Єдиний унікальний номер №: 378/264/20
Провадження № 1-кс/378/31/20
УХВАЛА

"27" березня 2020 р. смт. Ставище

Слідчий суддя Ставищенського районного суду Київської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 розглянувши скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 на постанову старшого слідчого СВ Ставищенського ВП Сквирського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР 13.03.2020 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 135 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

До суду завернувся із вказаною скаргою представник потерпілої ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 , посилаючись на те, що слідчим Ставищенського відділення поліції Сквирського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 13.03.2020 року винесено постанову про закриття на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінального провадження за фактом залишення в небезпечному для життя стані малолітньої ОСОБА_3 після дорожньо-транспортної пригоди, відомості про яке внесено до ЄРДР за №0000051 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. І ст.135 КК України, яке 12.03.2020 року було об`єднане з матеріалами кримінального провадження № 0000036 на підставі п. 2 ч. І ст.284 КПК України, в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч. І ст.135 КК України.

ОСОБА_4 просить скасувати вказану постанову слідчого з підстав невжиття органом досудового розслідування всіх необхідних заходів для збирання доказів і забезпечення повного та всебічного досудового розслідування, необґрунтованості висновків, які містяться в постанові, щодо обставин, які повинні бути встановлені слідчим, та завчасності висновку про відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, непроведення слідчим необхідного та повного переліку слідчих дій, спрямованих на встановлення істини по справі.

Захисник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 до суду пордав заяву, відповідно до якої скаргу просить розглядати у його відсутність.

Старший слідчий СВ Ставищенського ВП Сквирського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 подав до суду заяву, відповідно до якої скаргу просить розглядати у його відсутність, проти задоволення скарги заперечує.
Розглянувши дану матеріали скарги, дослідивши заяви особи, яка оскаржує постанову, слідчого, який проти задоволення скаги заперечує, вважаю, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що старшим слідчим Ставищенського відділення поліції Сквирського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 10.03.2020 внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000051 за ознаками злочину, передбаченого ч. І ст.135 КК України на підставі заяви ОСОБА_7 , як за ознаками завідомого залишення водієм ОСОБА_6 без допомоги потерпілої ОСОБА_8 , яка внаслідок малолітства та отриманих травм перебувала в небезпечному для життя стані.

Вказане кримінальне провадження, відомості про яке внесено до ЄРДР за № 0000051 за ознаками злочину, передбаченого ч. І ст.135 КК України, 12.03.2020 року було об`єднане з матеріалами кримінального провадження № 0000036, відомості про яке було внесено до ЄРДР 07.02.2020 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

13.03.2020 року слідчим Ставищенського відділення поліції Сквирського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 винесено постанову про закриття на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінального провадження № 0000051 в зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_6 складу злочину, передбаченого ч. І ст.135 КК України.

Відповідно до вимог п. 1 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність події кримінального правопорушення.

Зважаючи, що закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, - прийняття даного рішення можливе після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин провадження та оцінки слідчим зібраних та перевірених доказів у їх сукупності.

На досудовому провадженні потерпілим, його представником може бути оскаржено згідно п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК України рішення слідчого про закриття кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Скаргу про скасування оспорюваної постанови від 13.03.2020 до суду подано у встановлений вказаною нормою 10-денний строк 23.03.2020.

Згідно з ч. 1 ст. 7 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відноситься презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

У відповідності з ч. 2 ст. 91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

При цьому, положеннями ст. 92 КПК України регламентовано, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Сторона обвинувачення відповідно до ст. 93 КПК здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій і зокрема - отримання відомостей та висновків експертів, проведення інших процесуальних дій, передбачених КПК.

Як вбачається із вищевказаної постанови слідчого від 13.03.2020 ці вимоги закону слідчим виконані не в повній мірі. Постанова слідчого не містить всебічного аналізу та оцінки всіх зібраних доказів, відсутній переконливий висновок щодо наявності в діях водія ОСОБА_6 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.135 КК України, як за ознаками завідомого залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство.
В мотивувальній частині оспорюваної постанови слідчий посилається на те, що досудовим розслідуванням було встановлено, що 06.02.2020, близько 18 години, 10 хвилин, ОСОБА_6 , перебуваючи у стані стомлення, керуючи технічно несправним автомобілем марки «VOLKSWAGEN PASSAT 1.6D», реєстраційний номер НОМЕР_1 по причині руйнування та «заглушення» гальмівної трубки приводу гальмівного механізму заднього лівого колеса, рухаючись у темну пору доби з увімкненим світлом фар, по штучно освітлювальній ділянці проїзної частини дороги вул. Шевченка в с. Бесідка Ставищенського району Київської області, в напрямку до с. Красилівка, внаслідок стану стомлення заснув, та в порушення п. 2.3. «б», п. 11.3. Правил дорожнього руху України допустив безпідставний виїзд на зустрічну смугу руху та ліве узбіччя по напрямку руху керованого автомобіля, в межах якого в цей час знаходився неповнолітній пішохід - ОСОБА_3 , на якому заборонений рух ТЗ, де здійснив наїзд на останню та з місця скоєння даної дорожньо-транспортної пригоди зник. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди малолітня потерпіла ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин в області носу, закритого перелому кісток носу, струсу головного мозку, закритого внутрішньосуглобового перелому проксимального метаспіфізу лівої великогомілкової кістки, забою лівої нирки, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 22 Д від 05.03.2020 відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я більше 21 дня та такі, що не є небезпечними для життя в момент заподіяння.

Стаття 135 КК передбачає відповідальність за завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, старість, хворобу або внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.
Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого статтею 135 КК України, завжди характеризується прямим умислом щодо самого діяння. Що стосується наслідків, ставлення суб`єкта злочину до них завжди характеризується необережністю (злочинною недбалістю чи злочинною самовпевненістю).
Із законодавчого визначення випливає, що моментом закінчення злочину є ухилення від надання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані. Для кваліфікації дій винного за цією нормою кримінального закону не має значення і те, що хтось інший надав чи намагався надати допомогу залишеному в небезпеці, а також тяжкість тілесних ушкоджень, отриманих в результаті ДТП.
Закриваючи провадження, слідчий обмежився викладом вищевказаного висновку судово-медичної експертизи, показань водія ОСОБА_6 під час слідчого експеремента, проведеного 05.03.2020, показань свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , зробивши на підставі цього висновок про те, що потерпіла ОСОБА_3 внаслідок вищевказаних дій водія ОСОБА_6 отрималала тілесні ушкодження , які не викликали небезпечного стану для її життя і дорожня ситуація після пригоди не поставила її в такий стан, тому в даному випадку відсутні наслідки, передбачені ст.135 КК України, та дії ОСОБА_6 не охоплюються прямим умислом залишити потерпілу в небезбечному для життя стані, так як він не розумів, що допустиву наїзд на людину, тому за таких обставин в діях ОСОБА_6 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ч.І ст. 135 КК України.

Слідчий, обґрунтовуючи висновок про закриття провадження, зазначає, що після наїзду автомобілем потерпілу відкинуло на трав`яне узбіччя та вона не знаходилась на проїзній частині, по якій могли рухатись інші ТЗ та завдати шкоду потерпілій, хоча в спорюваній постанові зазначено, що потерпіла в момент наїзду на неї вищевказаним автомобілем знаходилась на узбіччі.

Відповідно до показань алолітніх ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.м. 17-18, 19-21), в момент ДТП вони з потерпілою всі разом рухались по узбіччю дороги. В момент наїзду автомобіля на них, потерпіла відштовхнула їх в бік паркану, а на неї наїхав автомобіль. Після наїзду на потерпілу автомобіль, не гальмуючи, виїхав на проїзну частину дороги та продовжив рух в напрямку до с.Красилівка.

Слідчий дійшов висновку, що дії ОСОБА_6 не охоплюються прямим умислом залишити потерпілу в небезпечному для життя стані, так як він не розумів, що допустив наїзд на людину. При цьому в постанові не наведено і не здійснено аналіз показаннь водія ОСОБА_6 від 07.02.2020 року, в яких він зазначив, що зрозумів, що допустив наїзд на пішохода, проте не зупинився та продовжив рух автомобілем так як злякався відповідальностті (а.м. 15-16).

З урахуванням показань малолітніх свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.м. 17-18, 19-21), які показали, що після ДТП потерпіла ОСОБА_12 втратила свідомість та мала важке дихання, а коли прийшла в себе - скаржилась на біль у лівій нозі, слідчим не з`ясовано, чи потребувала малолітня потерпіла ОСОБА_3 після ДТП допомоги внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, чи мала можливість вона з урахуванням отриманих тілесних ушкоджень (втрати свідомості), без сторонньої допомоги вжити ефективних заходів для самозбереження.

З урахуванням викладеного вважаю, що вищевказана постанова слідчого про закриття кримінального провадження не відповідає вимогам ст. 110 КПК України, винесена передчасно, фактично не містить належних мотивів прийнятого слідчим рішення, їх обґрунтування, в постанові не наведено всебічного повного аналізу зібраних доказів, не зроблені переконливі правові висновки.

З огляду на викладене, скарга підлягає задоволенню, постанова про закриття кримінального провадження підлягає скасуванню, в ході досудового розслідування необхідно об`єктивно дослідити зібрані по справі матеріали, перевірити наведені у скарзі представника потерпілої ОСОБА_3 ОСОБА_4 доводи, виконати необхідні дії і в залежності від встановленого прийняти законне та обґрунтоване рішення відносно подальшого провадження у даному кримінальному провадженні, яке має бути належним чином вмотивованим з всебічним, повним аналізом доводів викладених, у тому числі в заяві про вчинення кримінального правопорушення, клопотаннях осіб, які приймають участь у даному кримінальному провадженні.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 303, 306, 307 КПК України, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 ОСОБА_4 задовольнити.

Скасувати постанову старшого слідчого Ставищенського відділення поліції Сквирського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 від 13 березня 2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 10 березня року за № 0000051

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1