УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 січня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Березнеговатського районного суду Миколаївської області від 09.10.2019 року

обвинувачений ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Червоне Жовтневого району Миколаївської області, громадянин України, не працюючий, зареєстрований по АДРЕСА_1 , фактично проживаючий по АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий: востаннє 20 травня 2016 року Снігурівським районним судом Миколаївської області за ч.3 ст. 185, ч.4 ст.70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 16 жовтня 2018 року з Ольшанської виправної колонії Миколаївської області умовно-достроково на не відбутий строк 1 рік 5 місяців 7 днів;
- у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 та ч.2 ст.185 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_7

___________________________________________________________________

Провадження: № 11-кп/812/168/20 Суддя першої інстанції: ОСОБА_8

Категорія: ст. 186 ч.3 КК України Доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить змінити оскаржуваний вирок в частині призначеного покарання обвинуваченому, призначивши йому більш м`яке покарання.
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.
ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 та ч.2 ст.185 КК України та призначено йому покарання
- за ч.3 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;
- за ч.3 ст.186 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки;
- за ч.2 ст.185 КК України, у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом часткового складання призначених покарань, визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.
На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано не відбуте покарання за вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 20 травня 2016 року, і за сукупністю вироків визначено ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.
Задоволено цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_6 про стягнення майнової шкоди, стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 завдану майнову шкоду, в розмірі 1100 (одна тисяча сто) грн.
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати, пов`язані з проведенням товарознавчих експертиз, в розмірі 4856,20 (чотири тисячі вісімсот п`ятдесят шість грн. 20 коп.) грн.
Вирішено питання щодо речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник зазначає, що не згоден з покаранням, оскільки воно є надмірно суворим.
Вважає, що судом не в повній мірі було враховано, як пом`якшуючи обставини, щире каяття, сприяння розкриттю злочину та часткове відшкодування обвинуваченим шкоди.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор просить залишити вирок без змін, а вимоги апеляційної скарги захисника без задоволення.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

15 січня 2019 року о 20 годині 30 хвилин ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимим за злочини проти власності, маючи злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння потрапив на територію домоволодіння АДРЕСА_3 , яка належить ОСОБА_9 .
Перебуваючи на території вищевказаного домоволодіння, ОСОБА_6 , шляхом пошкодження вхідних дверей, проник до приміщення літньої кухні, звідки повторно таємно викрав майно, спричинивши ОСОБА_9 майнову шкоду, на загальну суму 1456,66 грн.
З місця вчинення злочину обвинувачений зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Крім того, 02 квітня 2019 року о 10 годині ОСОБА_6 , маючи злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння прийшов до домоволодіння по АДРЕСА_4 , де мешкає його сестра ОСОБА_10 .
Перебуваючи на території вищевказаного домоволодіння, ОСОБА_6 , шляхом виймання скоби вхідних дверей, проник до приміщення житлового будинку, де приготував до викрадення майно, яке склав до полімерного білого мішку, однак був викритий своєю сестрою ОСОБА_10 та усвідомлюючи, що був викритий, продовжив свої протиправні дії, внаслідок чого відкрито повторно викрав вищевказане майно, спричинивши ОСОБА_10 майнову шкоду, на загальну суму 226,81 грн.
З місця вчинення злочину обвинувачений зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.
Окрім того, 04 квітня 2019 року у денний час, ОСОБА_6 , маючи злочинний корисливий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, через незачинену хвіртку огорожі проник на територію домоволодіння ОСОБА_11 , що по АДРЕСА_5 .
Перебуваючи на території вищевказаного домоволодіння, ОСОБА_6 повторно таємно викрав майно, спричинивши ОСОБА_11 майнову шкоду, на загальну суму 1889,52 грн.
З місця вчинення злочину обвинувачений зник, викраденим розпорядився на власний розсуд.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення апеляційної скарги без задоволення, вивчивши матеріали кримінального

провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах, апеляційний суд дійшов наступного.

Фактичні обставини злочину, які викладені у вироку, кваліфікація дій ОСОБА_6 за ч.3 ст.185, ч.3 ст.186 та ч.2 ст.185 КК України судом встановлені правильно на підставі досліджених в судовому засіданні доказів і апелянтом не оспорюються.

Враховуючи визначені ст. 404 ч.1 КПК України межі перегляду судом апеляційної інстанції, вирок в цій частині не переглядається.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, при призначенні покарання суд враховує ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вбачається з вироку ці вимоги закону при призначені покарання ОСОБА_6 дотримані.

Мотивуючи призначення покарання ОСОБА_6 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до тяжких та середньої тяжкості, обставини їх вчинення та дані про особу обвинуваченого, який не працевлаштований, раніше неодноразово судимий за вчинення тяжких корисливих злочинів, дані злочини вчинив в період умовно-дострокового звільнення, за місцем фактичного проживання характеризується посередньо через зловживання алкоголем, на обліку в лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, судом встановлено щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, судом встановлено вчинення злочину особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Не є слушним твердження захисника, що судом при призначенні покарання безпідставно не враховано, як пом`якшуючу обставину, те що обвинувачений щиро кається та співпрацював зі слідством.

Як вбачається з вироку, дані обставини були враховані судом при призначенні покарання, як пом`якшуючи.

Твердження захисника, що обвинувачений відшкодував збитки не відповідають дійсності.

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що обвинувачений не вжив жодних заходів по відшкодуванню заподіяної матеріальної шкоди потерпілим, викрадене майно було видано працівникам поліції особами, яким останній продав чи передавав на зберігання вказане майно.

Колегія вважає, що рішення суду першої інстанції про необхідність призначення ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на визначений у вироку строк є вірним і достатньо умотивованим, воно узгоджується з вимогами кримінального закону, відповідає меті покарання, є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.
З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для зміни вироку та його пом`якшення, про що просить апелянт, а тому його апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 376, 405, 407, 409, 414, 420, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 - залишити без задоволення, а вирок Березнеговатського районного суду Миколаївської області від 09.10.2019 року відносно ОСОБА_6 залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: