Справа № 214/6089/19
1-кп/214/279/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю захисника ОСОБА_4

за участю обвинуваченої ОСОБА_5

за участю перекладача ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000091 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч.2 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченій строку тримання під вартою.

В обґрунтування клопотання зазначив наступне. Вважає, що обвинувачена ОСОБА_5 може продовжити злочинну діяльність, переховуватись від суду. При цьому зазначив, що обвинувачена не працює, характеризується негативно, на розгляді судів відносно неї знаходяться інші справи.

Обвинувачена у судовому засіданні заперечує проти продовження строку тримання під вартою. При цьому просить змінити запобіжний захід на домашній арешт.

У судовому засіданні захисник підтримала думку обвинуваченої..

Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 належить продовжити. При цьому суд враховує наступне.

Згідно ст.331 ч.3 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, віднесеного до тяжких злочинів, вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком від 6 до 10 років. У судовому засіданні обвинувачена підтвердила факт вилучення в неї наркотичних засобів, що є вагомим доказом на підтвердження пред`явленого їй обвинувачення. Також у судовому засіданні досліджені протоколи впізнань, на яких обвинувачену впізнають як особу, яка збуває наркотичні засоби та протокол контролю за вчиненням злочину, які є вагомими доказами.

Суд вважає, що остання з метою уникнення вказаного покарання, може безперешкодно змінити місце свого мешкання з метою ухилення від кримінальної відповідальності і покарання. Строк обраного під час досудового розслідування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою закінчується 17 лютого 2020 року. Судове провадження на даний час не завершене, докази по справі не досліджені. Суд приходить до переконання, що існують ризики передбачені ст. 177 ч.1 КК України, а саме, що обвинувачена може вчинити новий злочин. До такого висновку суд приходить з урахуванням тієї обставини, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, Інгулецьким районним судом м. Кривого Рогу розглядаються три справи відносно неї за вчинення різних злочинів.

Суд приходить до переконання, що обвинувачена, побоюючись засудження її до покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватись від суду в разі обрання до нєї більш м`якого запобіжного заходу.

Суд також приймає до уваги відомості про особу обвинуваченої, яка залишила місце свого колишнього проживання, офіційно не працює, співмешкає з чоловіком, який офіційно не працює. Вказані обставини свідчать про відсутність в неї міцних соціальних зв`язків.

Крім того, суд бере до уваги, що на даний час досліджений протокол затримання ОСОБА_5 та відеозапис цього затримання, на якому у особи вилучені документи на ім`я ОСОБА_5 , гроші, а також речовина рослинного походження зеленого кольору. Також у судовому засіданні досліджений додаток до протоколу слідчо-оперативної дії, з якого вбачається, що ОСОБА_5 передає особі пакетик, отримує він нього гроші. На переконання суду ці докази є вагомими на підтвердження причетності обвинуваченої до вчинення правопорушення, передбаченого ст. 307 ч.2 КК України.

Думку захисника та обвинуваченої про можливість зміни запобіжного заходу на більш м`який, суд вважає необґрунтованою.

Тому суд вважає, що доцільним є продовжити обвинуваченій ОСОБА_5 строк тримання під вартою. Суд приходить до переконання, що строк тримання під вартою обвинуваченій належить продовжити, згідно ст.197 КПК України, строком на 60 днів. Зважаючи на те, що юридичне значення ухвали про продовження строку тримання під вартою є в продовженні строку, який закінчується, то юридично значима дія цієї ухвали, починається з дня закінчення строку тримання під вартою, та вказані 60 днів необхідно відраховувати з 17 лютого 2020 року і продовжити строк тримання під вартою до 16 квітня 2020 року.

Керуючись ст.ст. 331, 369-372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 16 квітня 2020 року.

На ухвалу на протязі семи днів з дня її оголошення може бути подана апеляція до Дніпровського апеляційного суду.

Головуючий суддя: ОСОБА_1