Номер провадження 1-кс/201/142/2020
УХВАЛА
Іменем України

10 січня 2020 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання представника цивільного позивача ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про накладення арешту на майно за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002914 від 16.11.2019р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадження слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська передано клопотання представника цивільного позивача ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 про накладення арешту на майно за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002914 від 16.11.2019р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

В обґрунтування заявленого клопотання адвокат посилався на те, що 15.11.2019р. ОСОБА_3 звернувся до Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, а саме, 02.07.2018р. ОСОБА_5 шахрайським шляхом заволодів грошовими коштами ОСОБА_3 , чим спричинив йому матеріальну шкоду. Відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР за № 0002914 від 16.11.2019р. за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.07.2018р. ОСОБА_3 надав позику ОСОБА_5 в сумі 120 000 доларів США з терміном повернення до 01.04.2019р. У забезпечення позики ОСОБА_5 заставив ОСОБА_3 належане йому на праві власності домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , про що ОСОБА_5 власноруч склав розписку.

ОСОБА_3 визнано потерпілим у кримінальному провадженні і допитано у якості. В ході допиту в якості потерпілого ОСОБА_3 зазначив, що до тепер ОСОБА_5 позику не повернув, а у вересні 2019 року повідомив, що заставлене домоволодіння перебуває у заставі у третіх осіб, а потім повідомив, що право власності на домоволодіння вже перереєстровано за третіми особами за минулим фінансовими зобов`язаннями, тому перереєструвати вказане домоволодіння на ОСОБА_3 він вже не має можливості.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і а Реєстру прав власності на нерухоме майно. Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване на праві власності за громадянином Ізраїлю ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 12.03.2019р.

Заявник просить накласти арешт на указане домоволодіння на підставі ст.ст. 98, 170, ч. 1 ст. 171 КПК України з метою збереження речового доказу, а також з метою забезпечення цивільного позову шляхом заборони здійснювати будь-які операції/, у т.ч. реєстраційних дій, пов`язаних із його відчуженням.

Від заявника через канцелярію суду в судове засідання надійшла заява, в якій він просив клопотання розглядати без його участі, без фіксації технічними засобами, клопотання підтримав.

Від прокурора через канцелярію суду в судове засідання надійшла заява, в якій він просив клопотання розглядати без його участі, без фіксації технічними засобами, у задоволенні клопотання відмовити,

Слідчий суддя, розглянувши клопотання, дослідивши додані до клопотання документи, а також надані слідчим матеріали кримінального провадження, вважає, що не клопотання підлягає задоволенню з таких підстав.

Слідчим суддею встановлено, що у провадженні Соборного ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській перебуває кримінальне провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР 16.11.2019р. за № 0002914 за ознаками ч. 1 ст. 190 КК України за заявою ОСОБА_3 про те, що 02.07.2018р. невстановлена особа шахрайським шляхом заволоділа грошовими коштами заявника.

Постановою слідчого визнано ОСОБА_3 потерпілим, 22.11.2019р. допитано у якості потерпілого, під час допиту він надав показання про те, що 02.07.2018р. він позичив ОСОБА_5 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) 120 000 доларів США з терміном повернення до 01.04.2019р. У забезпечення позики ОСОБА_5 заставив ОСОБА_3 належане йому на праві власності домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , про що ОСОБА_5 власноруч склав розписку. Станом на 01.04.2019р. ОСОБА_5 позику не повернув. До вересня 2019 року ОСОБА_5 просив надати додатковий час для повернення грошових коштів, а у вересні 2019 року повідомив, що домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , перебуває у заставі у третіх осіб, пізніше повідомив, що право власності на домоволодіння вже перереєстровано за третіми особами через минулі фінансові зобов`язання, і перереєструвати вказане домоволодіння на ОСОБА_3 він вже не має можливості.

Як видно з доданої до клопотання Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і а Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 22.11.2019р., домоволодіння розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстроване на праві власності за громадянином Ізраїлю ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу від 12.03.2019р.
Як видно з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно і а Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 22.11.2019р., який міститься в матеріалах кримінального провадження, до цього означений будинок належав ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності від 06.03.2003р., виданого Старобезрадичівською сільською радою. Тобто, станом на день настання строку повернення позики (01.04.2019р.) будинок 12.03.2019р. був відчужений позичальником ОСОБА_5 .

Як видно з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_3 завлений цивільний позов у кримінальному провадженні про стягнення з ОСОБА_5 3 156 000,00 грн. матеріальної шкоди.

Кримінальний процесуальний кодекс України вимагає обов`язкового дотримання вимог закону при оформленні всіх процесуальних документів, надаючи цим вимогам принциповий характер. Отже, якщо закон визначив, що клопотання слідчого про накладення арешту повинно відповідати вимогам статті 171 КПК України, то слідчий повинен неухильно їх дотримуватися. Так, згідно статті 171 КПК України у клопотанні слідчого повинно бути зазначено правові (законні) підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна. Вказана норма також узгоджується з статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 171 КПК України з клопотанням про арешт майна до слідчого судді, суду має право звернутися прокурор, слідчий за погодженням з прокурором, а з метою забезпечення цивільного позову - також цивільний позивач.
Згідно ч. 3 ст. 171 КПК України у клопотанні цивільного позивача у кримінальному провадженні про арешт майна підозрюваного, обвинуваченого, юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, третіх осіб для відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, повинно бути зазначено: 1) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір позовних вимог; 2) докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження. У разі задоволення цивільного позову або стягнення з юридичної особи розміру отриманої неправомірної вигоди суд за клопотанням прокурора, цивільного позивача може вирішити питання про арешт майна для забезпечення цивільного позову або стягнення з юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, доведеного розміру отриманої неправомірної вигоди до набрання судовим рішенням законної сили, якщо таких заходів не було вжито раніше.

З огляду на викладені вимоги кримінального процесуального закону цивільний позивач, яким в даному кримінальному провадженні є ОСОБА_3 має право подавати клопотання про накладення арешту на майно лише з метою забезпечення цивільного позову, заявленого в межах розслідуваного кримінального провадження.

Отже, посилання представника цивільного позивача у клопотанні на те, що арешт необхідно накласти з метою збереження речових доказів в даному випадку не може бути прийнято до уваги, оскільки відповідно до ст. 171 КПК України це виходить за межі ініціативи цивільного позивача, встановлених законодавцем.

Тому слідчий суддя доходить висновку про відсутність правових підстав для арешту майна у цьому кримінальному провадженні з метою збереження речових доказів.

Що стосується підстанвості накладення арешту з метою забезпечення цивільного позову, то як видно з матеріалів кримінального провадження, майно стосовно якого ставиться питання про арешт належить не цивільному відповідачеві ОСОБА_5 , а іншій особі - громадянину Ізраїля ОСОБА_6 .

При цьому, позовні вимоги цивільного позову пред`явлені до ОСОБА_5 про стягнення матеріальної шкоди у грошовому еквіваленті, а майно, яке заявник (цивільний позивач) просить арештувати не передавалося йому у заставу з метою забезпечення договору позики у відповідності до вимог ст.ст. 13, 15 Закону України «Про заставу», якою передбачена нотаріальна форма договору застави нерухомого майна, а також реєстрація у відповідному державному реєстрі.

Крім того, згідно ч. 1 ст. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

В межах кримінального провадження № 0002914 від 16.11.2019р. жодній особі, в тому числі ОСОБА_5 до теперішнього часу не пред`явлена підозра у вчиненні кримінального правопорушення.

З огляду на зазначене, вказані у клопотанні доводи та підстави, з яких заявник просить накласти майно, суддя слідчий не може прийняти до уваги, у зв`язку із чим клопотання не підлягає задоволенню

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 61, 62, 98, 170, 171 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представнику цивільного позивача ОСОБА_3 адвокатові ОСОБА_4 про накладення арешту на майно домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002914 від 16.11.2019р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1