камери речових доказів Центрального ВП повернути ОСОБА_6 , як належному власнику.
Процесуальні витрати по справі відсутні.
З урахуванням викладеного, керуючись ст. ст. 100, 129, 368, 370 - 374, 394 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
ОСОБА_10 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121, ч.1 ст.125 КК України та призначити йому покарання:
- за ч.1 ст. 121 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 6 - ть (шість) років,
- за ч.1 ст. 125 КК України у вигляді штрафу, у розмірі 50-ти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесяти) гривень.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_10 покарання у вигляді 6-ти (шести) років позбавлення волі.
Строк початку відбуття покаранняОСОБА_10 слід відраховувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 18 години 00 хвилин 24.10.2018 року.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України, у строк відбування покарання ОСОБА_10 слід зарахувати строк його попереднього ув`язнення у період з 24 жовтня 2018 року по день набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за день позбавлення волі.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_10 відповідно до ухвали Центрального районного суду м. Миколаєва від 08 травня 2020 року до набрання вироком законної сили - залишити попереднім.
Речові докази у кримінальному провадженні №0004100, після набрання вироком законної сили, а саме: джинси, надані потерпілим ОСОБА_6 повернути ОСОБА_6 .
Стягнути з ОСОБА_10 на користь держави в особі Миколаївської міської ради кошти в сумі 4577, 38 (чотири тисячі п`ятсот сімдесят сім) гривень (тридцять вісім) копійок.
На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.
Роз`яснити обвинуваченому право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження, а також право заявляти клопотання про доставку в судове засідання суду апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1