28.12.19
Справа № 635/9317/19
Провадження по справі №1-кп/635/1183/2019
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 грудня 2019 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

захисників ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
секретар судового засідання ОСОБА_7 ,
розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 194, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 263 КК України, ОСОБА_6 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 194, ч.3 ст. 185 КК України,-
В С Т А Н О В И В:
В провадженні Харківського районного суду Харківської області знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

В підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосування до обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк 60 діб.
В обґрунтування клопотання прокурором зазначено, що на теперішній час є необхідність продовження раніше обраного відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати.
Необхідність продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 обґрунтовується продовженням існування ризиків, передбачених п.п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України .
Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти продовження строку тримання його під вартою, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Зазначив, що має на утриманні маленьких дітей, у разі зміни запобіжного заходу буде дотримуватися покладених на нього обов`язків.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 у судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечував, просив застосувати до його підзахисного більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою. Зазначив, що прокурором в судовому засіданні не було доведено наявність жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, та не надано суду жодних доказів на продовження їх існування. Вказав, що його підзахисний раніше не судимий, є інвалідом 2 групи, соціально інтегрований, має родину. Крім того, вважав безпідставними посилання прокурора на тяжкість покарання, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України, оскільки вважає кваліфікацію інкримінованого обвинуваченим злочину, передбаченого ч. 2 ст.194 КК України, неправильною.
Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти продовження строку тримання його під вартою, просив застосувати до нього більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту. Зазначив, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, прокурором не доведені, що він бажає відшкодовувати спричинену шкоду, проте перебуваючи під вартою, він позбавлений такої можливості.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_3 у судовому засіданні проти задоволення клопотання прокурора заперечував, просив застосувати до його підзахисного більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 . Вказав, що звертаючись до суду з клопотанням про продовження строків тримання під вартою, прокурор має викласти обставини, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам. Разом з тим, прокурором в судовому засіданні не було доведено наявність жодного ризику, передбаченого ст. 177 КПК України, та не надано суду жодних доказів на продовження їх існування. Вказав, що його підзахисний раніше не судимий,на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має постійне місце проживання, з 2018 року перебуває в цивільному шлюбі із ОСОБА_9 , за місцем мешкання характеризується позитивно. Також позитивну характеристику на ОСОБА_6 надала Громадська організація «Товариство ветеранів АТО», членом якого він є. ОСОБА_10 як учасник бойових дій має нагороду «Учасника АТО» та нагороду «Учасника бойових дій». Крім того, бажає відшкодовувати витрати та збитки у цьому кримінальному провадження, для чого йому потрібно працювати.
Суд, вислухавши думку сторін кримінального провадження, приходить до висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , виходячи з наступного.
Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від слідства та суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілого, свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.
При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу суд повинен враховувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого ця особа обвинувачується, та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від суду чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справ «Ілійков проти Болгарії» Європейський суд з прав людини зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Так, при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу ОСОБА_6 та ОСОБА_5 суд бере до уваги, що останні обвинувачуються у вчиненні низки злочинів, в тому числі тяжких.
Суд також враховує характер та конкретні обставини вчинення ОСОБА_6 та ОСОБА_5 інкримінованих їм злочинів, наявність у останніх спеціальних навичок поводження зі зброєю та вибуховими пристроями, внаслідок проходження ними служби в Збройних силах України, те, що вчинення злочинів, в яких обвинувачуються ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , вчинені групою осіб, загально небезпечним способом, та відбувалися на території поблизу приміщення Люботинського професійного ліцею, а тому несли небезпеку для життя та здоров`я громадян.
Отже, враховуючи дані про особу обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , тяжкість покарання, що їм загрожує у разі визнання їх винуватим, характер та конкретні обставини вчинення інкримінованих їм злочинів, суд погоджується з доводами прокурора, що ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КК України продовжує існувати.
При цьому, надаючи оцінку можливості обвинуваченим переховуватися від суду, суд враховує, що саме внаслідок суспільної небезпечності дій обвинувачених є об`єктивні підстави вважати, що вони можуть переховуватися від суду, в тому числі з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого йому злочину.
Суд також погоджується із доводами прокурора щодо продовження існування у обвинуваченого ОСОБА_6 ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст. 177 УПК України, оскільки на теперішній час свідки по даному кримінальному провадженню не допитані. У разі обрання більш м`якого запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , існує висока вірогідність незаконного впливу на них з боку обвинуваченого, що може негативно вплинути на встановлення істини у кримінальному провадженні.
Також суд вважає, що у обвинуваченого ОСОБА_5 продовжує існувати ризик, передбачений п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки останній обвинувачується у вчиненні низки умисних злочинів, що свідчить про його схильність до вчинення правопорушень.
За таких обставин, суд не може погодитись з доводами сторони захисту щодо відсутності або втрати актуальності ризиків, які існували на час обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки ризик це подія, яка імовірно може настати за наявності певних підстав.
Об`єктивність існування зазначених підстав щодо ризиків вбачається з вищенаведених відомостей, а тому суд не може погодитись з доводами сторони захисту щодо дієвості інших запобіжних заходів ніж тримання під вартою.
В судовому засіданні не здобуто відомостей, які б безумовно свідчили про неможливість тримання обвинувачених під вартою, а також не отримано відомостей щодо інших обставин, які б переважали ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Посилання захисників на те, що обвинувачені мають родину, постійне місце проживання, позитивно характеризуються, є тими обставинами, які враховуються при застосуванні зміні, продовженні запобіжного заходу, вирішення питання про призначення покарання, однак не є безумовною підставою для застосування іншого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.
Доводи захисника ОСОБА_4 про те, що кваліфікація вчиненого злочину за ч.2 ст. 194 КК України, є неправильною, судом не приймаються, оскільки вказана обставина підлягає перевірки та оцінці судом в залежності від досліджених в судовому засідання доказів.
Враховуючи викладене, оцінивши в сукупності всі обставини, дані про особу обвинувачених, а також ту обставину, що розгляд судового провадження не розпочатий, суд вважає, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для продовження запобіжного заходу, продовжують існувати та виправдовують тримання обвинувачених під вартою.
Вищевказані обставини свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам та забезпечення виконання обвинуваченими їх процесуальних обов`язків шляхом застосування до обвинувачених більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 197, 199 КПК України, суд,-
У Х В А Л И В:
Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 задовольнити.
Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 194, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 263 КК України, продовжити на шістдесят днів - до 25 лютого 2020 року включно.
Строк тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 194, ч.3 ст. 185, ч.1 ст. 263 КК України, продовжити на шістдесят днів - до 25 лютого 2020 року включно.
У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_3 про зміну запобіжного заходу відмовити.
Копію ухвали вручити обвинуваченим, захисникам, прокурору.
Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а обвинуваченим - в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали суду.
Суддя ОСОБА_1