Справа № 183/3759/18
№ 1-кп/183/277/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2020 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду кримінальне провадження №0000041 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Челек, Тайарикського району Самаркандської області, Узбекистан, громадянина України, з неповною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,
у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3

в с т а н о в и в:

26 лютого 2018 року приблизно об 11.00 годині, ОСОБА_3 знаходився по АДРЕСА_3 , з раніше знайомим йому ОСОБА_5 , і в цей момент у нього виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення майна, яке належить останньому, реалізуючи який одразу, тобто 26.02.2018 року, приблизно о 11 годин 05 хвилин, знаходячись за вказаною адресою, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи відкритий характер противоправних дій, передбачаючи і бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків ОСОБА_3 , підійшов до ОСОБА_5 та завдав йому два удари правою рукою по голові, від чого останній впав на землю, а ОСОБА_3 завдав ще п`ять ударів ногою по голові ОСОБА_5 , спричинивши своїми діями фізичну біль потерпілому, після чого ОСОБА_3 відкрито викрав з правої кишені штанів ОСОБА_5 мобільний телефон «Samsung S7262», вартістю 1079 гривень 40 копійок.

В подальшому, ОСОБА_3 з місця скоєння злочину втік, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винним себе у пред`явленому йому обвинуваченні визнав повністю підтвердивши, що зазначене в обвинувальному акті повністю відображає обставини скоєного ним злочину і жодної з них він не оспорює. Доповнив, що викрадений мобільний телефон він заклав до ломбарду за 300-400 грн., а гроші витратив на власні потреби. У скоєному щиро кається.
В судовому засіданні сторони не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд вважає недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

Таким чином, суд вважає, вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення встановленою і його дії належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднане з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує, що скоєний ним злочин відноситься до категорії тяжких, однак обставин, що обтяжують його покарання згідно ст. 67 КК України не встановлено.

Крім того, обвинувачений вину визнав повністю, є особою, що в силу закону не судима, на обліках у лікарів фтизіатра, нарколога, психіатра не перебуває (а.п.60,61,62), за місцем мешкання він характеризується задовільно (а.п.63), шкода завдана кримінальним правопорушенням відшкодована, потерпілий претензій до нього не має та на суворому покаранні не наполягає (а.п.46).

Щире каяття ОСОБА_3 суд враховує, як обставину, що пом`якшує його покарання.

Аналізуючи сукупність зазначених обставин, суд приходить до висновку, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, внаслідок чого, суд вважає необхідним призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, як було обґрунтовано запропоновано стороною обвинувачення, що буде співрозмірним та достатнім для досягнення мети покарання та запобігання вчиненню нових злочинів.
Під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню було проведено судово-товарознавчу експертизу №1131/18 вартість якої складає 300 гривень, які підлягають стягненню з обвинуваченого в силу вимог ч. 2 ст. 124 КПК України.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені підлягає вирішенню, згідно з положенням ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, а також всі обставини по справі, керуючись ст.ст. 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та призначити йому покарання у вигляді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язки не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця свого проживання, роботи, а також періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Речові докази:
- договір про надання фінансового кредиту під заставу №16.3821/0 від 26.02.2018 року - залишити в матеріалах справи.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати, пов`язані із залученням експерта, у сумі 300 гривень.

Копію вироку вручити обвинуваченому ОСОБА_3 , негайно.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Новомосковський міськрайонний суд протягом 30 днів лише з підстав, передбачених ч.3 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1