Номер провадження: 11-кп/813/991/20
Номер справи місцевого суду: 521/4697/19
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря с/з ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2019 року, у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 19 серпня 2017 року за №0000740, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Березівка, Одеської області, громадянина України, українця, який є ФОП ОСОБА_8 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 366; ч. 2 ст. 191 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 13 грудня 2019 року прокурору повернуто обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 19 серпня 2017 року за №0000740, відносно ОСОБА_8 обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 366; ч. 2 ст. 191 КК України.

Прийняте рішення суд обґрунтував тим, що обвинувальний акт не відповідає вимогам статей 109 та 291 КПК України, а саме: прокурор не конкретизував у змісті пред`явленого обвинувачення щодо ОСОБА_8 точний час виготовлення ОСОБА_8 акту приймання будівельних робіт або відомості щодо неможливості встановлення часу вчинення злочину. Також в обвинувальному акті, не зазначені конкретні та відокремлені обставини, які б вказували на наявність злочинної змови між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Не наведено, де саме відбувались зустрічі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 відсутні посилання яким чином вони домовлялись, як наполягає слідство, про видачу службовою особою завідомо підробленого офіційного документу. Крім того, дії підозрюваного ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 366 КК України, мають кваліфікуючи ознаки: - «вчинене у співучасті», у зв`язку з чим в обвинувальному акті є посилання, що співучасником ОСОБА_8 був ОСОБА_9 , однак ОСОБА_9 не є учасником даного кримінального провадження та посилання на вчинення останнім кримінального правопорушення в такому випадку є передчасним та необґрунтованим, таким, що протирічить вимогам ст. 17 КПК України.

Не погодившись з рішенням суду, прокурор відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржувану ухвалу скасувати та призначити новий судовий розгляд обвинувального акту в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги обґрунтував тим, що суд першої інстанції безпідставно зазначив про відсутність в обвинувальному акті конкретизації часу вчинення злочину, відсутність конкретних та відокремленних обставин, які б вказували на наявність злочинної змови між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , не зазначення де саме відбувались зустрічі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , відсутність посилань, яким чином вони домовлялись про видачу службовою особою завідомо підробленого офіційного документу, а також не зазначено мотив вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину та не вказано причинний зв`язок між діями обвинуваченого і злочинними наслідками.

Також, прокурор вважає безпідставним посилання суду на неправильну правову кваліфікацію дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 27, ч.1 ст. 366 КК України без кваліфікуючої ознаки - вчинене у співучасті.

На думку прокурора, обвинувальний акт повністю відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, а суд першої інстанції повернув обвинувальний акт по формальним та надуманим підставам.

Захисник ОСОБА_10 надав заперечення на апеляційну скаргу прокурора, вважає її необґрунтованою, а ухвалу суду першої інстанції законною, посилаючись на те, що прокурором не наведено жодних вагомих підстав для скасування ухвали.

При цьому захисник зазначив, що обвинувальний акт не містить належного формулювання обвинувачення, що порушує право ОСОБА_8 на захист, тому суд першої інстанції обґрунтовано повернув обвинувальний акт прокурору.

Захисник ОСОБА_10 у судове засідання апеляційного суду не з`явився, однак враховуючи надані заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в яких захисник просив у задоволенні апеляційної скарги відмовити, апеляційний суд вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу прокурора без участі захисника.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи апеляційної скарги, дослідивши обвинувальний акт, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з п.3 ч. ст.314 КПК України, у підготовчому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Частиною 4 ст.110 КПК України встановлено, що обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст.291 КПК України.

Згідно положень п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт повинен містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини (далі Суд) у справі «Камасінскі проти Австрії» (рішення від 19 грудня 1989 року) та у справі «Абрамян проти Росії» (рішення від 09 жовтня 2008 року) зазначив, що у тексті підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення. Крім того, Суд зазначив, що положення підпункту «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (див.: рішення від 25 березня 1999 р. у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», № 25444/94, п. 52; рішення від 25 липня 2000 р. у справі «Матточіа проти Італії», № 23969/94, п. 58; рішення від 20 квітня 2006 р. у справі «І.Н. та інші проти Австрії», № 42780/98, п. 34).

Справедливість під час провадження у справі необхідно оцінювати, беручи до уваги розгляд справи в цілому (див. рішення від 1 березня 2001 р. у справі «Даллос проти Угорщини», № 29082/95, п. 47). Крім того, право бути поінформованим про характер і причини обвинувачення потрібно розглядати у світлі права обвинуваченого мати можливість підготуватися до захисту, гарантованого підпунктом «b» п. 3 ст. 6 Конвенції (див. зазначені рішення у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції», п. 54, а також «Даллос проти Угорщини», п. 47).

Формулювання обвинувачення повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) кримінального правопорушення, форму вини, мотив і мету його вчинення, обставини, які впливають на ступінь тяжкості кримінального правопорушення тощо.

Правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті кримінального закону, а й точне формулювання у тому числі і об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України.

З обвинувального акту відносно ОСОБА_8 вбачається, що в ньому викладені фактичні обставини вчинених обвинуваченим злочинів з правовою кваліфікацією.

Між тим, як обґрунтовано зазначив суд першої інстанції, обвинувальний акт, всупереч положенням п. 5) ч. 2 ст. 291 КПК України, не містить точного часу виготовлення ОСОБА_8 акту приймання будівельних робіт.

Так, з обвинувального акту (а.с. 6) вбачається, що у лютому 2015 року, більш точний час та дату встановити не надалося можливим, знаходячись на своєму робочому місці за адресою: АДРЕСА_2 за допомогою оргтехніки (комп`ютера і принтера) склав завідомо неправдивий офіційний документ.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 не містить повного формулювання обвинувачення, а саме точного часу виготовлення підробленого офіційного документу або відомостей щодо неможливості встановлення часу вчинення злочину.

Крім того, судом першої інстанції було встановлено, що в обвинувальному акті стосовно ОСОБА_8 , міститься посилання, що співучасником ОСОБА_8 був ОСОБА_9 , однак, ОСОБА_9 не являється учасником даного кримінального провадження.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що обвинувальний акт містить неправильну правову кваліфікацію дій ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 27, ч.1 ст. 366 КК України, тобто вчинення злочину у співучасті, оскільки посилання на вчинення ОСОБА_9 злочину є передчасним та необґрунтованим, та таким, що протирічить вимогам ст. 17 КПК України.

Також апеляційний суд погоджується з висновком суд першої інстанції про те, що в обвинувальному акті відсутні конкретні та відокремлені обставини, які б вказували на наявність злочинної змови між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , а також не наведено, де саме відбувались зустрічі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , яким чином вони домовлялись про видачу службовою особою завідомо підробленого офіційного документу.

Оцінюючи викладені обставини апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що під час розгляду вказаної категорії справ необхідно обов`язково зазначати та встановлювати, які дії обвинуваченим були вчинені із зазначенням причинного зв`язку між діями обвинуваченого і злочинними наслідками, що у даному випадку органом досудового розслідування не виконано, оскільки, як формулювання обвинувачення, так і виклад фактичних обставин кримінального правопорушення вказаного не містять.

Зазначені недоліки обвинувального акту та його невідповідність положенням ст.291 КПК України є суттєвими і перешкоджають призначити судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_8 в суді першої інстанції.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції, повертаючи прокурору обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 , врахував положення Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими, у кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, правової кваліфікації, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення права на справедливий судовий розгляд.

Враховуючи те, що обвинувальний акт відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 366; ч. 2 ст. 191 КК України не відповідає вимогам п.5 ч.2 ст.291 КПК України, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов до обґрунтованого висновку про необхідність повернення обвинувального акту прокурору для усунення недоліків.

Частиною 3 ст.407 КПК України встановлено, що за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право:

1) залишити ухвалу без змін;

2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

За таких обставин, апеляційний суд дійшов висновку про необґрунтованість апеляційної скарги прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_7 , у зв`язку з чим вважає за необхідне залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.

Керуючись статтями 291, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 532 КПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.

Ухвалу Приморського районного суду м. Одеса від 13 грудня 2019 року про повернення прокурору обвинувального акту з додатками у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР 19 серпня 2017 року за №0000740, відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 27, ч. 1 ст. 366; ч. 2 ст. 191 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4