У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ "03" червня 2020 р.

Слідчий суддя Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 про продовження строків досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000180 від 04.12.2018 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365-2, ч. 2 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в :

Слідчий СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді із зазначеним клопотанням.
Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що до Київської місцевої прокуратури № 4 надійшла заява від ОСОБА_5 про те, що державний реєстратор зловживаючи своїми повноваженнями з метою отримання неправомірної вигоди, здійснив протиправні реєстраційні дії відносно майна, яке належить особі похилого віку, а саме ОСОБА_5 , 1951 року народження, що спричинило тяжкі наслідки.

Крім того, допитано у якості потерпілого ОСОБА_5 який показав, що народився у 1951 році, є інвалідом ІІ групи, 16.07.2007 уклав іпотечний договір № 3.07071396 у ЗАТ «Міжнародний іпотечний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Платинум Банк».

Листом № 10/2411-Л від 20.03.2018 ПАТ «Платинум Банк» повідомив йому, що між старим кредитором (ПАТ «Платинум Банк») та новим кредитором ( ОСОБА_6 ) було укладено Договір № 115К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, Договір № 115і про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, за яким старий кредитор (ПАТ «Платинум Банк») 20.03.2018 відступив шляхом продажу новому кредитору ( ОСОБА_6 ) права вимоги до позичальника за іпотечним договором № 3.07071396 від 16.07.2007.

Так, 02.04.2018 ОСОБА_5 отримав поштове відправлення 678, яке містило лист-вимогу від 21.03.2018 № б/н від ОСОБА_6 , яка повідомила йому про той факт, що вона є новим кредитором за іпотечним договором № 3.07071396 від 16.07.2007 і що очікує на отримання усіх платежів за даним іпотечним договором на власні рахунки (були зазначені у листі-вимозі).

На зазначену вимогу від 21.03.2018 № б/н було надано відповідь від 03.05.2018 № б/н. Відповідь на вимогу містила посилання на норми закону та чітку аргументацію щодо неможливості процедури звернення стягнення на майно (квартира, яка була передана в іпотеку).

Також, 22.11.2018 ОСОБА_5 отримав поштове відправлення 368 в якому був лист-вимога про виселення із приміщення від 16.11.2018 підписаний начебто представником ОСОБА_6 М.М. Яременко.

У листі-вимозі про виселення ОСОБА_5 було повідомлено, що з 14.11.2018 право власності на квартиру АДРЕСА_1 належить ОСОБА_6 , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень Філії комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» м. Києва, індексний номер: 44036532.

При перевірці цієї інформації ОСОБА_5 стало відомо що відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно дійсно його нерухоме майно, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_2 на підставі рішення державного реєстратора ОСОБА_7 (філія КП Київської обласної ради "Готово" м. Києва), індексний номер: 44036532 від 14.11.2018 р. підстава виникнення права власності зазначена, як: копія вимоги про усунення порушень, серія та номер: Б/Н, виданий 21.03.2018, видавник: ОСОБА_8 ; рекомендоване повідомлення про вручення, серія та номер: Б/Н, виданий 04.10.2018, видавник: ПАТ «Укрпошта»; копія вимоги про усунення порушень, серія та номер: Б/Н, виданий 21.03.2018, видавник: ОСОБА_6 ; рекомендоване повідомлення про вручення, серія та номер: Б/Н, виданий 04.10.2018, видавник: ПАТ «Укрпошта»; договір про відступлення прав вимоги № 115і, серія та номер: 365, виданий 20.03.2018, видавник: ПН КМНО ОСОБА_9 ; іпотечний договір № 3.07071396, серія та номер: 2374, виданий 16.07.2007, видавник: ПН КМНО ОСОБА_10 .

Так, державний реєстратор ОСОБА_7 , за попередньою змовою групою осіб умисно та свідомо вчинив протиправні дії, що призвело до тяжких наслідків (втрати нерухомого майна особою з інвалідністю похилого віку).

Крім того, 03 червня 2014 року прийнято Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого, як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (№1304-VII). Відповідно ст. 1 цього Закону, протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; 2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); Відповідно ст. 3 цього Закону, цей Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. Відповідно ст. 4 цього Закону, Протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Відповідно нерухоме майно ОСОБА_5 , яке знаходиться за адресою АДРЕСА_2 та вибуло з його приватної власності проти волі повністю підпадає під силу дії вищезазначеного Закону який є чинним станом на дату вчинення протиправних реєстраційних дій державним реєстратором.

Окрім того, відповідно до ст. 20 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"

Про подання/отримання заяви на проведення реєстраційних дій державний реєстратор невідкладно повідомляє власника об`єкта нерухомого майна, щодо якого подано заяву.

Порядок подання заяв у сфері державної реєстрації прав та повідомлення власника об`єкта нерухомого майна про подані заяви визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до п. 11-1. Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень ЗАТВЕРДЖЕНО постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 року № 553).

Так про подання заяви державний реєстратор невідкладно з моменту отримання такої заяви за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав повідомляє власника об`єкта нерухомого майна, щодо якого подано заяву.

Повідомлення власника об`єкта нерухомого майна здійснюється державним реєстратором у разі наявності в Державному реєстрі прав відомостей про електронну адресу власника як адреси для зворотного зв`язку шляхом надсилання на таку електронну адресу інформації в електронній формі про тип заяви, її реєстраційний номер, дату та час подання, прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові заявника з накладенням кваліфікованого електронного цифрового підпису.

Дія цього пункту не поширюється на випадки державної реєстрації прав у результаті вчинення нотаріальної дії за умови вчинення відповідної нотаріальної дії за безпосередньої участі власника об`єкта нерухомого майна, державної реєстрації права власності на підставі свідоцтва про право на спадщину або державної реєстрації припинення обтяження речових прав на нерухоме майно на підставі договору довічного утримання чи спадкового договору

Таким чином державний реєстратор ОСОБА_7 здійснив реєстраційні дії без згоди ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 в результаті яких, він як особа похилого віку, з ІІ групою інвалідності позбавлений єдиного житла, стягнення якого без його згоди заборонено Законом, а саме квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що належить йому на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Деснянської районної у місті Києві державної адміністрації 08.09.2003, згідно з розпорядженням (наказом) від 08.07.2003 №1167.

У зв`язку із чим, є достатні підстави вважати, що особами вжито заходів, які були спрямовані на протиправне заволодіння квартирою загальною площею 51,1 кв.м, житлова площа 30,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить особі похилого віку, маючого ІІ групу інвалідності, а саме ОСОБА_5 .

Вісімнадцяти місячний строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні закінчується 04 червня 2020 року, а завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим, оскільки необхідно провести ряд слідчих, розшукових та процесуальних дій, а саме: встановити та допитати державного реєстратора філії КП Київської обласної ради «Готово» ОСОБА_7 ; встановити та допитати в якості свідка нового кредитора за договором відступлення права вимоги ОСОБА_6 ; витребувати копії (скановані копії) реєстраційної справи № 000, які знаходяться у володінні Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації); призначити судову оціночно-будівельну експертизу; при необхідності, виконати інші слідчі дії.

Оскільки виконати зазначені процесуальні дії в півторарічний строк раніше не виявилось можливим, завершити досудове розслідування у зазначеному кримінальному провадженні та провести у повному обсязі вказані вище процесуальні дії можливо у разі продовження строку досудового розслідування.
У судове засідання слідчий не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив клопотання задовольнити та розглянути за його відсутності.
Вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.
Згідно з п. 3 абз. 2 ч. 1 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить вісімнадцять місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину.
Під час судового розгляду клопотання встановлено, що слідчим відділом Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві розслідується кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000180 від 04.12.2018 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365-2, ч. 2 ст. 190 КК України.
Згідно зі ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 365-2 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від п`яти до восьми років.
Відповідно до ч. 1 ст. 294 КПК України, якщо досудове розслідування злочину або кримінального проступку до моменту повідомлення особі про підозру неможливо закінчити у строк, зазначений в абзаці другому частини першої статті 219 цього Кодексу, вказаний строк може бути неодноразово продовжений слідчим суддею за клопотанням прокурора або слідчого, погодженого з прокурором, на строк, встановлений пунктами 1-3 частини другої статті 219 цього Кодексу.
У судовому засіданні встановлено, що строк досудового розслідування закінчується 04 червня 2020 року, однак, на даний час, у зазначений строк неможливо закінчити досудове розслідування, оскільки у кримінальному провадженні необхідно провести ще ряд слідчих дій, зокрема: встановити та допитати державного реєстратора філії КП Київської обласної ради «Готово» ОСОБА_7 , встановити та допитати в якості свідка нового кредитора за договором відступлення права вимоги ОСОБА_6 , витребувати копії (скановані копії) реєстраційної справи № 000, які знаходяться у володінні Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), призначити судову оціночно-будівельну експертизу, при необхідності, виконати інші слідчі дії.

Вказані обставини, що на даний час унеможливлюють закінчення досудового розслідування слідчий суддя визнає обґрунтованими, оскільки вони належним чином мотивовані слідчим в клопотанні.
На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000180 від 04.12.2018 року до шести місяців, підлягає задоволенню.
Керуючись ст. 219, 294, 295-1,309 КПК України, слідчий суддя,
постановив:

Клопотання слідчого СВ Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві ОСОБА_3 задовольнити.
Продовжити строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000180 від 04.12.2018 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365-2, ч. 2 ст. 190 КК України, до шести місяців, тобто до 04 грудня 2020 року.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: