справа № 399/124/20
провадження № 1-кп/399/18/2020
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2020 року Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в селищі Онуфріївка Кіровоградської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000 від 23 січня 2020 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка хутору Паризький, Верхнєдонського району Ростовської області, Російської Федерації, громадянки України, росіянки, з базовою загальною середньою освітою, не одруженої, не маючої на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей, не працюючої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,
в с т а н о в и в :
ОСОБА_4 вчинила злочини проти власності за наступних обставин.

22.01.2020 року близько обіду ОСОБА_4 з метою вчинення крадіжки чужого майна прийшла до домоволодіння належного ОСОБА_5 , що розташоване по АДРЕСА_1 , реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на таємне викрадення майна належного ОСОБА_5 . ОСОБА_4 шляхом вільного доступу зі сторони городи пройшла на неогороджену та не забезпечену від стороннього доступу територію домоволодіння по АДРЕСА_1 де шляхом вільного доступу через незачиненні вхідні двері проникла в приміщення сараю вказаного домоволодіння, звідки таємно викрала належних ОСОБА_5 одного півня та чотирьох курок породи «Українська вушанка» віком 1 рік, вагою 2 кг., вартістю 250 грн. за одного півня та 200 грн. за одну курку, всього на суму 1050 грн., чим спричинила потерпілій матеріальних збитків на вказану суму. З місця вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 зникла, викраденим майном розпорядилась на власний розсуд..

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання за викликом не прибула, однак завчасно подала до суду заяву, відповідно до якої просить судові засідання із розгляду кримінального провадження проводити у її відсутність.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 не оспорюючи фактичних обставин та зібраних доказів, свою вину по пред`явленому обвинуваченню за ст.185 ч.3 КК України визнала повністю та суду пояснила, що дійсно 22.01.2020 року в обід вкрала у ОСОБА_5 курей та півня шляхом проникнення до сараю, які продала.

Учасники судового провадження не оспорювали докази щодо обставин вчинення обвинуваченою встановленого судом злочину та не заперечували визнати недоцільним дослідження цих доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

При цьому суд з`ясував, що вони правильно розуміють зміст цих обставин і їх позиція є добровільною, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обстави.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Обвинувачена ОСОБА_4 , шляхом проникнення до приміщення, таємно викрала чуже майно - майно потерпілої ОСОБА_5 , а тому суд її дії кваліфікує за ст..185 ч.3 КК України.

В ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

В ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». Так, у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Вчинений обвинуваченою злочин відповідно до ст. 12 КК України належить до тяжкого злочину.

Відповідно до ст.65 КК України, реалізуючі принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд при призначенні покарання враховує ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, конкретні обставини справи, розмір шкоди, заподіяної злочином, а також те, що від злочинів тяжких наслідків не настало.

Суд враховує особу обвинуваченої ОСОБА_4 , яка вперше притягується до кримінальної відповідальності, не має постійного місця роботи, а відповідно і джерела доходу, не одружена, не перебуває на обліку в психоневрологічному чи наркологічному диспансері, негативно характеризувався за місцем проживання, згідно досудової доповіді ризик вчинення повторного кримінального правопорушення середній.

Обставиною, яка в силу ст.66 КК України пом`якшує покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне часткове відшкодування шкоди, заподіяної злочином.

Обставин, які в силу ст.67 КК України обтяжують покарання, - не встановлено.

З огляду на наведене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 мінімальне покарання в межах санкції закону за вчинений нею злочин.

Враховуючи думку потерпілої щодо міри покарання, тяжкість злочину та особу винної, суд вважає можливим виправлення ОСОБА_4 без відбування покарання та приймає рішення про звільнення її від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк на підставі ст.75 КК України, з покладанням обов`язків, передбачених п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Речові докази та процесуальні витрати у справі відсутні.

Під час досудового розслідування та судового розгляду щодо ОСОБА_4 не обирався запобіжний захід. Відповідних клопотань до суду не надходило. А тому враховуючи процесуальну поведінку обвинуваченої суд не вбачає ризиків, передбачених ст.177 КПК України, для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжних заходів до набрання вироком законної сили.

Керуючись ст.ст. 370, 373, 374 КПК України, суд -

у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України, та призначити покарання позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 1 рік, поклавши на неї обов`язки відповідно до п.1, п.2 ч.1 ст.76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст.394 КПК України до Кропивницького апеляційного суду через Онуфріївський районний суд Кіровоградської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Обмеження права оскарження даного вироку визначені ч.3 ст.349 Кримінального процесуального кодексу України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вручити учасникам процесу копію вироку негайно, після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, направити копію вироку не пізніше наступного дня після його ухвалення.

Роз`яснити, що учасники судового провадження мають право подати клопотання про помилування, ознайомлення з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Протягом строку апеляційного оскарження учасники судового провадження за їх клопотанням можуть ознайомитись з матеріалами кримінального провадження.

Суддя Онуфріївського районного суду
Кіровоградської області ОСОБА_1