Провадження № 1-кс/185/3821/19
У Х В А Л А

27 грудня 2019 року м.Павлоград

Слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши клопотання слідчого СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002442 від 19 грудня 2019 року за ознаками ч. 1 ст. 203-2 КК України, про арешт майна,

В С Т А Н О В И В :

26 грудня 2019 року до Павлоградського міськрайонного суду надійшло зазначене клопотання, в якому слідчий просить накласти арешт шляхом заборони на відчуження, розпорядження та користування на тимчасово вилучене майно, а саме: 15 системних блоків, 6 флеш носіїв, апарату для перевірки грошових коштів, грошові кошти номіналом 5 гривень у кількості 6 штук, файл з чеками, картонну папку, зошити, документацію.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що у провадженні слідчого відділу Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області знаходиться кримінальне провадження №0002442, внесене до ЄРДР 19 грудня 2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 203-2 КК України, заняття гральним бізнесом.
Так, 19.12.2019 року до чергової частини Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області надійшла інформація про те, що на території м. Павлограда здійснюється незаконна діяльність з грального бізнесу у закладах, в тому числі за адресою: АДРЕСА_1 .
З метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення злочинних дій передбачених ст. 203-2 КК України, так як зайняття гральним бізнесом відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину та у зв`язку з тим, що затримка в проведенні обшуку може призвести до знищення об`єктів, що можуть бути предметами та знаряддями вчинення злочину, грошей отриманих внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, об`єктів, які містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту або обставин кримінального провадження у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 було проведено обшук, у ході якого виявлено та вилучено 15 системних блоків, 6 флеш носіїв, апарату для перевірки грошових коштів, грошові кошти номіналом 5 гривень у кількості 6 штук, файл з чеками, картонну папку, зошити, документацію.

У судовому засіданні слідчий підтримав клопотання просив його задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав.
Вислухавши думку слідчого та прокурора, їх обґрунтування щодо вмотивованості поданого до суду клопотання, дослідив додані до нього документи, слідчий суддя приходить до наступного.
За змістом ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, різновидом яких є арешт майна, застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.
При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен враховувати, крім іншого, правові підстави для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, в разі якщо арешт майна накладається з метою забезпечення збереження речових доказів; наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, в разі якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 КПК України; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб ч. 2 ст. 173 КПК України.
Згідно ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається, окрім іншого, з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.
Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Так, під час проведення обшуку приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , який було проведено без ухвали слідчого судді, було виявлено та вилучено 15 системних блоків, 6 флеш носіїв, апарату для перевірки грошових коштів, грошові кошти номіналом 5 гривень у кількості 6 штук, файл з чеками, картонну папку, зошити, документацію.
Ухвалою слідчого судді від 26.12.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого про надання дозволу на проведення обшуку приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , а відтак відсутні підстави передбачені ст. 170 КПК України для накладення арешту на вказане майно, що і є підставою для відмови у задоволенні клопотання.
На підставі ч. 3 ст. 173 КПК України, відмова в задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.170-173, 309 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Павлоградського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_5 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002442 від 19 грудня 2019 року за ознаками ч. 1 ст. 203-2 КК України, про арешт майна - відмовити.
Відповідно до ч. 1 ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1