Справа №-613/831/19 Провадження №-1-кп/613/178/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2019 року м. Богодухів
Богодухівський районний суд Харківської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові кримінальне провадження №0000055 від 25 січня 2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Братениця Богодухівського району Харківської області, українця, громадянина України, з повною загально-середньою освітою, одруженого, має малолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не судимого,

за ч.2 ст.286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_4 25 січня 2019 року близько 15 год. 30 хв., керуючи технічно-справним легковим автомобілем марки «ВАЗ-21011» д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, чим порушив вимоги п.2.1 "а" Правил дорожнього руху України, рухаючись по вул.Шевченка м.Богодухів Харківської області, в районі розташування будівлі магазину «Металобаза» за адресою: вул.Шевченка,19 м.Богодухів Харківської області, діючи зі злочинною самовпевненістю, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, але легковажно розраховуючи на їх відведення, у порушення п.12.3 Правил Дорожнього руху України, згідно яких «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди» втратив контроль над керованим автомобілем, не вжив негайних заходів для зменшення швидкості аж до зупинки та допустив наїзд на пішохода ОСОБА_5 . В результаті ДТП остання отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої тупої травми грудної клітини у вигляді множинних переломів ребер зі зміщенням, внутрішньо суглобового перелому правої лопатки, який ускладнився в своєму перебігу забоєм розривами паренхіми правої легені та правобічним гемопневматороксом, яке за ступенем тяжкості кваліфікується, як тяжке тілесне ушкодження за ознакою загрози для життя.

В діях ОСОБА_4 вбачаються невідповідності вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору, знаходилися в причинному зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся, пояснив, що 25 січня цього року він рухаючись на автомобілі ВАЗ-2101 по вул.Шевченка м.Богодухова, проїжджаючи перехрестя, скоїв наїзд на пішохода жінку, яка знаходилася на проїжджій частині дороги. Уточнив, що було слизько, він намагався уникнути зіткнення, але йому це не вдалося. Зазначив, що події відбувалися саме так як вказано в обвинувальному акті.

Потерпіла в судове засідання не з`явилася, надала заяву з проханням слухати справу за її відсутності. Зазначила, що претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого немає. Не заперечувала проти розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України, уточнила, що наслідки розгляду справи згідно даної статті їй відомі та зрозумілі. Просила обрати міру покарання обвинуваченому не пов`язану з реальним відбуттям покарання та не позбавляти його права керування транспортними засобами.

Під час судового розгляду судом було визнано недоцільним дослідження усіх доказів у справі стосовно фактичних обставин справи, викладених у обвинувальному акті, оскільки вони ніким не оспорюються, підсудним ОСОБА_4 повністю визнається вина та фактичні обставини справи, а сторони кримінального провадження не заперечували проти розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України. При цьому суд з`ясував, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих фактичних обставин справи, переконався у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.

Суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження і кваліфікує його дії за ст.286 ч.2 КК України.

При призначенні покарання ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, характеристику його особистості, яка полягає в тому, що він в силу ст.89 КК України не судимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває під профілактичним наглядом у лікаря нарколога, шкоду відшкодовано.

Обставинами, які пом`якшують покарання для підсудного, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання для підсудного, судом не встановлено.

Згідно досудової доповіді Богодухівського РВ з питань пробації, виправлення ОСОБА_4 можливе без позбавлення волі на певний строк або обмеження волі.
Призначаючи покарання, суд виходить з вимог ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а так само попередження вчинення нових злочинів як засудженими, та і іншими особами.
Проаналізувавши зазначені обставини, з метою досягнення цілей покарання, визначених ст.50 КК України, суд враховує поведінку обвинуваченого, який щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю злочину, враховує відсутність обставин, які обтяжують покарання, відсутність відомостей про притягнення обвинуваченого до адміністративної відповідальності за скоєння порушень ПДР раніше, вважає необхідним і достатнім, з метою його виправлення та попередження нових злочинів, призначити йому покарання в межах санкції статті закону, що передбачає відповідальність за скоєний ним злочин у виді позбавлення волі, із звільненням його від відбування призначеного покарання з іспитовим строком в порядку, передбаченому ст.75 КК України при здійсненні контролю за його поведінкою, відповідно до положень ст.76 КК України. Суд вважає за необхідне позбавлення права керування транспортними засобами відносно ОСОБА_4 не застосовувати, оскільки відповідно до наявних матеріалів, останній посвідчення водія не отримував, тому згідно положень п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд не вправі призначати покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами особі, яка не має права керувати транспортними засобами.
Також судом враховано положення п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", де зазначено, що "призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів". Суд вважає,що саме таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження скоєння ним нових злочинів.
Цивільний позов по справі не заявлявся.

Обговорюючи питання про відшкодування судових витрат, які складаються з витрат на проведення судово-автотехнічних експертиз, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати в сумі 6112 гривень 28 коп.

Долю речового доказу суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винним в скоєні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі ч.1, ч.3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації в цей орган, не виїждати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речовий доказ по справі: автомобіль марки ВАЗ-21011 д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходиться на майданчику тимчасового тримання транспортних засобів Богодухівського ВП ГУНП в Харківській області повернути власнику, скасувавши його арешт.

Стягнути з ОСОБА_4 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 , в доход держави, витрати за проведення судово-автотехнічних експертиз в сумі 6112 (шість тисяч сто дванадцять) гривень 28 (двадцять вісім) копійок.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду протягом 30 діб з моменту його проголошення через Богодухівський районний суд Харківської області.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя