Справа № 522/6574/20
Провадження № 1-кс/522/6312/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 квітня 2020 року місто Одеса
Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси - ОСОБА_1 , розглянувши клопотання представника власника майна ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000515 від 19.11.2014 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, про скасування арешту майна -
В С Т А Н О В И В:
Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси із клопотанням про скасування арешту, мотивуючи наступним.
Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 04.02.2015 року накладено арешт на заставне майно ПАТ АБ «Порто-Франко», зокрема на майнові права на квартиру під будівельним АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 з метою збереження речового доказу.
Адвокат вважає, що на даний час відпала потреба у накладенні арешту, так як ОСОБА_2 повністю здійснив оплату боргу перед банком.
Представник власника майна до судового засідання не з`явився, та його неявка не перешкоджає розгляду так як про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.
Прокурор до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.
Розглянувши клопотання, дослідивши надані документи слідчий суддя прийшов до висновку про наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Частиною 2 ст.170 КПК України встановлено, що метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.
Згідно із ч.ч.6, 7 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, які перебувають у власності або володінні, користуванні, розпорядженні підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів;2) спеціальної конфіскації;3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до загальних засад кримінального провадження, не може бути привілеїв чи обмежень у процесуальних правах, передбачених цим Кодексом, за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних чи інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, громадянства, освіти, роду занять, а також за мовними або іншими ознаками.
Крім цього, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.
Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.
Із вказаного вбачається, що слідчий суддя у рамках кримінального провадження повинен вирішувати тільки ті питання, які поставлені йому на вирішення, і на підставі наданих сторонами кримінального провадження документами.
У даному разі, слідчий суддя критично ставиться до посилань адвоката про можливість скасування арешту саме слідчим суддею, та в межах Приморського району міста Одеси. Як зазначено в клопотанні, арешт був накладений слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Одеси ще у лютому 2015 року. В той же час, засвідченої копії ухвали про накладення арешту, представником власника майна до клопотання не долучено, як і не долучено підтверджень, що справді кримінальне провадження у рамках якого накладено арешт, наразі знаходиться на стадії досудового розслідування і розслідується в межах територіальної юрисдикції Приморського районного суду м. Одеси. Крім іншого, варто звернути на суттєві недоліки самого клопотання, а саме, у одній частині зазначено про те, що це скарга в порядку ст. 303 КПК України, однак в посиланні на норми закону, адвокат зазначає зовсім інші статті Кримінального процесуального кодексу України.
З урахуванням специфічного статусу слідчого судді, який не має права самостійно збирати докази, у разі їх не надання сторонами, прихожу до висновку, що клопотання є необґрунтованим, належним чином не вмотивованим, не відповідає вимогам Кримінального процесуального кождексу, а тому задоволенню не підлягає.
На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 170-174 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання представника власника майна ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0000515 від 19.11.2014 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 209 КК України, про скасування арешту майна залишити без задоволення.
Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на дану ухвалу слідчого судді може бути подано під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя:

29.04.2020