Справа №766/883/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Херсонського ВП Головного управління Національної поліції в Херсонській області ОСОБА_3 про арешт майна,

встановила:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням в якому просить накласти арешт на відеореєстратор у вигляді дзеркала заднього виду, в якому знаходиться Micro SD 16 gb, які було вилучено з переднього вітрового скла автомобіля ЗАЗ Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Обґрунтування клопотання:

17.01.2020 близько 21.15 год. по вул. 49 ХГД на перехресті з вул. А. Тарле в м. Херсоні, мав місце наїзд автомобіля ЗАЗ Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на пішохода ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внаслідок чого ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження.

В ході огляду з переднього вітрового скла автомобіля ЗАЗ Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 , було вилучено відеореєстратор у вигляді дзеркала заднього виду, в якому знаходиться Micro SD 16 gb.

За вказаним фактом розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000196 від 18.01.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу:

18.01.2020 винесено постанову про визнання відеореєстратора у вигляді дзеркала заднього виду, в якому знаходиться Micro SD 16 gb речовими доказами та встановлене місце зберігання в матеріалах кримінального провадження.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги ч.2 п.1 ст. 167 КПК України, відеореєстратор у вигляді дзеркала заднього виду, в якому знаходиться Micro SD 16 gb, слід вважати майном, яке зберегло на собі сліди злочину.

Слідчий у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив клопотання розглянути у його відсутність. Зазначив, що клопотання підтримує у повному обсязі.

Мотивація суду:

Дослідивши надані до клопотання документи, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.2 ст.171 КПК України клопотання про арешт майна, серед іншого, має містити підстави і мету відповідно до положень статті 170цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, перелік і види майна, що належить арештувати, документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування та розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

Частиною 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, зокрема, повинен врахувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу) та наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчий у клопотанні як мету накладення арешту на відеореєстратор, послався на збереження його як речового доказу. Проте, виходячи із викладу обставин щодо ролі відеореєстратора, як речового доказу та диспозиції ч.1 ст.286 КК України, відеореєстратор не є речовим доказом в розумінні ст.98КПК України.

Незрозуміло які сліди злочину може містити на собі відеореєстратор задля визнання його в порядку ст. 98 КПК України речовим доказом.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини 1 ст.173КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170цього Кодексу.

Слідчим не було доведено ні необхідності арешту відеореєстратора, ні наявності зазначених ризиків, а тому слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про накладення арешту.

Керуючись ст.ст. 170-173, України,слідчий суддя,

постановила :

Відмовити старшому слідчому СВ Херсонського ВП Головного управління Національної поліції в Херсонській області ОСОБА_3 в задоволенні клопотання про арешт на відеореєстратор у вигляді дзеркала заднього виду, в якому знаходиться Micro SD 16 gb, які було вилучено з переднього вітрового скла автомобіля ЗАЗ Lanos, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подання протягом п`яти днів апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1