КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/1786/20
Провадження № 1-кс/488/284/20
Ухвала
Іменем України
03.07.2020 року м. Миколаїв
Слідчий суддя Корабельного районного суду м. Миколаєва - ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого СВ Корабельного ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 ,
розглянувши клопотання слідчого про арешт майна, -
в с т а н о в и в :
Слідчий звернувся до суду із відповідним клопотанням в межах досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 червня 2020 року за № 0000999 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.355 КК України.
В клопотанні порушується питання про накладення арешту на транспортний засіб марки «Mazda 6», сірого кольору, на іноземній реєстрації (Литва) з д.н.з. НОМЕР_1 , з номером кузова НОМЕР_2 , та дозволити зберігання вказаного транспортного засобу на території майданчика для тимчасового тримання транспортних засобів, який розташований за адресою: м. Миколаїв, вул. Лагерне поле, 5.
Згідно з клопотанням, 29 травня 2020 року приблизно о 08:30 годин, невстановлені особи, перебуваючи на території АГК «Металлург», який розташований неподалік пр. Корабелів, в м. Миколаєві, з погрозою застосування насилля, примушували до виконання цивільно-правових зобов`язань.
Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_4 повідомив про обставини вчиненого відносно нього кримінального правопорушення, та зазначив, що внаслідок протиправних дій невстановлених осіб, останні незаконно розпорядились належним йому транспортним засобом марки «Mazda 6», сірого кольору, на іноземній реєстрації (Литва) з д.н.з. НОМЕР_1 , з номером кузова « НОМЕР_2 », шляхом його продажу невстановленим особам, без його згоди.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 повідомив, що в період часу с 2012 року по грудень 2018 року, він працював на ТОВ «Агроленд», на посаді менеджера, та користувався транспортним засобом марки «Mazda 6», сірого кольору, на іноземній реєстрації (Литва) з д.н.з. НОМЕР_1 , з номером кузова « НОМЕР_2 », який належав директору підприємства ОСОБА_6 , та в квітні 2018 року, здійснював повторний в`їзд на територію України, так як закінчувався строк законного перебування на території України вказаного транспортного засобу. Крім того, ОСОБА_5 повідомив, що після звільнення вищевказаний транспортний засіб, залишився на ТОВ «Агроленд», однак у нього залишилася перекладена довіреність на автомобіль марки «Mazda 6», сірого кольору, на іноземній реєстрації (Литва) з д.н.з. НОМЕР_1 , з номером кузова « НОМЕР_2 ».
Допитаний в якості свідка ОСОБА_7 , який є співвласником ТОВ «Агроленд» та повідомив, про те, що транспортний засіб, марки «Mazda 6», сірого кольору, на іноземній реєстрації (Литва) з д.н.з. НОМЕР_1 , він разом зі своїм компаньйоном ОСОБА_8 продав чоловіку на ім`я ОСОБА_9 , що мало місце в липні 2019 року.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_10 повідомив, що 31.05.2020 року транспортний засіб марки «Mazda 6», сірого кольору, на іноземній реєстрації (Литва) з д.н.з. НОМЕР_1 , з номером кузова « НОМЕР_2 », він придбав в Корабельному районі м. Миколаєва, у невідомого чоловіка ромської національності.
Окрім цього, на думку органу досудового розслідування, в салоні вказаного автомобіля марки «Mazda 6», сірого кольору, на іноземній реєстрації (Литва) з д.н.з. НОМЕР_1 , з номером кузова НОМЕР_2 , могли зберегтися сліди кримінального правопорушення, а саме: біологічні сліди осіб, які вчинили кримінальне правопорушення та безпосередньо заволоділи зазначеним автомобілем.
Дослідивши письмові докази, додані до клопотання, слідчий суддя приходить до такого висновку.
Згідно зі статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції з прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, застосування арешту майна з метою його подальшої конфіскації майна або відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення буде відповідати вимогам ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції не просто за умови, якщо він формально ґрунтується на вимогах закону, але й за умови, що такий арешт у даній конкретній ситуації не порушує «справедливу рівновагу між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав осіб».
Відповідно до ст.170 ч.1 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
-збереження речових доказів;
-спеціальної конфіскації;
-конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
-відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно з ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування майном можливі у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, пересування, передачі майна.
Проте, всупереч вимогам ст. ст. 170, 171 КПК України, у клопотанні слідчого відсутні правові підстави та обґрунтування необхідності накладення арешту та не доведено існування ризиків, визначених у абзаці другому ч. 1ст. 170 КПК України, або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце, як і не обґрунтовано належним чином мету застосування такого заходу забезпечення в даному кримінальному провадженні до транспортного засобу марки «Mazda 6», сірого кольору, на іноземній реєстрації (Литва) з д.н.з. НОМЕР_1 , з номером кузова « НОМЕР_2 ».
Крім того, матеріали провадження не містять й будь-яких відомостей на обґрунтування того, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання в права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту.
Так, орган досудового розслідування звернувся з відповідним клопотанням про накладення арешту з посиланням на п.1 ч.2. ст.170 КПК, тобто саме з метою збереження речових доказів. Разом з тим сторона обвинувачення, на думку слідчого судді, не дотрималась вимог ст.98 КПК щодо критеріїв, яким мають відповідати речові докази. Так, дійсно, на майно може бути накладено арешт із метою збереження його як речового доказу, однак у матеріалах справи відсутня будь-яка інформація щодо визнання такого майна речовим доказом.
Звертаючись із клопотанням про арешт майна з метою забезпечення збереження речового доказу, слідчий (прокурор) першочергово має визнати майно, на яке він просить накласти арешт, речовим доказом у кримінальному провадженні шляхом винесення про це відповідної постанови, де має зазначити підстави визнання майна речовим доказом з огляду на положення ст.98 КПК.
Отже, майно, на яке накладається арешт згідно з п.1 ч.2 ст.170 КПК, повинне бути визнане доказом відповідно до вимог кодексу.
Всупереч вказаним вимогам, постанова про визнання вказаного автомобіля речовим доказом відсутня, і у судовому засіданні слідчий підтвердив, що така постанова не виносилася.
Також, слід відмітити, що зі змісту клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що події, які були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12 червня 2020 року за № 0000999 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.355 КК України, мали місце - 29 травня 2020 року. Орган досудового розслідування в своєму клопотанні від 02 липня 2020 року, просить накласти арешт на вказаний автомобіль з метою відшукування слідів, а саме: біологічних слідів осіб, які вчинили кримінальне правопорушення та безпосередньо заволоділи зазначеним автомобілем, які, на їх думку, могли зберегтися. Слідчий суддя вважає, що за сплином значного проміжку часу ймовірність відшукування таких слідів викликає сумніви та не виправдовує такий ступінь втручання в права і свободи особи, про який йдеться в клопотанні слідчого, завдяки чому може бути виконане завдання, для виконання якого останній звернувся до суду із відповідним клопотанням про накладення арешту.
Крім цього, 25 червня 2020 року ухвалою слідчого судді Корабельного районного суду м. Миколаєва вже було відмовлено в аналогічному клопотанні в межах даного кримінального провадження. Вказана ухвала не була оскаржена в апеляційному порядку. Інших доказів, відмінних від тих, що раніше розглядалися слідчим суддею та могли б вплинути на його висновки щодо доцільності та обґрунтованості накладення арешту на вказаний транспортний засіб, до даного клопотання слідчим не надано.
За такого, слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення даного клопотання.
Керуючись ст.ст.170, 173, ч.4 ст.107 КПК України, слідчий суддя

у х в а л и в :
В задоволенні клопотання т.в.о. заступника начальника СВ Корабельного ВП ГУ НП в Миколаївській області ОСОБА_3 про накладення арешту на транспортний засіб - автомобіль марки «Mazda 6», сірого кольору, на іноземній реєстрації (Литва) з д.н.з. НОМЕР_1 , з номером кузова НОМЕР_2 - відмовити.

На ухвалу слідчого судді протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1