Справа № 755/232/17 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/691/2020 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.187 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2020 року.Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
із участю

прокурора ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_10 ,
представника потерпілої ОСОБА_11 ,
потерпілої ОСОБА_12 ,
перекладача ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційними скаргами захисників обвинуваченого ОСОБА_10 адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 12 лютого 2018 року, яким

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тбілісі Республіки Грузія, громадянина Грузії, з вищою освітою, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання в Україні, раніше судимого вироком Оболонського районного суду м. Києва від 06.06.2016 року за ч.2 ст.15, ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі, на підставі ст.ст.75, 76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік, -

визнано винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.4 ст.187 КК України і призначено йому покарання у виді 14 (чотирнадцяти) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
На підставі ст.71 КК України до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 06.06.2016 року 1 (один) рік позбавлення волі, призначено ОСОБА_10 остаточне покарання за сукупністю вироків 15 (п`ятнадцять) років позбавлення волі з конфіскацією майна.
Ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_10 обчислювати з 16.09.2016 року.
На підставі ч.ч.1, 5 ст.72 КК України (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до КК України щодо правил складання покарань та зарахування строку попереднього ув`язнення» від 18.05.2017 року) зараховано у строк покарання обвинуваченому ОСОБА_10 час його перебування в установах попереднього ув`язнення в період з 16.09.2016 року по 20.06.2017 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід ОСОБА_10 залишено без змін тримання під вартою.
Цивільний позов потерпілої ОСОБА_12 задоволено повністю та стягнуто на її користь із ОСОБА_10 матеріальну шкоду у розмірі 70679 гривень 10 копійок та моральну шкоду у розмірі 1400000 гривень, а всього на загальну суму завданого кримінальним правопорушенням збитку у розмірі 1470679 гривень 10 копійок.
Вирішено питання про речові докази.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 05.12.2018 року в порядку ст.404 КПК України змінено вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 12.02.2018 року відносно ОСОБА_10 в частині заліку досудового тримання під вартою.
На підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції 2015 року) зараховано у строк покарання ОСОБА_10 час перебування в установах попереднього ув`язнення з 16.09.2016 року по день набрання вироком законної сили включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
У решті вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 12.02.2018 року відносно ОСОБА_10 залишено без змін.

Постановою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 12.02.2019 року ухвалу Київського апеляційного суду від 05.12.2018 року щодо ОСОБА_10 скасовано та призначено новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

Згідно вироку суду ОСОБА_10 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, вчиненого за наступних обставин.
ОСОБА_10 16.09.2016 року в період часу з 22 год. 00 хв. до 22 год. 10 хв., перебуваючи поблизу станції метрополітену «Чернігівська» в м. Києві, побачив раніше невідому йому ОСОБА_12 , яка прямувала до себе додому, маючи при собі особисті речі, в т.ч. жіночу сумку, яка висіла на її плечі.
В цей час у ОСОБА_10 виник злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння майном потерпілої ОСОБА_12 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння майном потерпілої, діючи з корисливих мотивів, маючи на меті незаконне збагачення, ОСОБА_10 маючи при собі раніше заготовлені знаряддя вчинення злочину, в т.ч. гумові медичні рукавички та молоток з дерев`яною рукояткою, попрямував за ОСОБА_12 , рухаючись на невеликій відстані позаду неї та очікуючи зручного моменту для нападу.
Приблизно о 22 год. 20 хв. коли ОСОБА_12 пройшла повз магазин «Дитячий Світ», та вийшла до алеї з лавочками, за адресою: м. Київ, Дарницький бульвар, 5-7. ОСОБА_10 дістав із наявного у нього рюкзака гумові рукавички, надів їх на руки, взяв молоток та наздогнавши ОСОБА_12 здійснив напад на неї, наносячи їй молотком потужні удари в голову, спричинивши при цьому відкриту черепно-мозкову травму, забій головного мозку та перелом лобно-тім`яної кістки, внаслідок чого ОСОБА_12 впала на землю.
Згідно висновку СМЕ № 1819/е від 15.12.2016 потерпілій ОСОБА_12 , були нанесені тілесні ушкодження, які відносяться до категорії тяжких.
В подальшому ОСОБА_10 схватив рукою жіночу сумку, яка висіла на плечі ОСОБА_12 та реалізуючи умисел, направлений на незаконне заволодіння майном, відкрито викрав сумку потерпілої та побіг, намагаючись зникнути з місця вчинення кримінального правопорушення, але був затриманий пересічними громадянами неподалік від місця вчинення злочину.

Не погоджуючись із вказаним рішенням захисником обвинуваченого ОСОБА_10 адвокатом ОСОБА_8 подано апеляційну скаргу, у якій він просить змінити вирок суду першої інстанції, кваліфікувавши дії ОСОБА_10 за ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. На підставі ст.71 КК України до призначеного покарання приєднати невідбуте покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 06.06.2016 року у виді 1 (одного) року позбавлення волі і за сукупністю вироків призначити ОСОБА_10 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років.

Мотивуючи свої вимоги зазначає, що вирок суду першої інстанції є необґрунтованим, а покарання є несправедливим через суворість. Суд при розгляді кримінального провадження взагалі не взяв до уваги факт добровільного відвертого та щирого пояснення ОСОБА_15 , який визнав свою вину у здійсненні ним фактичного побиття потерпілої. Зокрема також повідомив про дійсні обставини вчинення ним дій: велика образа жінкою, яка зовнішньо схожа на потерпілу (т.3, а.с.136, журнал судового засідання від 09.02.2018 року), зустріч з кухарем для створення бізнес проекту (т.3, а.с.138), не брав речі потерпілої і не старався (т.3, а.с.139). Сторона захисту вважає, що вирок щодо ОСОБА_10 підлягає зміні, зі зміною кваліфікації злочину і застосуванням кримінального закону про менш тяжкий злочин, оскільки суд першої інстанції: зробив висновки, які не підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, при цьому деякі ключові висновки суду є очевидно хибними або вкрай сумнівними, а також не дав оцінку ряду встановлених безумовних фактичних даних, які мають істотне значення для встановлення істини; допустив істотну неповноту судового слідства, залишивши недослідженими обставини, з`ясування яких обов`язково мало б істотне значення для правильного вирішення справи, без належного перекладу обвинувального акту та матеріалів справи, проведення розгляду справи в закритому судовому засіданні; неправильно, внаслідок хибних і сумнівних висновків, застосував кримінальний закон, який не підлягає застосуванню, кваліфікувавши дії ОСОБА_10 як більш тяжкий злочин, ніж той, що він мав намір вчинити, і що підтверджується доказами та об`єктивними фактичними даними.

Крім того, суд першої інстанції помилково взяв за основу висновок експерта №1819/е щодо завдання тяжкого тілесного ушкодження, який є неповним, необґрунтованим та викликає сумнів дослідження документації, так як надані на дослідження медичні документи не прошиті, містять різні прізвища осіб із різними датами народження (т.3, а.с.90-95), що ставить під сумнів вірність цього висновку та кваліфікації кримінального правопорушення. Районним судом безпідставно було відхилено клопотання сторони захисту про допит експерта та про призначення по справі комісійної судово-медичної експертизи. Також, районним судом не досліджено всі докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, отже не досліджені всі обставини кримінального провадження, повно та неупереджено у зв`язку із чим, суд оцінюючи досліджені докази спотворив їх в сторону обвинувального ухилу. Також, суд взагалі не взяв до уваги факт грубого порушення вимог ст.ст.28, 214, 223 КПК України органом досудового розслідування, яким ігноровано, а відповідно і не було проведено розслідування щодо встановлення осіб, які вказували на дії ОСОБА_10 та перевірку отриманих доказів.

Сторона захисту також, що суд при призначенні занадто суворого покарання не умотивував своє рішення щодо призначення ОСОБА_10 покарання у виді позбавлення волі на строк 14 років з конфіскацією майна, оскільки для особи, яка за станом здоров`я потребує медичного нагляду та ніколи не відбувала покарання в місцях позбавлення волі має бути достатнім призначення судом більш м`якого покарання, що буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

Захисником обвинуваченого ОСОБА_10 адвокатом ОСОБА_9 подано апеляційну скаргу, в якій він просить вирок суду першої інстанції скасувати, та ухвалити новий вирок, яким перекваліфікувати дії ОСОБА_10 з ч.4 ст.187 КК України на ч.1 ст.121 КК України, призначивши йому покарання у виді 7 (семи) років позбавлення волі.

В обґрунтування своїх вимог захисник ОСОБА_9 посилається на доводи аналогічні доводам апеляційної скарги захисника ОСОБА_8 , додатково зазначаючи про те, що під час судового розгляду при прийнятті від прокурора письмових доказів, у вигляді протоколів досудового слідства (протоколів ОМП, визнання речовими доказами, огляду речових доказів, виїмки медичної документації, тощо), не оголосив їх в повному обсязі і не витребував ухвали слідчого судді про надання дозволу на тимчасовий доступ до медичної документації, що становить лікарську таємницю, та дає підстави встановити, що медична документація відносно потерпілої ОСОБА_16 вилучалась незаконно. Також за відсутності ухвали слідчого судді неможливо встановити чи не приймали участь члени колегії суддів у вказаному кримінальному провадженні під час досудового розслідування.

Представником потерпілої ОСОБА_12 адвокатом ОСОБА_11 подано заперечення на апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 , в яких вона зазначає про її необґрунтованість та безпідставність.

Заслухавши суддю-доповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_10 та його захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , на підтримку поданих апеляційних скарг, доводи прокурорів, потерпілої ОСОБА_12 , її представника ОСОБА_11 , які категорично заперечували проти задоволення апеляційних скарг та вважали рішення суду першої інстанції правильним, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягаєіз наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону місцевим судом було дотримано в повній мірі.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини кримінального провадження, прийшов до правильного висновку щодо обсягу та доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_10 , правильно кваліфікувавши його дії за ч.4 ст.187 КК України.

В оскаржуваному вироку місцевий суд навів всі встановлені обставини, які, відповідно до ст.91 КПК України, підлягають доказуванню, а також виклав оцінку та аналіз досліджених у судовому засіданні доказів із зазначенням підстав, із яких приймає одні докази та відкидає інші.

Так, вина ОСОБА_10 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується доказами, які були безпосередньо досліджені у районному суді.

Обвинувачений ОСОБА_10 у суді першої та апеляційної інстанції вини у пред`явленому обвинуваченні не визнав та пояснив, що 16.05.2016 року він перебував в районі станції метро «Дарниця», де в нього на 14 годині була призначена зустріч з приводу працевлаштування. При собі у обвинуваченого був рюкзак з особистими речами: портмоне, телефон, змінне взуття, фольга та гумові рукавички. Приблизно о 22 годині він, біля станції метро побачив потерпілу, яка пройшла поруч, і йому здалось, що це саме та жінка, яка нещодавно його особисто образила.
Вирішивши помститись цій жінці, він декілька разів підряд обійшов потерпілу, щоб упевнитись, що це саме та жінка, та за зовнішніми прикметами вирішив, що це саме вона. Потім він повернувся до станції метро, де неподалік від станції у дідуся, який продавав якісь господарські речі, обвинувачений придбав молоток та попрямував у той бік куди пішла потерпіла.
Молоток він придбав для того, щоб нанести ушкодження жінці, яка його дуже образила. Однак при цьому обвинувачений зазначив, що не хоче розповідати суду, яку саме особисту образу спричинила йому жінка, ім`я якої він також не хоче повідомляти.
Наздогнавши потерпілу, він ще раз упевнився, що ця жінка схожа на ту, якій він хоче помститися, підійшов до потерпілої, схопив її за руку та вдарив молотком по голові. Не пам`ятає скільки ще разів і куди наносив удари потерпілій, приблизно 2-3 удари, при цьому зазначив, що можливо він влучив у голову та плече. Потім обвинувачений почув крик і побіг, але невдовзі його затримали двоє чоловіків спортивної тілобудови.
Обвинувачений наполягає на тому, що не збирався забирати речі потерпілої, а тільки хотів нанести тілесні ушкодження молотком, щоб помститися за особисту образу.
Зазначив, що молоток під час нападу у нього зламався, зачепившись об паркан із сіткою, тому останній удар обвинувачений наносив дерев`яною рукояткою від молотка. При цьому потерпілу під час нападу тримав за руку, щоб остання не втекла.
Рукавички він вдягнув коли придбав молоток і йшов вже за потерпілою, використовував їх під час нападу для приховування слідів злочину, оскільки він по телевізору бачив, що резинові рукавички вдягають коли не хочуть залишати відбитки. Затримали його приблизно через 5-6 хвилин після скоєння їм нападу на потерпілу. Дуже шкодує про скоєне та просить врахувати що він помилився та не хотів грабувати потерпілу, а лише нанести тілесні ушкодження іншій особі. При цьому обвинувачений повністю визнав цивільний позов заявлений потерпілою.
Незважаючи на невизнання, вина ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, повністю доводиться зібраними та дослідженими доказами.

В суді першої інстанції потерпіла ОСОБА_12 пояснила, що 16 вересня 2016 року, повертаючись додому, вийшла зі станції метро «Дарниця» о 22 годині 10 хвилин та пішла у напрямку магазину «Дитячий світ». На лівому плечі у неї знаходилася жіноча сумка вартістю 30 000 грн., всередині якої знаходився належний їй мобільний телефон срібного кольору, марки «Айфон 6», в якому знаходилась сім-карта мобільного оператора «МТС Україна», № НОМЕР_1 , жіночий гаманець, фірми «Gucci», косметичка блакитного кольору, гребінець, грошові кошти у сумі 1204 гривні 97 копійок, банківська картка «Приват Банк», VISA PLATINUM № НОМЕР_2 , на її ім`я та сонцезахисні окуляри. Пройшовши магазин «Дитячій світ», почула кроки позаду, що її насторожило. На вулиці було ще досить багато людей, тому потерпіла не звернула на це уваги та продовжила рух. Пройшовши метрів 100, вона чула кроки позаду та зробила кілька кроків вліво, щоб людина могла її оминути, потім нахилилася і зробила вигляд, що поправляє взуття. Людина позаду різко повернула у її бік і вона відчула в цей момент удар по голові. Закриваючи обличчя руками, вона відчула 2-й удар та почала голосно кричати. На цей крик почали бігти люди з компанії, яку вона бачила по дорозі. Удари їй були нанесені невідомим чоловіком з правої сторони. Від отриманих ударів потерпіла впала, 3-го удару вона вже не відчувала. Потім обвинувачений вирвав сумку і побіг. До потерпілої підбігла молода жінка, спитала чи викликати швидку. Про кількість нанесених їй ударів, вона дізналась після операції від лікаря- нейрохірурга, який повідомив, що всього нанесено 3 удари. Всі удари були нанесені у праву сторону голови. Потерпіла не знала чим її вдарили, потім тільки через якийсь момент їй почало паморочитися у голові, прибігли хлопці молоді, які сказали що нападника наздогнали із її сумкою і викликали міліцію. Сумку повернули з усіма речами, які були в ній.
Потерпіла наголосила на тому, що якби не хлопці та дівчата з компанії, які їй допомогли, стримували кров, надали допомогу та викликали швидку, можливо б вона померла.
Про те, що на неї напав ОСОБА_10 , вона дізналася від людей, які його затримали з її сумкою. Крім того з матеріалів справи, потерпіла дізналася, що її кров була на одязі обвинуваченого. Коли обвинуваченого затримали у неї кров капала на обличчя, очі були залиті кров`ю і вона не могла його розгледіти.
Перше пояснення слідчому потерпіла давала у відділенні реанімації після операції.
Враховуючи її зріст та зріст обвинуваченого, вона впевнена, що обвинувачений цілився молотком саме в голову. Вважає це були навмисні та цілеспрямовані удари. Під час першого удару по голові потерпіла ще трималася на ногах, після першого удару відразу пішла кров, потерпіла навіть ще не встигла закричати. Після першого удару по голові, обвинувачений наніс відразу другий удар по голові, потерпіла закрила очі руками, бо кров капала миттєво по обличчі та одягу, коли піднявся крик, потерпілій здалося, що то не міг бути її голос, в цей момент обвинувачений наніс третій удар по голові, після якого потерпіла впала. Внаслідок цих трьох ударів було заподіяно три переломи черепу.
Коли вона знаходилася на землі, невідомий почав зривати з її плеча належну їй жіночу сумку з речами. Нападник, помітивши, що до них біжать люди, все ж таки вирвав сумку та почав втікати. Обвинувачений тягнув її по асфальту, вириваючи сумку, внаслідок чого у неї на лівій руці була здерта шкіра на лікті. В цей же день її госпіталізовано каретою швидкої медичної допомоги до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги, де зроблено операцію. Через два місяці потерпілій проведено другу операцію по встановленню титанової пластини на голові. На даний час вона продовжує лікування, яке є дуже затратним та за прогнозом лікарів можливо ускладнення її стану здоров`я;
Свідок ОСОБА_17 , в суді першої інстанції пояснив, що проживає в АДРЕСА_2 . Близько 22 години 16 вересня 2016 року він через вікно на 3- му поверсі почув дуже сильний жіночий крик, який лунав з вулиці. Вискочивши на вулицю, побачив потерпілу у крові, яка була на землі. Зрозумівши, що потерпіла втрачає свідомість, свідок із раніше незнайомим йому чоловіком - поклали її на лавку та викликали швидку. Біля потерпілої знаходилась металева частина від молотка з плямами бурого кольору. Приблизно через метрів 10-15 знаходився нападник, якого затримали люди. На нападнику були медичні гумові рукавиці, при ньому був рюкзак, у якому знаходилися чоловічі речі, черевики та упаковка медичних гумових рукавиць. Затриманий нічого не пояснював. Обвинуваченого він впізнав в залі суду, як чоловіка, якого затримали під час нападу на потерпілу. Особи які затримували ОСОБА_10 пояснювали йому, що ОСОБА_10 нападник і що вони відразу його затримали після нападу на потерпілу.
Свідок ОСОБА_18 , в суді першої інстанції пояснив, що працює працівником поліції ППОП №1 ГУНП у м. Києві. Потерпілу ОСОБА_19 та обвинуваченого ОСОБА_10 до подій, що мали місце 16 вересня 2016 року особисто не знав. Спільно із іншими поліцейськими ОСОБА_20 та ОСОБА_21 заступили на добове чергування по охороні громадського порядку у Дніпровському районі м. Києва в складі групи швидкого реагування «Кордон-108». Близько 22 години 30 хвилин того ж дня отримали виклик, що за адресою АДРЕСА_3 невідомий чоловік напав на жінку із застосуванням насильства, що виразилося в ударах по голові невідомим предметом та відкрито викрав належну їй жіночу сумку. Прибувши на місце події побачили, що обвинуваченого тримали люди, які були свідками нападу на потерпілу. Поліцейські одягли на ОСОБА_10 наручники. При поверхневому візуальному огляді затриманого чоловіка на його сорочці синього кольору були видні плями бурого кольору, на руках медичні гумові рукавички. Поруч із обвинуваченим знаходився його рюкзак із речами. На місці події виявлено жіночу сумку із плямами бурого кольору, біля обвинуваченого була дерев`яна рукоятка та металева частина від молотка.
Свідок ОСОБА_21 в суді першої інстанції, надав аналогічні показання свідку ОСОБА_18 . Крім того повідомив, що в ОСОБА_10 на руках були рукавички, а біля нього поруч знаходилася дерев`яна ручка від молотка. Особи які затримали обвинуваченого, розповіли що саме затриманий вчинив напад на потерпілу.
Свідок ОСОБА_20 в суді першої інстанції надав показання аналогічні показанням свідків ОСОБА_18 та ОСОБА_21 , при цьому зазначивши, що обвинувачений ОСОБА_10 при затриманні був тверезий, дуже нервував, оскільки раніше вже скоював злочин, при цьому казав: «Каюсь, біс попутав». На затриманому ОСОБА_10 були одягнені на руках гумові рукавички, які були в крові, одяг його також був у крові, крім того в руках він тримав дерев`яну ручку від молотка, а сам молоток був на місці нападу.
Свідок ОСОБА_22 , в суді першої інстанції пояснила, що проживає за адресою: АДРЕСА_2 . У вечірній час 16 вересня 2016 року почула крик, який лунав з вулиці. Коли вибігла на вулицю - побачила потерпілу, яка сиділа вся в крові. Біля потерпілої була металева частина від молотку без дерев`яної рукоятки. Свідок є медичним працівником та при огляді потерпілої відчула що у неї в голові три дірки і почала надавати медичну допомогу. В цей момент, сторонні люди піднесли сумку потерпілої, яка була також у крові. Свідок набрала з телефону потерпілої її сестру та повідомила про подію. Обвинувачений, який також знаходився неподалік заявив, що без адвоката ніяких пояснень надавати не буде. Біля ОСОБА_10 знаходилась дерев`яна рукоятка від молотка. Його одяг був у крові. При цьому він імітував серцевий напад та просив води.
Свідок ОСОБА_23 в суді першої інстанції пояснив, що з потерпілою не знайомий. Обвинуваченого наглядно бачив, коли затримували. Особистих відносин немає. 16 вересня 2016 року, коли повертався додому на Дарницький бульвар, близько 22 години почув крик і побіг у сторону, звідкіля він лунав. Прибігши до місця злочину побачив, як чоловік відбігав від жінки. Свідок та інші люди його оточили. Обвинувачений намагався втекти, він спілкувався на російській мові та хамив. На руках у нього були рукавички гумові, які він намагався зняти. Свідок разом з іншими людьми поклали його обличчям в асфальт і заломили руки. Після цього приїхала поліція. В руках у обвинуваченого була дерев`яна ручка від молотка, сам молоток знаходився на місці злочину закривавлений. При затриманні обвинувачений розмахував ручкою від молотка.
Свідок ОСОБА_24 в суді першої інстанції пояснив, що 16 вересня 2016 року у вечірній час знаходячись вдома на кухні, почув через відкрите вікно жіночий крик, виглянув у вікно і побачив, що чоловік наносить удари ногами жінці при цьому тягне за її сумку. Подія відбувалася на куті дитячого садку, біля дитячого майданчика, між будинками між № 7 та № 17 по Дарницькому бульварі у м. Києві. В той час, як обвинувачений наносив удари потерпілій, в їх сторону з різних сторін прибігли троє молодих чоловіків, а нападник, побачивши це почав втікати в сторону будинку № 15, розташованого на Дарницькому бульварі в м. Києві. Свідок впізнав в судовому засіданні та вказав на обвинуваченого ОСОБА_10 , як чоловіка який напав на жінку свідком чого був ОСОБА_24 . Свідок не бачив чим саме наносив удари обвинувачений, а потім коли жінка впала, обвинувачений бив її ногами. Коли свідок спустився вниз, на місці події вже були люди. Свідок обличчя нападника з 12 поверху не бачив, однак коли підійшов до місця затримання, побачив, що нападником був ОСОБА_10 . На ньому були гумові рукавички, в руках він тримав ручку від молотка. Крім того, свідок ОСОБА_24 наголосив, що ОСОБА_10 розмовляв російською мовою. Коли свідок підійшов до потерпілої біля неї лежала металева частина молотка, закривавлена, сама потерпіла теж була у крові.
Свідок ОСОБА_25 , в суді першої інстанції повідомила, що 16 вересня 2016 року близько 22 години вона сиділа на лавочці, розмовляючи по телефону, на перехресті біля дитячого садка. В цей момент почула крик та повернувши голову побачила, що чоловік наносив удари жінці, десь приблизно в 4-х метрах від того місця де сиділа свідок. Спершу ОСОБА_25 подумала що це сімейний конфлікт. Вона впізнала чоловіка, який наносив удари жінці, як обвинуваченого ОСОБА_10 , при цьому зазначила, що його обличчя було трохи іншим, борода відросла. Стверджувала, що саме обвинувачений ОСОБА_10 наносив удари потерпілій. Свідок потерпілу відразу впізнала. Хоча було темно, але вона чітко бачила, як обвинувачений ОСОБА_10 з розмаху наносив удари, якимось предметом. Всі дії нападника вчинялися з особливою зухвалістю та жорстокістю. Його не зупиняли ні її крики ані ліхтар, під яким це відбувалося і тільки після того, як нападник побачив, що в їх сторону біжать люди, кинувся тікати. За ці секунди обвинувачений наніс потерпілій 3-4 удари, потім схопив та тягнув її сумку. Потерпіла не віддавала сумку, а нападник бив її ногами. Свідок не могла зрозуміти ситуацію, вона була близько від обвинуваченого, який продовжував тягнути сумку та не залишав потерпілу. Потім інші люди побігли за нападником якого затримали, на його руках були медичні рукавички.
Свідок ОСОБА_26 в суді першої інстанції пояснила, що з обвинуваченим ОСОБА_10 вона разом проживає у «цивільному шлюбі» близько 3 років. На час вказаних подій вони проживали у будинку, який винаймали на житловому масиві «Берковці» в м. Києві. Приблизно 14 вересня 2016 року, точної дати вона сказати не може, ОСОБА_10 пішов зранку з дому, ніби як на роботу. На той час він працював неофіційно у «Піцца- хаусі». Наступного дня ОСОБА_10 зателефонував з іншого номеру та попросив, щоб вона принесла поїсти до Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві, де дізналася від адвоката, з приводу чого був затриманий ОСОБА_10 .

Крім того, вина ОСОБА_10 у вчиненому підтверджується письмовими доказами, наявними у матеріалах кримінального провадження та належним чином дослідженими судом першої інстанції:

- протоколом огляду місця події від 16.09.2016 року з якого вбачається, що об`єктом огляду є місцевість за адресою: м. Київ, бульвар Дарницький, 15 де на асфальтованій алеї сидить особа кавказької зовнішності, приблизно 25 років. На відстані двох метрів від нього, по ліву руку від нього знаходиться рукоятка від молотка, на відстані одного метра позаду нього від рукоятки від молотка знаходиться сумка чорного кольору. За повідомленням невідомого чоловіка кавказької зовнішності, що у даному рюкзаку знаходяться дві упаковки медичних рукавичок синього кольору.
На відстані 1,5 м. позаду чоловіка кавказької зовнішності, на вік 25 років, волосся чорне, знаходиться порвана медична рукавичка, позаду якої на відстані 60 см. знаходяться ключі, один великій інший маленький. Даний чоловік, був одягнений в чорні кеди з білими шнурками, штани чорного кольору та сорочку синього кольору з плямами бурого кольору на правому рукаві сорочки. На відстані 50 метрів позаду вище вказаного чоловіка на розі будинку № 17 Дарницького бульвару на асфальтній поверхні виявлені плями речовини бурого кольору, 2 метри збоку від даних плям на території де витовчена трава виявлено: наконечник металевий для молотка без рукоятки, через 2 метри від металевого наконечника молотка знаходиться сумка жіноча з плямами бурого кольору. Всередині даної сумки знаходиться гаманець, в якому знаходяться грошові кошти в сумі 1202 грн., а також банківська картка «Приват Банку», яка видана на ім`я ОСОБА_27 та інші скідочні картки різних магазинів, косметичка синього кольору, у якій знаходились, серветки, гребінь, окуляри сонцезахисні та питна вода. Біля даної сумки знаходився, ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зазначив, що дана сумка належить потерпілій, яка представилась як ОСОБА_28 і якою намагався заволодіти чоловік кавказької зовнішності, приблизно 25 років, шляхом нанесення ударів молотком по голові потерпілій;
- висновком експерта №360ц (том. 2 а.с.165-166), відповідно до якого: при судово-цитологічному дослідженні робочої частини молотка (об.1) знайдені піт та кров людини, походження слідів на робочій частині молотка (об.1) можливе від особи/осіб в крові якої/яких міститься антигени А,В,Н в різній комбінації по системі АВО в тому числі від потерпілої ОСОБА_12 ;
- висновком експерта № 361ц, відповідно до якого: при судово-цитологічному дослідженні деревяній ручці від молотка знайдені піт, слина осіб чоловічої та жіночої генетичної статі та кров людини,які могли походити від особи/осіб, а слина від чоловіка та жінки, в крові яких міститься антигени А,В,Н в різній комбінації по системі АВО в тому числі від потерпілої ОСОБА_12 .. При судово-цитологічному дослідженні об. 2 на дерев`яній ручці від молотка знайдені піт, слина та кров людини, які могли походити від потерпілої ОСОБА_12 ;
- висновком експерта № 474, відповідно до якого, на наданій на дослідження сорочці (об.№№1-9), вилученій за адресою АДРЕСА_4 , виявлена кров людини. При визначенні групової належності не виключає можливості походження цієї крові від потерпілої гр. ОСОБА_12 ;
- висновком експерта № 475, відповідно до якого,на наданій на дослідження гумовій рукавичці (об.№№1-5), вилученій при огляді місця події, виявлена кров людини змішана з потом. При визначенні групової належності виявлений антиген Н. Таким чином, кров і піт в указаних слідах можуть походити від потерпілої гр. ОСОБА_12 ;
- висновком експерта № 476, відповідно до якого, на наданій на дослідження гумовій рукавичці (об.№№1-5), вилученій при огляді місця події, виявлена кров людини. Не виключає можливості походження цієї крові від потерпілої гр. ОСОБА_12 ;
- висновком СМЕ № 1819/е, відповідно до якого аналіз надано/ медичної документації на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у відповідності питань Постанови, дає підстави зробити наступні висновки: Передусім експерт вважає за потрібне звернути увагу учасників та сторін кримінального провадження на наступне: п.1.2 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року погоджених з Міністерством внутрішніх справ України, Генеральною прокуратурою України, Верховним судом України, Службою безпеки України (далі по тексту «Правила») надано вичерпне визначення терміну ушкодження «з медичної точки зору, тілесні ушкодження це порушення анатомічної цілісності тканини, органів та їх функцій, що виникає як наслідок дії одного чи кількох зовнішніх ушкоджуючи факторів фізичних, хімічних, біологічних, психічних»; п.2.1.2 та п.2.1.3 «Правил» визначає таке: «2.1.2 Небезпечними для життя є ушкодження, що в момент заподіяння (завдання) чи в клінічному перебігу через різні проміжки часу спричиняють загрозливі для життя явища (див. п.2.1.3.о) і котрі без надання медичної допомоги, за звичайним своїм перебігом, закінчуються чи можуть закінчитись смертю. Запобігання смерті, що обумовлене наданням медичної допомоги, не повинно братись до уваги оцінюванні загрози для життя таких ушкоджень. Загрозливий для життя стан, який розвивається в клінічному перебігу ушкоджень, незалежно від проміжку часу, що минув після його заподіяння, повинен перебувати з ним у прямому причинно-наслідковому зв`язку. 2.1.3 До ушкоджень, що небезпечні для життя, належать: а) ті, що проникають у черепну порожнину, у тому числі й без ушкодження мозку; б) відкриті й закритті переломи кісток склепіння та основи черепа, за винятком кісток лицевого скелета та ізольованої тріщини тільки зовнішньої пластики склепіння черепа». Так, під час первинного відомого звернення 16.09.2016 року о 22 год 22 хв. По медичну допомогу у ОСОБА_12 були виявлені такі тілесні ушкодження: - відкрита черепно-мозкова травма: три рани (визначені клінічними лікарями як звбійні) тім`яночної ділянки голови справа з крововиливами у оточуючі м`які тканини; три перелома правої тім`яної кістки з ушкодженнями твердої мозкової оболонки на рівні переломів; крововиливи у речовину головного мозку в проекції переломів. Критерієм судово-медичної оцінки ступеню тяжкості виявленого тілесного ушкодження є критерій небезпеки для життя. Саме тому, виявлене тілесне ушкодження відноситься до ТЯЖКОГО тілесного ушкодження, відповідно до п.п. 2.1.1 та 2.1.3/а/б «Правил». Враховуючи морфологію виявленого тілесного ушкодження є підстави спростувати вірогідність утворення цього тілесного ушкодження за рахунок падіння на площину. Описане тілесне ушкодження утворилось за рахунок ударної дії тупого твердого предмету, з обмеженою контактною поверхнею.
На думку колегії суддів, вважати даний висновок судовомедичної експертизи недопустимим доказом підстави відсутні, оскільки він проведений відповідно до порядку визначеному законодавством України та є обґрунтованим. Крім того, медична документація потерпілої ОСОБА_12 була отримана органами досудового розслідування, в передбаченому КПК України порядку, а саме на підставі ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28.10.2016 року ОСОБА_29 . Помилка в медичній документації в написанні прізвища потерпілої, зокрема замість правильного « ОСОБА_30 » зазначено « ОСОБА_31 » є суто технічною, що підтверджується копією консультативного висновку МРТ головного мозку від 20.06.2016 року (а.с.104 т.3), та жодним чином не впливає на допустимість такого доказу.
Також, вина ОСОБА_10 підтверджується речовими доказами у кримінальному провадженні, а саме: металевою частиною молотка зі слідами крові потерпілої ОСОБА_12 , вилученою на місті події, знайденою безпосередньо біля потерпілої; дерев`яною рукояткою від молотка зі слідами крові потерпілої ОСОБА_12 , вилученою на місті події, знайденою безпосередньо біля затриманого ОСОБА_10 ; одягом обвинуваченого ОСОБА_10 зі слідами крові потерпілої ОСОБА_12 ; марлевими тампонами зі змивами речовини бурого кольору, вилученими з місця події зі слідами крові потерпілої ОСОБА_12 ; фотокартками, долученими судом за клопотанням потерпілої, медичною документацією.
При цьому на думку суду апеляційної інстанції, районний суд дійшов обґрунтованого висновку про необхідність визнання недопустимим доказом у даному кримінальному провадженні протоколу огляду предметів від 20.09.2016 року, оскільки даний процесуальний документ складено із порушенням ст.223 КПК України, де передбачено обов`язкову участь при проведенні огляду не менше двох понятих.
Таким чином, стороною обвинувачення надано достатні та достовірні докази вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

У відповідності до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» №10 від 06.11.2009 року, розбій як злочин проти власності (ст.187 КК України) - це напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, або з погрозою застосування такого насильства.

Під нападом за ст.187 КК України слід розуміти умисні дії, спрямовані на негайне вилучення чужого майна шляхом застосування фізичного або психічного насильства, зазначеного в частині першій цієї статті.

Розбій вважається закінченим з моменту нападу, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, або з погрозою застосування такого насильства, незалежно від того, заволоділа винна особа майном потерпілого чи ні.

Враховуючи зазначене, доводи апеляційних скарг захисників про неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого та необхідність перекваліфікації дій ОСОБА_10 на ч.1 ст.121 КК України, тому, що він не мав умислу на заволодіння майном потерпілої , а наніс їй удари через те, що вона зовнішньо схожа на іншу жінку, яка його образила, є необґрунтованими та такими, що повністю спростовуються доказами дослідженими судом першої інстанції та показами свідків, потерпілої.

Зокрема, потерпіла ОСОБА_12 наполягала на тому, що ОСОБА_10 під час нападу забрав її сумку, схопив її рукою та вириваючи сумку з рук, тягнув її по асфальту, внаслідок чого у неї було пошкоджено шкіру на лівій руці. Крім того, свідки ОСОБА_25 та ОСОБА_24 вказали, що бачили, як обвинувачений намагався вирвати сумку з рук потерпілої, яка на той час від отриманих ударів вже лежала на землі та тримала сумку в руках, при цьому обвинувачений наносив їй удари ногою та виривав сумку з рук потерпілої.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_10 у вчиненні нападу, з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із застосуванням насильства, небезпечного для життя особи, яка зазнала нападу, поєднаного із заподіянням тяжких тілесних ушкоджень та кваліфікує його дії за ч. 4 ст. 187 КК України.

Враховуючи зазначене, невизнання вини ОСОБА_10 апеляційний суд розцінює, як обрану лінію захисту обвинуваченого із метою уникнення ним відповідальності, а тому оцінює його показання критично.

У ході аналізу доводів апеляційної скарги захисників підстав для перекваліфікації дій ОСОБА_10 з ч.4 ст.187 КК України на ч.1 ст.121 КК України, апеляційним судом встановлено не було, адже його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України підтверджується належними, допустимими, достовірними доказаними, безпосередньо дослідженими доказами та оціненими на основі власного переконання судом першої інстанції.

При цьому, доводи апеляційних скарг захисників про неправильну кваліфікацію дій обвинуваченого та допущені судом першої інстанції істотні порушення вимог кримінального процесуального законодавства, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Крім того, апеляційним судом, з урахуванням положень ст.29, п.18 ч.1 ст.42 КПК України, обвинуваченому ОСОБА_10 , було забезпечено участь перекладача, можливість ознайомлення в повному обсязі з матеріалами справи за участю його захисників, з метою належної реалізації його права на захист.

Згідно з ст.65 КК України, суд призначає покарання відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Суд першої інстанції, згідно положень п.п.2,3 ч.1 ст.65 КК України та п.п.1-3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 року №7, при призначенні покарання в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_10 .

У відповідності до ст.12 КК України, вчинене ОСОБА_10 кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.187 КК України, віднесено до категорії особливо тяжких злочинів.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_10 судом першої та апеляційної інстанції не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_10 районний суд в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретні обставини та наслідки протиправних діянь, зокрема зухвалість вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого, який негативних характеристик не має, офіційно не працює, раніше судимий, на спеціальних обліках не перебуває, підвищену небезпеку для суспільства.

Із огляду на зазначене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення ОСОБА_10 та попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим не можливе без його ізоляції від суспільства, адже саме покарання у виді позбавляння волі є необхідним та достатнім для нього.

Приймаючи до уваги всі обставини справи, районний суд при призначенні покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України вірно дійшов висновку про необхідність повністю приєднати до покарання за даним вироком невідбуту частину покарання за вироком Оболонського районного суду м. Києва від 06.06.2016 року.

Із огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_10 покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів і домірне скоєному.

Також, у межах цього кримінального провадження потерпілою ОСОБА_12 заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_10 про стягнення заподіяної матеріальної шкоди у розмірі 70679 гривень 10 копійок, моральної шкоди 1 400 000 гривень 00 копійок.

Розмір завданої матеріальної шкоди потерпіла ОСОБА_12 обґрунтувала понесеними витратами на придбання медикаментів, яка підтверджувалась фіскальними чеками на суму 70679 гривень 10 копійок, моральну шкоду тим, що вона зазнала глибоких моральних страждань, внаслідок вчинення щодо неї злочину.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна протиправними діями, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла.

Як вбачається з ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Ця шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.1995 передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення, тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Районним судом вірно встановлено, що у результаті протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_10 потерпілій ОСОБА_12 була спричинена шкода здоров`ю у вигляді тяжких тілесних ушкоджень, після чого остання понесла матеріальні витрати під час лікування. Докази, які були надані потерпілою під час розгляду цього кримінального провадження підтверджують суму витрат на її лікування у розмірі 70679 гривень 10 копійок, будь-яких інших доказів на підтвердження інших витрат у розпорядження місцевому суду надано не було.

Разом з тим, після спричинених потерпілій ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, вона зазнала стресу, душевних страждань, у зв`язку з чим виникла необхідність у тривалій реабілітації та тимчасова відірваність від активного соціального життя. Дотепер у потерпілої продовжуються проблеми зі здоров`ям: погіршився зір, парез лівої кисті, оніміння губ на обличчі. Зазначені обставини в їх сукупності свідчать про заподіяння потерпілій ОСОБА_12 моральної шкоди з вини обвинуваченого. Отже виходячи з засад розумності та справедливості, а також враховуючи позицію обвинуваченого, який повністю визнав цивільний позов, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про необхідність задоволення цивільного позову та стягнення моральної шкоди в розмірі 1400000 гривень.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів і вимог апеляційних скарг захисників і не знаходить підстав для скасування або зміни вироку, а тому залишає апеляційні скарги без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційні скарги захисників обвинуваченого ОСОБА_10 адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , залишити без задоволення.

Вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 12 лютого 2018 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін.

Головуючий :

Судді :