Справа № 752/2616/19
Провадження №: 1-кп/752/729/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
15.05.2020 рокум. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження № 0008948 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Ксаверівка Київської області, громадянина України, який має вищу освіту, не працює, не одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України
з участю сторін та інших учасників кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

представника потерпілої та цивільного позивача ОСОБА_10 ,

встановив:
ОСОБА_3 21.09.2018 року приблизно о 14 год. 30 хв., перебуваючи в громадському місці, а саме біля пішохідного переходу по пр-ту А. Глушкова, 13 б в м. Києві, грубо порушуючи громадський порядок та виявляючи своїми діями неповагу до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, не звертаючи уваги на оточуючих висловлюючись нецензурною лексикою, розпочав конфліктну ситуацію із ОСОБА_9 в результаті чого наніс тілесні ушкодження останній, а також пошкодження автомобілю марки «БМВ» д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням потерпілої.

Так, ОСОБА_3 почав блокувати авто потерпілої, а саме автомобіль марки «БМВ» д.н.з. НОМЕР_1 , яке було припарковано на проїжджій частині дороги, не даючи їй змоги покинути місце. Крім того, ОСОБА_3 грубо порушуючи громадський порядок, виявляючи своїми діями неповагу до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, продовжуючи висловлюючись нецензурною лайкою в присутності перехожих та свідків даної події почав вистрибувати на капот зазначеного автомобіля, в результаті чого заподіяв на його поверхні ушкодження.

В цей час потерпіла ОСОБА_9 , вийшовши з авто, з метою зупинення протиправних дій ОСОБА_3 , спробувала відтягнути останнього від автомобіля. ОСОБА_3 , в свою чергу, стрибнувши з авто, продовжуючи свій злочинний умисел, схопив потерпілу ОСОБА_9 обома руками за її зап`ястя рук та різко потягнув до низу, від чого потерпіла втратила рівновагу та, впавши, вдарилася колінними суглобами обох ніг об асфальтну поверхню, отримавши тілесні ушкодження у виді синців та саден на передній поверхні правого та лівого колінних суглобів, що відноситься до легких тілесних ушкоджень (за критерієм тривалості розладу здоров`я).

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 296 КК України, а саме хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю.

Допитаний в суді обвинувачений ОСОБА_3 свою вину не визнав, пояснивши, що того дня він йшов по пішохідному переходу біля ТЦ «Магелан», побачив автомобіль на даному переході. За кермом сиділа молода жінка, водійське вікно було відчинено, він чемно попросив її забрати авто, вона грубо йому відповіла. Потім вона вийшла з автомобіля почала його бити, також вийшла її мати і теж почала його бити. Вони наносили йому удари, поцарапали шию та спину. Він відійшов від них на 10-15 м, жінки повернулися в автомобіль. В цей час водійка почала рух на авто, намагаючись покинути місце вчинення правопорушення, та здійснила на нього наїзд. Він викликав поліцію. Мати потерпілої погрожувала йому своїми зв`язками. По автомобілю він не стрибав, тілесні ушкодження потерпілій не наносив, не штовхав її і не смикав за руки. Пошкоджень на автомобілі і потерпілій він не бачив. Він також отримав тілесні ушкодження, звернувся із заявою, але в подальшому дану справу відносно ОСОБА_9 було закрито. Вважає, що потерпіла та свідки були знайомі до цих подій, тому свідки його оговорюють, а потерпіла хоче йому помститися за те, що він зробив їй зауваження. Цивільні позови не визнає, в тому числі, у зв`язку з тим, що визначена експертом вартість пошкодження автомобіля стосується ДТП, проте він участі у такому не приймав, пошкодження потерплій та автомобілю не заподіював. Просить виправдати його у зв`язку із недоведеністю його вини у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Не дивлячись на вказані вище показання обвинуваченого ОСОБА_3 , вина останнього у вчиненні інкримінованого йому злочину за викладених у вироку обставин доведена в повному обсязі, наступними доказами.

Так, допитана в суді потерпіла ОСОБА_9 показала, що 21.09.2018 року приблизно о 14 год. 30 хв. рухалась на автомобілі БМВ по пр-ту Глушова в м. Києві біля ТЦ «Магелан», з нею знаходилась її мама, яку вона везла до лікарні. В один момент мати погано себе відчула і вона, з`їхавши правіше до бровки, зупинила автомобіль і увімкнула аварійну сигналізацію. Не встигнувши завершити паркування, до неї у вікно постукав обвинувачений ОСОБА_3 , вона відкрила вікно і він сказав їй забрати авто, оскільки воно заважає йому пройти. Вона пояснила, що зупинилась на одну хвилинку і не бачить проблеми, оскільки увімкнула аварійну сигналізацію. Він почав її ображати, вона вирішила від`їхати назад, щоб припаркуватись, але він в цей час застрибнув на капот автомобіля і почав, тримаючись за двірники, стрибати по капоту. Вона вийшла з авто, попросила припинити такі дії, він знову почав її ображати, в тому числі нецензурно. Вона знову сіла до авто і намагалась його перепаркувати, але він продовжував застрибувати на капот автомобіля і зробив це приблизно 4-5 разів. Тоді вона не витримавши такої поведінки обвинуваченого, вийшла з автомобіля та підійшла до нього і намагалась зняти з автомобіля. Між ними виникла словесна суперечка, в один момент він її навмисно штовхнув та потягнув за руки і вона від цього впала колінами на асфальт. Під час цього конфлікту між нею та обвинуваченим була штовханина, в ході якої вона могла ненавмисно його поцарапати. В той момент, коли вона впала, з автомобіля вийшла її мати, що саме вона казала, не пам`ятає, але обвинувачений дістав з кишені предмет, схожий на ніж та почав їм погрожувати. Потім цей предмет він комусь віддав, поліція у нього нічого не знайшла. З самого початку за всім конфліктом спостерігали й інші люди, які теж робили обвинуваченому зауваження, але він на них не реагував. В подальшому вона викликала поліцію. Автомобіль зареєстрований на фірму, де вона працює. Свій позов підтримує в повному обсязі.

Допитаний в суді свідок ОСОБА_11 показав, що був свідком конфлікту між потерпілою та обвинуваченим ОСОБА_3 . Бачив як потерпіла на автомобілі БМВ під`їхала і зупинилась біля пішохідного переходу, поміченого «зеброю», люди обходили її авто. В один момент перед автомобілем зупинився ОСОБА_3 . Між ним та потерпілою тривала якась розмова, змісту якої він не чув, приблизно 5 хв. В автомобілі сиділа молода жінка і старша жінка. В якийсь момент ОСОБА_12 застрибнув на капот автомобіля, молода дівчина вибігла і вони почали сваритися. Вона сіла знову до авто і намагалась від`їхати, але обвинувачений знову застрибнув на автомобіль. Він підійшов ближче до них, обвинувачений лаявся нецензурно, все знімав на телефон, він сказав йому, що все можна вирішити мирно, викликати поліцію. Дівчина водій знову сварилася до обвинуваченого, він не реагував, нецензурно висловлювався. Обвинувачений схопив дівчину за руки і потяг до низу, остання впала, в неї були розбиті коліна. З машини в цей момент вийшла мати дівчини, він і її штовхнув. До них підійшов ще один свідок, ОСОБА_13 . У обвинуваченого було подряпане обличчя, хто це зробив, він не бачив. Він неодноразово казав ОСОБА_14 , що так не правильно вирішувати цю ситуацію, але він не реагував. Цей конфлікт спостерігали декілька людей, він, ОСОБА_13 і його помічник, вони працюють на шиномонтажу поруч, і ще один клієнт. Він лишив потерпілій свій номер та поїхав, коли повернувся на місці вже була поліція, він давав пояснення. Він бачив, що в результаті стрибків обвинуваченого було пошкоджено капот автомобіля. Конфлікт тривав приблизно 10-15 хв.

Свідок ОСОБА_15 в суді показав, що працює неподалік від місця, де відбувався конфлікт між обвинуваченим та дівчиною. Бачив бійку між ОСОБА_16 та дівчиною, казав обвинуваченому, що так не можна робити, але останній на його зауваження відповідав нецензурно. Бачив як обвинувачений приблизно 4 рази застрибував на капот автомобіля БМВ, який дівчина запаркувала на «зебрі». Деталі не знає, оскільки працював і іноді дивився в бік конфлікту. Обвинувачений лаявся нецензурно дуже голосно, дівчина просила про допомогу. Чи наносили учасники конфлікту удари один одному чи інші ушкодження, він не бачив.

Показання потерпілої та вказаних вище осіб є взаємопов`язаними та послідовними, узгоджуються між собою. Суд вважає покази потерпілої та свідків допустимими та належними, оскільки останні допитані судом безпосередньої, розповіли про обставини інкримінованого ОСОБА_3 злочину та чітко вказали на обвинуваченого як на особу, яка причетна до подій, про які вони давали показання. Підстав не довіряти вказаним вище показанням потерпілої та свідків у суду немає, не наведено таких обґрунтованих підстав і стороною захисту.

Вказівки обвинуваченого на те, що потерпіла та свідки були знайомі і тому оговорюють його, не підтверджені жодним доказом, останні в суді вказали, що до вказаних подій не знали ні потерпілу, ні обвинуваченого. Так само не знайшли свого підтвердження і показання обвинуваченого щодо суперечливості показів свідків, зокрема, даним, наданого ним відеозапису конфлікту. На думку суду, наданий та досліджений судом диск з відеозаписом підтверджує факт конфлікту, учасниками якого були обвинувачений ОСОБА_3 та потерпіла ОСОБА_9 , причини виникнення конфлікту, факт присутності вказаних вище свідків поруч з місцем конфлікту та факт нецензурного висловлювання, зокрема, обвинуваченого ОСОБА_3 в громадському місці у присутності сторонніх осіб.

Крім того, вказані вище показання в повній мірі узгоджуються із взятими до уваги судом письмовими доказами сторони обвинувачення та сторони захисту, а саме: даними заяви про вчинення злочину від 21.09.2018 року, даними протоколу огляду місця події від 21.09.2018 року по пр-ту Глушкова, 13б, згідно яких, зокрема, було виявлено автомобіль БМВ д.н.з. НОМЕР_1 , який мав вдавлення та царапини капоту, даними висновку експерта № 1836/е, згідно яких у ОСОБА_9 були виявлені легкі тілесні ушкодження, які могли утворитись 21.09.2018 року. Виявлені у потерпілої експертом тілесні ушкодження, зокрема, їх характер та локалізація, також узгоджуються з показаннями потерпілої та свідка ОСОБА_11 і в повній мірі спростовують показання обвинуваченого.

Вказівка сторони захисту на те, що ОСОБА_9 несвоєчасно звернулась до лікаря, враховуючи дані висновку експерта, зокрема, щодо часу виникнення ушкоджень, а також характеру ушкоджень, що, як зазначено вище, узгоджується з показаннями потерпілої та свідка, є безпідставною і такою, що не спростовує доведеність вини обвинуваченого.

Крім того, в основу обвинувального вироку суд покладає і наданий обвинуваченим диск з відеозаписом частини конфлікту, у зв`язку з тим, що вказаний доказ, як зазначалось вище, підтверджує обставини, викладені в обвинуваченні, а також підтверджує правдивість показів свідків, допитаних в суді, які дійсно були присутні під час конфлікту і могли та бачили події, про які показали суду.

Вказівка обвинуваченого, що на даному відео зафіксований весь конфлікт і що саме потерпіла вчинила відносно нього злочин, а він будь-яких неправомірних дій не вчиняв також є безпідставною. Згідно переглянутих судом файлів вбачається, що на наданому відеодиску зафіксовано не всі події, а лише їх частина. Стверджувати достовірно, що на першому файлі зафіксовано початок події, неможливо, оскільки зі змісту відео вбачається, що це не так. Крім того, вказане підтверджується і показаннями свідків, покази яких покладені судом в основу як достовірні, та показаннями потерпілої про те, що вперше з автомобіля вона вийшла після того як обвинувачений вперше стрибнув на капот, що її і обурило. Вказане підтвердив і свідок ОСОБА_11 . Крім того, обвинувачений в суді повідомив, що дійсно надав суду лише маленьку частину відзнятого ним того дня відео, яке вважав за необхідне надати. Враховуючи вказане, суд вважає, що наданий обвинуваченим доказ не спростовує доведеність його вини у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Надавати оцінку діям потерпілої суд не вправі, враховуючи вимоги ч. 1 ст. 337 КПК України.

Оцінюючи вказані вище докази із врахуванням вимог ст. 94 КПК України суд вважає їх належними, допустимими, достовірними, та у їх сукупності достатніми та взаємопов`язаними для прийняття рішення про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, за викладених у вироку обставин.

Суд не покладає в основу вироку надані стороною обвинувачення рапорти, оскільки останні не є доказами відповідно до вимог ст. 84 КПК України.

Крім того, судом за згодою сторін, було досліджено надані обвинуваченим документи, які є копіями, не завіреними будь-яким чином, з матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за його заявою по факту отримання ним легких тілесних ушкоджень. На думку суду, вказані документи не є доказами відповідно до вимог ст. 84 КПК України, оскільки суду не відомо, у який спосіб та порядок вони були отримані. Крім того, вказані документи та викладені у них дані виходять за межі обвинувачення, яке є предметом даного судового розгляду відповідно до вимог ч. 1 ст. 337 КПК України. Також слід вказати, що обвинувачений у своїх показах вказав, що дане кримінальне провадження на сьогодні закрите, вказане рішення органу досудового розслідування він не оскаржував. Крім того, суд вважає за необхідне вказати на те, що вказані документи жодним чином не спростовують доведеність вини ОСОБА_3 у пред`явленому йому обвинуваченні.

Обвинувачений під час судових дебатів, крім того, що його вина не доведене, також вказав на відсутність в його діях складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України. Вказані доводи сторони захисту із врахуванням, в тому числі, висновків викладених вище, суд вважає безпідставними та не обґрунтованими, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог закону об`єктом складу злочину, передбаченого ст. 296 КК України, є громадський порядок в частині забезпечення спокійних умов суспільно корисної діяльності, побуту і відпочинку людей. Об`єктивну сторону даного злочину утворює саме грубе порушення громадського порядку, що супроводжується, в тому числі особливою зухвалістю. Грубим порушенням громадського порядку є недотримання встановлених правил поведінки у громадських місцях, що утруднює впорядковане функціонування суспільних відносин. Зокрема, може проявитись у суттєвій шкоді особистим чи громадським інтересам із врахуванням конкретних обставин вчинення винним дії. Особлива зухвалість проявляється, в тому числі, у знищенні чи пошкодженні майна, із врахуванням місця та характеру вчинюваних винним дій, спричиненні тілесних ушкоджень.

Як вбачається із встановлених судом обставин, ОСОБА_3 вчинив саме хуліганство, враховуючи місце вчинення злочину, пр-т Глушкова в денний час доби неподалік торгівельного центру, спосіб вчинення злочину та характер вчинених дій, а саме зухвале протиправне безпідставне пошкодження майна іншої особи в присутності сторонніх осіб, заподіяння шкоди здоров`ю іншої особи, із застосуванням нецензурної лайки, відсутності будь-якої реакції на зауваження сторонніх осіб та продовження своїх зухвалих і протиправних дій, не дивлячись на зауваженні інших, тобто фактично демонстрування зневаги та зневага до загальноприйнятих у суспільстві правил поведінки, вчинені в громадському місці.

З приводу суб`єктивної сторони даного складу злочину, що включає в себе і мотив дій винного, законодавець характеризує її умисною формою вини з мотиву явної неповаги до суспільства. Вказаний мотив характеризується усвідомленим спонуканням зневажливого ставлення до громадського порядку, ігнорування існуючих в суспільстві елементарних правил поведінки, моральності, добропристойності. Таке ставлення проявляється в поступках особи, стає відкрито вираженим, очевидним як для самого винного, так і для інших осіб. В процесі вчинення злочину, що розпочався за мотивом особистого характеру, останній може перейти в мотив явної неповаги до суспільства, тим самим діяння перетворюється із посягання на особу в злочин проти громадського порядку хуліганство.

Суд не виключає, враховуючи показання ОСОБА_3 та потерпілої, того, що дії були розпочаті з особистих мотивів, проте, як встановлено судом, на підставі вказаних вище доказів, в подальшому дії обвинуваченого були мотивовані саме проявом неповаги до суспільства, що проявилось у ігноруванні загально прийнятих правил поведінки в суспільстві, протиставлянні себе суспільству, ігноруванні зауважень з боку інших членів суспільства та продовженні вчиненні протиправних дій, не дивлячись на такі зауваження. Вказані вище дії обвинуваченого за обставин, викладених у вироку суду, із врахування показань потерпілої та свідків, беззаперечно свідчать про грубе порушення обвинуваченим громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, тобто вчинення саме хуліганства.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься до злочинів невеликої тяжкості, обставини вчинення злочину, позицію обвинуваченого щодо вчиненого злочину, позицію представника потерпілої, який наполягав на реальному виді покарання, враховуючи те, що шкода ні потерпілій, ні цивільному позивачу не відшкодована, дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, не працює, характеризується позитивно, та відсутність у обвинуваченого обставин, що пом`якшують та обтяжують його покарання.

Із врахування викладеного вище, а також беручи до увагу актуальність та поширеність на сьогодні в Україні аналогічних за своїм змістом злочинів, що істотно підривають загальноприйнятий порядок поведінки в суспільстві, суд вважає за доцільне призначити обвинуваченому реальний вид покарання у виді арешту в межах, передбачених санкцією ч. 1 ст. 296 КК України.

На думку суду призначене обвинуваченому покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення аналогічних за своїм змістом злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

Із врахуванням вимог ч. 2 ст. 377 КПК України, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання та реєстрації в м. Києві, не ухилявся від досудового розслідування чи суду, вважаю, що до набрання вироком законної сили підстав для обрання останньому запобіжного заходу, в тому числі, у виді тримання під вартою, не має.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі не визнав і заявлені до нього цивільні позови потерпілою ОСОБА_9 та цивільним позивачем ТОВ «Володарка Комбікорм» в особі директора ОСОБА_9 .

Судом з метою розгляду та вирішення заявленого у справі цивільного позову відповідно до вимог ст. 129 КПК України згідно встановленого порядку та обсягу дослідження доказів в цій частині було заслухано обвинуваченого, потерпілу, представника потерпілої та цивільного позивача, досліджено цивільні позови та долучені до них документи.

Потерпіла, представник потерпілої та цивільного позивача просили задовольнити позови в повному обсязі, з підстав відображених у позовних заявах.

Відповідно до позовної заяви цивільного позивача ТОВ «Володарка Комбікорм» в особі директора ОСОБА_9 , остання обґрунтовує завдані матеріальні збитки проведеним експертним дослідженням і відповідним висновком експерта.

Потерпіла ОСОБА_9 вказує, що вчинення даного злочину завдало їй моральної шкоди, що проявилась у стражданнях, моральних переживаннях, внаслідок образ та нецензурної лайки з боку обвинуваченого, відчуття болю, внаслідок шкоди здоров`ю, завданої діями обвинуваченого неможливості продовження активного життя, погіршенні відносин з оточуючими, постійного страху за своє здоров`я та життя.

Вислухавши пояснення сторін та учасників судового провадження, дослідивши цивільні позови, суд вважає за необхідне позов потерпілої задовольнити частково, в задоволенні позову цивільного позивача відмовити.

При визначенні розміру моральної шкоди, завданої потерпілій, суд враховує обставини вчинення злочину, ступінь понесених потерпілою моральних страждань та переживань, погіршення стану її здоров`я, неможливості повноцінно продовжувати звичний для не спосіб життя. На підставі викладеного, суд вважає, що, заявлений потерпілою розмір моральної шкоди підлягає до задоволення частково в розмірі 3 000 грн.
Суд відмовляє у задоволенні позовних вимог цивільного позивача, оскільки наданий суду висновок № 1495 від 1.11.2018 року стосується пошкоджень, які виникли на автомобілі БМВ д.н.з. НОМЕР_1 в результаті ДТП, яке не є предметом дослідження та виходить за межі пред`явленого ОСОБА_3 обвинувачення. Органом досудового розслідування також не ставився у провину обвинуваченому розмір завданої внаслідок його дій шкоди автомобілю в грошовому еквіваленті. Встановити, згідно даного висновку, що виявлені на автомобілі пошкодження експертом 1.11.2018 року, є саме тими пошкодженнями, які були виявлені на автомобілі поліцією після його пошкодження ОСОБА_3 , неможливо. За таких обставин суд позбавлений можливості визначити розмір матеріальних збитків, завданих цивільному позивачу, злочинними діями ОСОБА_3 , тому в задоволенні даного позову слід відмовити.
Долю процесуальних витрат необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України, і призначити йому покарання у виді арешту строком на 2 (два) місяці.

Строк покарання у виді арешту ОСОБА_3 обчислювати з моменту його затримання після вступу вироку в законну силу.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 задовольнити частково.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,) на користь потерпілої ОСОБА_9 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , іпн НОМЕР_2 ) 3 000 (три тисячі) гривень на відшкодування моральної шкоди.

В задоволенні цивільного позову ТОВ «Володарка Комбікорм» в особі директора ОСОБА_9 до ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави документально підтверджених витрати на залучення експерта в розмірі 378 грн.
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1