Справа № 591/8050/19
Провадження № 1-кс/591/1401/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 травня 2020 року м. Суми

Слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши в судовому засіданні клопотання заступника начальника СВ УСБ України в Сумській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 346 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Слідчий звернувся до суду з клопотанням, узгодженим з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання відносно ОСОБА_5 , яке прокурор підтримав та мотивував тим, що здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000084, відкритого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 346 КК України, за фактом організації ОСОБА_5 вчинення насильницьких дій стосовно народних депутатів України ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Оскільки підозрюваний може переховуватись, впливати на свідків, просив застосувати до нього запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Підозрюваний та захисник заперечили проти клопотання, мотивуючи це недоведенням існування ризиків.

Заслухавши думку прокурора, захисника та підозрюваного, дослідивши надані до клопотання матеріали, суд приходить наступних висновків.

Судом встановлено, що до ЄРДР внесено відомості за наведеним фактом.

По зазначеному кримінальному провадженню ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 27, ч. 2 ст. 346 КК України.

21 січня 2020 року до підозрюваного застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який продовжено до 11 травня 2020 року.
13 березня 2020 року строк досудового розслідування продовжено до 18 червня 2020 року.
Також прокурор не заперечив тих обставин, що з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту орган досудового розслідування не звертався з власної ініціативи, яка не була зумовлена неналежною поведінкою підозрюваного.
Суд вважає доведеною прокурором обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого діяння, підтвердженням чому слугують надані матеріали кримінального провадження, з яких вбачається наявність інформації, яка може переконати стороннього спостерігача в зазначеному.

Щодо наявності ризиків, про які слідчий та прокурор зазначають в своєму клопотанні, то з цього приводу суд виходить з наступного.

Зі змісту норм КПК України вбачається, що звернення до суду з відповідним клопотанням про продовження запобіжного заходу є правом слідчого (прокурора), який при цьому повинен довести існування заявлених раніше ризиків або існування нових, які виправдовують необхідність продовження дії застосованого заходу.

І коли орган досудового розслідування (прокурор), який є стороною обвинувачення і фактично уособлює державу, яка звинувачує особу у вчиненні певного діяння, не звертається до суду з відповідним клопотання, то це фактично свідчить про те, що сторона обвинувачення не бажає скористатись своїм правом і таким чином підтверджує неактуальність певних ризиків, якими зумовлювалось застосування до особи запобіжного заходу.

З наведеного випливає те, що після цього, звертаючись до суду з новим клопотанням про застосування запобіжного заходу, прокурор повинен довести наявність вже нових обставин, які зумовлюють наявність ризиків саме після завершення дії попереднього заходу, зокрема стосовно ризику переховування, чого прокурором зроблено не було і будь-яких факторів, обставин чи доказів тому, що після припинення дії домашнього арешту ризик переховування з`явився знову, суду не наведено.

Фактично прокурор доводить наявність такого ризику, який існував до цього (до припинення домашнього арешту), який знівельований тим, що сторона обвинувачення не вважала за потрібне продовжувати строк запобіжного заходу.

Так позиція суду цілком відповідає принципам, наведеним в ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Крім того, на відсутність такого ризику вказує як і тривалість розслідування, репутація підозрюваного та його поведінка, який, перебуваючи без застосованого заходу, з`явився до суду добровільно.
Таким чином, з огляду на наведене, прокурором не доведено наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, що узгоджується в тому числі і з практикою Європейського суду з прав людини, який наголошує на тому, що на початку слідства певні ризики можуть враховуватись судом при обранні запобіжного заходу, а в подальшому, поступово, у міру того, як просувалось досудове розслідування, позиція підозрюваного у справі, так і сам ризик негативного впливу на хід розслідування, неминуче втрачає своє значення («Летельє проти Франції» - рішення від 26 червня 1991 року, «І.А. проти Франції» - рішення від 23 вересня 1998 року).

Водночас, оскільки наявність ризику, щодо впливу на свідків (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України), зумовлена особистим знайомством підозрюваного з ними і ці фактори в цей час є незмінними, тому, на переконання суду, врахувавши тяжкість діяння, в якому особа підозрюється, а також суворість покарання, яке їй загрожує, є доцільним застосування найменш обтяжливого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання до ОСОБА_5 з встановленням обов`язку утримання від спілкування зі свідками.

Відтак, клопотання прокурора належить задовольнити частково.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 179, 193-194, 369-372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :
Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання строком до 18 червня 2020 року з покладенням на нього обов`язку утриматись від спілкування з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .

Роз`яснити підозрюваному, що, у разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого, а якщо справа перебуватиме в провадженні суду на прокурора.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1