Справа № 308/3508/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судових засідань - ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову начальника відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління державного бюро розслідувань розташованого у м. Львові, що поширює свою діяльність на Закарпатську область прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 від 17.03.2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000287 від 03.09.2019 року,-

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою на постанову начальника відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління державного бюро розслідувань розташованого у м. Львові, що поширює свою діяльність на Закарпатську область прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 від 17.03.2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000287 від 03.09.2019 року, яку обґрунтовує наступним.

17 березня 2020 року скаржником отримано рекомендованим листом №657 постанову про відмову у визнанні потерпілим у кп 0000287 від 03.09.2019 року за ознаками ч.2 ст. 364 КК України.
Із вказаної постанови вбачається, що посадові особи Ужгородської міської ради разом з іншими невстановленими особами зловживали службовим становищем при виділенні та розпорядженні земельними ділянками на території м. Ужгорода.
13.03.2020 р. до Прокуратури Закарпатської області надійшло клопотання захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 щодо визнання його потерпілим та проведення впізнання з громадянами ОСОБА_6 і ОСОБА_7 .Вказане клопотання мотивоване тим, що рішенням Ужгородської міської ради від 19 грудня 2014 року №1583 «Про затвердження та відмову у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» ОСОБА_4 надано у приватну власність земельну ділянку ділянки кадастровий номер :31:001:0272 площею 0, 1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , зі змісту скарги слідує, що згідно протоколів допиту даною земельною ділянкою вартістю 400 000,00 грн. обманним шляхом заволоділа у змові група осіб, а саме: заступник Ужгородського міського голови ОСОБА_6 та його дружина ОСОБА_8 , чим заподіяли ОСОБА_4 матеріальної шкоди.

Постанова про відмову у визнанні потерпілим від 13.09.2019 року обґрунтована тим, що клопотання про визнання потерпілим є передчасне, оскільки досудове розслідування у даному кримінальному провадженні триває, з отже у ході кп можуть бути отримані нові докази в т.ч. і про наявність підстав для зміни кваліфікації, його закриття чи прийняття іншого процесуального рішення.

З вказаною постановою скаржник не погоджується, вважає таку незаконною та передчасною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав.

На думку скаржника постанова про відмову у визнанні потерпілим від 17.03.2020р. не базується на ст. 55 КПК щодо підстав визнання потерпілим з тих підстав, що кп №0000287 від 03.09.2019 року розпочате саме за заявою ОСОБА_4 від 20.08.2019 року про вчинення відносно нього кримінального правопорушення, а тому в даному випадку залучення його у кримінальне провадження та подання окремої заяви про залучення ОСОБА_4 до кримінального провадження для набуття ним відповідних прав та обов`язків не вимагається, такі виникають саме з моменту подання заяви.

Крім того заявник вказує на те, що прокурором залишилось нерозглянутим клопотання скаржника про проведення впізнання з потерпілим ОСОБА_4 за фотознімками та ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , оскільки досудовим розслідуванням не встановлено, якими саме посадовими особами вчинено даний злочин.

З огляду на те, що вказане рішення слідчого про відмову у визнанні його потерпілим скаржник вважає таким, що не ґрунтується на вимогах закону, просить скасувати вказану вище постанову, видати потерпілому ОСОБА_4 пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого в порядку ч. 2 ст. 55 КПК України, визнати протиправною бездіяльність щодо не розгляду клопотання потерпілого ОСОБА_4 від 13.03.2020 року в частині проведення впізнання у встановлені ст. 220 КПК строки та зобов`язати прокурора розглянути клопотання в частині проведення впізнання.

В судове засідання скаржник та його представник не з`явилися, однак адвокат ОСОБА_3 подав до суду заяву про розгляд скарги у їх відсутності.

Представник Прокуратури Закарпатської області в судове засідання не з`явився, хоч був належним чином повідомлений про дату та час розгляду скарги, про причину неявки суд не повідомив.

Вивчивши зміст скарги, дослідивши додані до неї письмові докази, слідчий суддя приходить до наступного.

В судовому засіданні на підставі наявних матеріалів встановлено, що в слідчими територіального управління державного бюро розслідувань розташованого у м. Львові, що поширює свою діяльність на Закарпатську область прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000287 від 03.09.2019 року від 30.03.2018 року, яку порушено на підставі заяви ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення за ознаками злочину за ч.2 ст. 364 КК України, зокрема зловживання службовим становищем посадовими особи Ужгородської міської ради разом з іншими невстановленими особами при виділенні та розпорядженні земельними ділянками на території м. Ужгорода.
З матеріалів скарги слідує, що 13.03.2020 року адвокат ОСОБА_3 подав до прокуратури Закарпатської області клопотання в інтересах ОСОБА_4 про визнання ОСОБА_4 потерпілим у даному кримінальному провадженні та проведення з останнім впізнання за фотознімками з громадянами ОСОБА_6 та ОСОБА_7
17.03.2020 року потерпілий отримав рекомендованим листом постанову начальника відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління державного бюро розслідувань розташованого у м. Львові, що поширює свою діяльність на Закарпатську область прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 від 17.03.2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000287 від 03.09.2019 року.
Зі змісту вказаної постанови слідує, що підставою для відмови у задоволенні клопотання про визнання потерпілим у даному кримінальному провадженні слугувала передчасність клопотання і та обставина, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не закінчене і в ході його розслідування можуть бути отримані нові докази.
З вказаною постановою скаржник не згідний, що слугувало підставою для її оскарження в судовому порядку.

Відповідно до ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку передбаченого цим Кодексом.

Згідно ст. 55 КПК фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, є потерпілим у кримінальному провадженні. Права та обов`язки потерпілого виникають з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.

Ч. 1 вказаної норми закону визначено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушення завдано моральної шкоди.

Фактично, шкода це об`єктивна категорія, що являє собою ті зміни, які настали в майновому, фізичному, психічному, моральному стані особи внаслідок вчинення злочину.

Під час судового розгляду потерпілий бере участь у безпосередній перевірці доказів, підтримує обвинувачення в суді у випадку відмови прокурора від підтримання державного обвинувачення, висловлює свою думку стосовно призначення покарання обвинуваченому, а також при вирішенні питання про за- стосування примусових заходів медичного або вихов- ного характеру.

В основі набуття фізичною чи юридичною особою статусу потерпілого у кри-мінальному провадженні лежить одночасна сукупність таких умов: фактичної (завдання кримінальним правопорушенням відповідної шкоди) та формальної (подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого). Перевірка, розгляд та вирішення такої заяви законом не передбачаються, тому статусу потерпілого особа набуває автоматично за наявності вказаних вище умов.

Поняття видів шкоди, що можуть бути завдані потерпілому, визначається з ура-хуванням положень цивільного і кримінального права. При визначенні шкоди як підстави для визнання особи потерпілим необхідно виходити із того, що шкода має бути безпосередньо спричинена особі кримінальним правопорушенням. Також необхідно враховувати, що факт заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням може бути остаточно встановлений лише обвинувальним вироком суду. Таким чином, на момент визнання особи потерпілим необхідно виходити із презумпції заподіяння шкоди кримінальним правопорушенням, враховуючи достатні дані про такий факт.

При цьому для визнання особи потерпілим достатньо спричинення особі якогось одного із перелічених видів шкоди, хоча кримінальне правопорушення, як правило, спричиняє кілька видів шкоди. Набуття особою процесуального статусу потерпілого здійснюється лише на підставі вільного волевиявлення особи, яке відбувається в активній формі. Процесуальною формою такого волевиявлення може бути: подання особою заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення, яка підлягає внесенню до ЄРДР та служить передумовою для початку досудового розслідування; подання заяви про залучення її до провадження як потерпілого, яка підлягає обов`язковому прийняттю і реєстрації. Така заява має містити дані про потерпілого (фізичну чи юридичну особу), кримінальне провадження, до якого вона має бути залучена, зазначення і обґрунтування підстав для набуття статусу потерпілого, чітко висловлене клопотання про залучення її до кримінального провадження як потерпілого. Заява подається до органу чи посадової особи, яка в даний момент здійснює кримінальне провадження: під час досудового розслідування до слідчого чи прокурора, а під час судового провадження до суду. За відсутності волевиявлення на визнання особи потерпілим у кримінальному провадженні така особа не може бути визнана потерпілим. У разі необхідності вона може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

Як вже попередньо встановлено судом, кримінальне провадження № 0000287 від 03.09.2019 рокупорушено на підставі заяви ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення за ознаками злочину за ч.2 ст. 364 КК України, зокрема зловживання службовим становищем посадовими особи Ужгородської міської ради разом з іншими невстановленими особами при виділенні та розпорядженні земельними ділянками на території м. Ужгорода.

З доданої до матеріалів справи копії заяви ОСОБА_4 про вчинення кримінального правопорушення від 20.08.20209 року вбачається, що скаржник вказує на те, що рішенням Ужгородської міської ради від 19 грудня 2014 року №1583 «Про затвердження та відмову у затвердженні проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок» ОСОБА_4 надано у приватну власність земельну ділянку ділянки кадастровий номер :31:001:0272 площею 0, 1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 . Зі змісту скарги слідує, що згідно протоколів допиту даною земельною ділянкою вартістю 400 000,00 грн. обманним шляхом заволоділа у змові група осіб, а саме: заступник Ужгородського міського голови ОСОБА_6 та його дружина ОСОБА_8 , чим заподіяли ОСОБА_4 матеріальної шкоди.

Надаючи оцінку доводам скаржника ОСОБА_4 щодо заподіяння йому шкоди, слідчий суддя виходить із наступного.

У відповідності до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 41 «Конституції України» визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону.
Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Примусове відчуження об`єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об`єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.
З огляду на те, що права потерпілого визначають обсяг та межі його дозволеної і гарантованої поведінки у кримінальному провадженні і відповідно широкий обсяг прав, якими наділяється потерпілий, покликані забезпечити його активну участь у кримінальному провадженні, що, у свою чергу, необхідне для повного виконання завдань кримінального провадження, визначених у ст. 2 КПК, гарантоване законом право потерпілого подавати докази слідчому, прокурору, слідчому судді, суду покликане забезпечити його активну участь у доказуванні, тому суд приходить до переконання, що визнання ОСОБА_4 потерпілим у вказаному кримінальному провадженні гарантує повний та всебічний розгляд наведених скаржником фактів вчиненого кримінального правопорушення.

Вивчивши вимогу клопотання щодо зобов`язання органу досудового слідства розглянути клопотання скаржника про проведення впізнання з потерпілим ОСОБА_4 за фотознімками та ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , слідчий суддя виходить із наступного.

З доданого до матеріалів скарги супровідного листа прокурора ОСОБА_9 № 15-1854/19 вих. 636 вбачається, що останнім зазначено про винесення постанови від 17.03.2020 року щодо вирішення поданих клопотань про визнання потерпілим та проведення впізнання за фотознімками.

Разом з тим при ознайомленні зі змістом оскаржуваної постанови, слідчим суддею встановлено, що така не містить жодних відомостей сприводу вирішення клопотання в частині проведення впізнання за фотознімками.

На підставі викладеного вище слідчий суддя приходить до висновку, що скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 24, ч.1-2 ст. 40,55, 94 ч. 1,ст. 303, 304,306, 307 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу задовольнити.

Скасувати постанову начальника відділу організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими територіального управління державного бюро розслідувань розташованого у м. Львові, що поширює свою діяльність на Закарпатську область прокуратури Закарпатської області ОСОБА_5 від 17.03.2020 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000287 від 03.09.2019 року.

Зобовязати прокурора (слідчого), у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження № 0000287 від 03.09.2019 року,розглянути клопотання захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_3 щодо проведення впізнання з громадянами ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та прийняти обґрунтоване процесуальне рішення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1