У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2019 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 06 грудня 2019 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 02 лютого 2020 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не працюючого, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, у кримінальному провадженні №0000384, зареєстрованому в ЄРДР 04 грудня 2019 року,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

встановив:

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" терміном до 02 лютого 2020 року.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника.

Вважає, ухвалу слідчого судді про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою незаконною, необґрунтованою та такою що підлягає скасуванню.

Зазначає, що висновку суду не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки ОСОБА_6 злочину не вчиняв, а докази на які слідчий посилається в обґрунтування підозри не є доказом нанесення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , які спричинили смерть останнього.

Крім того, звертає увагу, що підозра пред`явлена ОСОБА_6 є необґрунтованою та в її основу покладені покази свідків, які містять в собі суперечності.

Вказує, що ОСОБА_6 має на утриманні чотирьох неповнолітніх дітей, родину, постійне місце проживання, відповідно до ч.1 п.1 ст.89 КК України є особою яка не має судимості.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється в тому що, 04 грудня 2019 року ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, разом із ОСОБА_8 та ОСОБА_9 знаходились на території належного ОСОБА_9 домогосподарства, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно, наніс не менше шести ударів, зжатими в кулак, руками та ногами, в область грудної клітки та голови потерпілому ОСОБА_8 , заподіявши останньому тілесні ушкодження у вигляді травматичних розривів легенів, які призвели до розвитку пневмораксу та відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили смерть потерпілого.

04 грудня 2019 року о 22.50 год. ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208-213 КПК України.

05 грудня 2019 року о 17.10 год. ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Слідчим до суду подано клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , з метою запобігання спробам з боку підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають суттєве значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Задовольняючи клопотання слідчого слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, вагомість наявних доказів, а також тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим, послався на наявність ризиків, передбачених п.1,2,3,5 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобігання доведеним ризикам та прийшов до висновку про необхідність застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Слідчим суддею вірно зазначено в ухвалі про те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яке згідно ч.4 ст.12 КК України є тяжким злочином.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження доказами, а саме: витягом з ЄРДР №0000384 від 04 грудня 2019 року; даними протоколу огляду місця події від 04 грудня 2019 року; даними протоколів допиту свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 ; даними протоколу затримання ОСОБА_6 в порядку ст.208 КПК України від 04 грудня 2019 року; даними лікарського свідоцтва про смерть №392 від 05 грудня 2019 року щодо причин смерті ОСОБА_8 ; даними повідомлення ОСОБА_6 про підозру від 05 грудня 2019 року; показами ОСОБА_9 , допитаного в суді в якості свідка.

При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового слідства відносно ОСОБА_6 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що є значна ймовірність того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та слідства, оскільки підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який карається позбавленням волі на строк від семи до десяти років, знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають суттєве значення для встановлення всіх обставин кримінального правопорушення, оскільки підозрюваному може бути відомо місцезнаходження речових доказів, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, оскільки вони прямо вказують на ОСОБА_6 як особу, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення, вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити свою злочинну діяльність, оскільки ОСОБА_6 схильний до вчинення злочинів проти життя та здоров`я, двічі був засуджений за вчинення злочинів, передбачених ч.1 ст.122 КК України, що підтверджується даними вироків Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 20 січня 2010 року та від 21 лютого 2012 року.

Судом оцінено репутацію підозрюваного, а саме, те що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до десяти років, за місцем проживання характеризується негативно, зловживає спиртними напоями, 05 грудня 2019 року йому повідомлено про підозру у вчиненні двох кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 КК України у кримінальних провадженнях, зареєстрованих в ЄРДР 02 грудня 2019 року за №0000380 та за №0000382.

Вищезазначені обставини вказують на наявність ризиків передбачених п.1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та особу підозрюваного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, про які йдеться в поданій апеляційній скарзі, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 06 грудня 2019 року, якою до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 02 лютого 2020 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді