Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/360/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія: п.10 ч.2 ст.115 КК України Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2020 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

засудженого ОСОБА_7 ,

розглянула дистанційно в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницькому матеріали клопотання засудженого ОСОБА_7 за апеляційною скаргою останнього на ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 21 лютого 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотанні засудженого:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Луганка Петрівського району Кіровоградської області, до
засудження жителя АДРЕСА_1 , працюючого монтером колії залізничного цеху Петрівського кар`єру Управління залізничного транспорту ВАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат», маючого повну загальну середню освіту, не одруженого, громадянина України, засудженого:
-31.03.2010 року Апеляційним судом Кіровоградської області за п.10 ч.2 ст.115, ч.4 ст.152, ч.3 ст.153, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років;
-ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 05.02.2016 року засудженому зараховано у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 17.07.2008 року по 07.05.2010 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі;
-ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 12.05.2017 року засудженому замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме: обмеженням волі строком на 4 роки 04 місяці 15 днів;
-ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 16.08.2017 року засудженому зараховано в строк покарання час його слідування під вартою до Устинівського виправного центру №37 з 22.05.2017 року по 31.07.2017 року, що за правилами ст.72 КК України, становить 4 місяці 18 днів,-
про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, -

ВСТАНОВИЛА:

До Устинівського районного суду Кіровоградської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування умовно-дострокового звільнення його від відбування покарання. Клопотання мотивовано тим, що він за час відбування покарання характеризується позитивно, дотримується встановлених правил поведінки та розпорядку дня; працевлаштований на виробництві; сумлінно та добросовісно ставиться до роботи; бере участь в роботах по благоустрою установи; у скоєному злочині розкаюється.

Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 21 лютого 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування до нього умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Рішення суду мотивовано тим, що зі змісту ухвали Сокирянського районного суду Кіровоградської області від 12.05.2017 року вбачається, засуджений ОСОБА_7 в період перебування в слідчих ізоляторах м.Кіровограда та м.Києва з 17.07.2008 року, а також Петрівській виправній колонії №49 Кіровоградської області заохочень не мав, під час відбування покарання у ДУ «Сокирянська виправна колонія №67» Чернівецької області з 11.07.2011 року по грудень 2012 року до будь-яких оплачуваних робіт не залучався, до адміністрації установи з приводу працевлаштування не звертався.
Згідно матеріалів подання засуджений ОСОБА_7 прибув до ДУ «Устинівський виправний центр №37» 31.07.2017 року та за період часу з серпня по жовтень 2017 року (три місяці) взагалі не залучався до виконання будь-якої роботи в установі.
Тобто, за період часу з 17.07.2008 року по грудень 2012 року, тобто майже 4 роки 5 місяців, поведінка засудженого ОСОБА_7 та його ставлення до праці не були сумлінними та зразковими, про що свідчать відсутність заходів заохочення та залучення до суспільно-корисної праці.
Вказав, що засуджений ОСОБА_7 протягом всього періоду відбуття ним покарання близько 4 років та 8 місяців, з урахуванням трьох місяців, протягом яких він не залучався до праці в ДУ «Устинівський виправний центр №37», не виконував на постійній основі роботи, яка за своїм характером та змістом давала б суду підстави зробити висновок про те, що засуджений постійним сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.
Встановив, що: згідно виписки з протоколу №2 від 19.07.2011 року засідання атестаційної комісії відділення №12 Сокирянської виправної колонії №67 засудженому ОСОБА_7 надана оцінка як такому, що не став на шлях виправлення; згідно виписки з протоколу №10 від 21.12.2013 року цієї ж атестаційної комісії засуджений ОСОБА_7 визнаний злісним порушником вимог режиму; згідно висновку від 22.12.2013 року, затвердженого начальником Сокирянської виправної колонії №67, за результатами проведеної перевірки по факту порушення засудженими, в тому числі і ОСОБА_7 , вимог п.29 розділу VI «Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань», встановлено виготовлення засудженими браги із варення та цукерок та вжиття її у кімнаті для зберігання речей, внаслідок чого у засудженого ОСОБА_7 виявлено рівень алкоголю в крові 2,1 проміле; згідно висновку атестаційної комісії відділення Сокирянської виправної колонії №67 за період часу з 12.07.2013 року по 16.01.2014 року засуджений ОСОБА_7 є злісним порушником режиму.
Таким чином, за період відбування покарання засудженим ОСОБА_7 в Сокирянській виправній колонії №67 з 19.07.2011 року по 16.01.2014 року, тобто на протязі майже 2 років 6 місяців, його поведінка не була сумлінною, а процес його виправлення та перевиховання не був стабільним та послідовним з урахуванням того, що засуджений маючи відбутими більше як п`ять років від призначеного йому судом строку покарання, жодних висновків для себе не зробив та вчинив порушення порядку відбування покарання у виді вживання спиртних напоїв, за що до нього 22.12.2013 року був застосований найсуворіший захід стягнення, передбачений ст.68 КВК України у виді поміщення в дисциплінарний ізолятор на 10 діб.
Крім того, судом під час дослідження особової справи засудженого було встановлено, що 22.05.2018 року по факту конфліктної ситуації між засудженими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було проведено службове розслідування та складений висновок, зі змісту якого вбачається, що 15.05.2018 року під час виконання вказаними засудженими роботи на виробничому об`єкті МТФ між ними виникла, дослівно, «…словесна перепалка, в якій вони розмовляли на підвищених тонах, виражалися нецензурною лайкою в адреси один одного та погрожували один одному фізичною розправою… ст.прапорщик ОСОБА_9 зробив вище вказаним засудженим усне зауваження та попередив про дисциплінарну відповідальність за створення конфліктної ситуації, після чого засуджені заспокоїлися, але були вороже налаштовані один проти одного… З метою недопущення конфліктної ситуації в подальшому капітан внутрішньої служби ОСОБА_10 перевів засудженого ОСОБА_7 з відділку «Завтурове» до відділку «Інгульське». В ході проведення службового розслідування та опитування фігурантів стало відомо, що конфліктна ситуація між ними виникла на грунті боргових зобов`язань, а саме позичених грошових коштів ОСОБА_8 в ОСОБА_7 , який в свою чергу вимагав повернути борг передчасно встановленої дати...».
Також як вбачається із вказаного висновку службового розслідування старшому інспектору ГСПВПР старшому лейтенанту вн.служби ОСОБА_11 доручено розглянути питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності фігурантів події, психологу установи ОСОБА_12 - провести профілактичну роботу з вказаними засудженими щодо недопущення подібних випадків в подальшому, а матеріали службового розслідування зберігати в оперативній групі.
Наявність конфліктної ситуації за участю засудженого ОСОБА_7 підтверджується також і письмовими поясненнями останнього від 16.05.2018 року, дослідженими судом в судовому засіданні при ознайомленні з матеріалами особової справи засудженого.
Суд критично віднісся до наданих ДУ «Устинівський виправний центр №37» довідки оперативної групи про відсутність конфліктних та боргових відносин у засудженого ОСОБА_7 з іншими засудженими та відсутність негативних проявів у нього за час перебування в установі, а також до психологічної характеристики на засудженого ОСОБА_7 , складеної психологом установи, згідно якої засуджений рідко виходить із себе, в міру товариський, в середовищі засуджених не конфліктний та має самоконтроль на достатньому рівні, оскільки вони прямо спростовуються дослідженими судом висновком службового розслідування та письмовими поясненнями засудженого ОСОБА_7 , що містяться в матеріалах особової справи засудженого.
Суд звернув увагу на те, що засуджений ОСОБА_7 в наданих суду поясненнях під час розгляду клопотання неправдиво зазначив про те, що його поведінка за весь період відбування покарання була хорошою; не дивлячись на наявний в матеріалах особової справи висновок проведеної перевірки, не визнав виготовлення та вживання ним спиртного напою під час перебування в Сокирянській виправній колонії №67, зазначивши, що це був лише прокисший компот; запевнив суд, що не мав конфліктних ситуацій з іншими засудженими, а випадок із засудженим ОСОБА_8 не вважає конфліктом, оскільки бійки між ними не відбулося, чим безпосередньо намагався ввести суд в оману, що, як наслідок, викликає в суду сумніви щодо правдивості інших пояснень засудженого, даних ним в судовому засіданні.
Крім того, зі змісту пояснень представника ДУ «Устинівський виправний центр №37» та за результатами дослідження особової справи засудженого, судом не встановлено участі засудженого ОСОБА_7 у роботах по благоустрою даної установи.
З особистих пояснень засудженого та досліджених судом матеріалів його особової справи, пояснень представника виправного центру, судом не встановлено активної участі засудженого ОСОБА_7 у суспільному житті виправного центру.
Суд вважає недостатніми підстави вважати, що засуджений ОСОБА_7 протягом всього періоду відбування покарання мав зразкову поведінку, взірцеву для інших засуджених, а факт наявності в нього заохочень та сумлінного ставлення до праці, в тому числі і в ДУ «Устинівський виправний центр №37», не може слугувати безспірною та переконливою підставою для висновку про те, що мета покарання, передбачена ч.2 ст.50 КК України, - виправлення засудженого була досягнута і він не буде продовжувати порушувати встановлені в суспільстві загальноприйняті правила співжиття, а також вчиняти нові злочини, оскільки така поведінка засудженого обумовлена здійсненням за ним регламентованого контролю та можливістю застосування стягнення.
Також зазначив, що згідно вироку апеляційного суду Кіровоградської області від 31.03.2010 року із засудженого ОСОБА_7 стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_13 майнову шкоду в розмірі 20429 грн. 80 коп. та моральну шкоду в розмірі 1000000 грн.00 коп., а також на користь держави судові витрати у сумі 600 грн. 96 коп. за проведення дактилоскопічних експертиз. Як вбачається зі змісту даного вироку, засуджений ОСОБА_7 позов потерпілої ОСОБА_13 про відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок вбивства дочки, не визнав.
Згідно довідки №176/Лс, виданої ДУ «Устинівський виправний центр №37» від 06.02.2020 року заборгованість засудженого ОСОБА_7 за виконавчими листами становить 1116169,69 грн.. Відрахування із заробітної плати засудженого на виконання виконавчого листа почали здійснюватися із серпня 2019 року та складають лише 6661,31 грн..
Вказав, що позитивна характеристика засудженого ОСОБА_7 за час відбування ним покарання в ДУ «Устинівський виправний центр №37», не відповідає дійсній його поведінці, що безпосередньо підтверджується матеріалами особової справи засудженого, а його працевлаштування в установі з листопада 2017 року, дотримання вимог протипожежної безпеки, санітарно-гігієнічних норм та сумлінне виконання своїх прямих обов`язків, в тому числі передбачених ст.9 КВК України, при наявній кримінологічній характеристиці засудженого ОСОБА_7 , тяжкості допущеного ним порушення порядку відбування покарання та строку не відбутого ним покарання, що станом на 21.02.2020 року складає 1 рік 05 місяців 07 днів, навіть за наявності тринадцяти подяк за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку, не можуть свідчити про трудове перевиховання та виправлення засудженого в тій мірі, в якій того вимагають положення ст.81 КК України, виходячи із неспіврозмірності його поведінки та ставлення до праці під час відбування покарання за останнім вироком суду особливій тяжкості злочинів, які останній вчинив проти життя, статевої свободи та недоторканості особи.
Також суд звернув увагу на те, що відсутність застосованих до засудженого ОСОБА_7 заходів стягнення після 22.12.2013 року, свідчить про наявність процесу позитивних змін, які відбуваються в його особистості, але які, з урахуванням допущеного засудженим ОСОБА_7 на ґрунті боргових зобов`язань конфлікту з іншим засудженим, не створюють у нього на даний час в достатній мірі готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 просив скасувати оскаржувану ухвалу мотивуючи тим, що він за весь час перебування в місцях позбавлення волі, а саме 11 років 7 місяців має 13 заохочень та 1 стягнення, яке було перекрито в 2014 році. З 2017 року відбуває покарання в Устинівському виправному центрі №37. По трудовому договору працевлаштований на СТФ, охоронцем. За час перебування в ВЦ №37 порушення режиму утримання не допускав. Сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення. Вказав, що до його звільнення залишилось 1 рік та 5 місяців. Зазначив, що 28.08.2019 та 06.09.2019 року до виправного центру надійшов виконавчий лист. Та він кожний місяць сплачує 1500 грн. Вважає, що Устинівський районний суд неправомірно та не обґрунтовано відмовив у застосуванні умовно-дострокового звільнення.

Заслухавши доповідача, засудженого ОСОБА_7 , який просив задовольнити його апеляційну скаргу, прокурора який просив відмовити в апеляційній скарзі, перевіривши матеріали клопотання та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

За змістом ч.ч.1, 2, п.3 ч.3 ст.81 КК України умовно-дострокове звільнення може бути застосовано до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі; якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та відбув не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.
Відповідно до п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» (далі - Постанови №2) при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Частиною 1 ст.6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Як вбачається з матеріалів клопотання, вироком Апеляційного суду Кіровоградської області від 31.03.2010 року ОСОБА_7 засуджено за п.10 ч.2 ст.115, ч.4 ст.152, ч.3 ст.153, ч.3 ст.185, ст.70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 15 років і з подальшою заміною невідбутої частини покарання у виді позбавлення волі більш м`яким - обмеженням волі строком на 04 роки 04 місяці 15 днів.
Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 05.02.2016 року засудженому ОСОБА_7 зараховано у строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 17.07.2008 року по 07.05.2010 року включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 12.05.2017 року засудженому замінено невідбуту частину покарання у виді позбавлення волі більш м`яким, а саме: обмеженням волі строком на 4 роки 04 місяці 15 днів.
Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 16.08.2017 року засудженому зараховано в строк покарання час його слідування під вартою до Устинівського виправного центру №37 з 22.05.2017 року по 31.07.2017 року, що за правилами ст.72 КК України, становить 4 місяці 18 днів.
Ухвалою Устинівського районного суду Кіровоградської області від 12.07.2018 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 06.09.2018 року, відмовлено в поданні ДУ «Устинівський виправний центр №37» Міністерства юстиції України про застосування до засудженого ОСОБА_7 умовно-дострокового звільнення від відбування покарання.
Відповідно до довідки ДУ «Устинівський виправний центр №37» в строк призначеного засудженому ОСОБА_7 покарання зараховано час попереднього ув`язнення 1 рік 9 місяців 20 днів та строк слідування під вартою 4 місяці 18 днів. Станом на 21.02.2020 року засуджений ОСОБА_7 має відбутий строк покарання 11 років 6 місяців 04 днів. Невідбутий строк покарання складає 1 рік 5 місяців 07 днів. Початок строку відбуття покарання засудженому рахується з 17.07.2008 року, а покарання у виді обмеження волі - з 31.07.2017 року. Кінець строку після зарахування заліків визначено 28.07.2021 року.
З огляду на викладене, засуджений ОСОБА_7 відбув не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного йому за вироком суду.

Згідно характеристики засудженого ОСОБА_7 за період перебування в слідчому ізоляторі м.Кіровограда, починаючи з 23.07.2008 року, останній характеризувався посередньо, заохочень не мав, порушень режиму утримання не допускав.
За період перебування в слідчому ізоляторі м.Києва, починаючи з 28.08.2009 року, засуджений ОСОБА_7 порушень встановленого порядку утримання не допускав, заохочень не мав.
За час відбуття покарання у Петрівській виправній колонії №49 Кіровоградської області, починаючи з 26.05.2010 року, до засудженого ОСОБА_7 заходи заохочення та стягнення також не застосовувались.
Згідно характеристики та довідки про стягнення та заохочення засудженого ОСОБА_7 за період відбування ним покарання в Державній установі «Сокирянська виправна колонія №67» відділу ДПтСУ в Чернівецькій області, починаючи з 11.07.2011 року, до останнього було застосовані: 22.12.2013 року одне стягнення у виді поміщення до дисциплінарного ізолятора строком на 10 діб за вживання спиртних напоїв, яке на даний час погашене, а за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку - заходи заохочення у виді чотирьох подяк.
За період відбування покарання в ДУ «Устинівський виправний центр №37», починаючи з 31.07.2017 року, засуджений ОСОБА_7 до дисциплінарної відповідальності не притягувався, за сумлінне ставлення до праці та зразкову поведінку правами начальника установи 13.11.2017 року, 05.04.2018 року, 27.06.2018 року, 09.10.2018 року, 04.01.2019 року, 04.04.2019 року, 25.06.2019 року, 23.08.2019 року та 03.01.2020 року до нього були застосовані заходи заохочення у виді подяки.
Як вбачається із характеристики засудженого ОСОБА_7 , наданої представником ДУ «Устинівський виправний центр №37», засуджений зарекомендував себе добре, до дисциплінарної відповідальності не притягувався; працевлаштований різноробочим на виробництві установи, до роботи ставиться сумлінно, з ініціативою, подає позитивний приклад для інших засуджених; необхідні роботи по благоустрою установи виконує своєчасно; у взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний; приймає активну участь у виховних заходах, які проводяться у відділенні; підтримує зв`язок з матір`ю; у скоєному злочині розкаюється.
Відповідно до психологічної характеристики засудженого ОСОБА_7 , останній зарекомендував себе як відвертий, комунікабельний та ініціативний; самоконтроль на достатньому рівні; рідко виходить із себе, поведінка адекватна; в середовищі засуджених не конфліктний, відкритий до спілкування; на профілактичному обліку не перебував, на заходи психолого-педагогічного впливу реагує позитивно.
Згідно довідки оперативної групи ДУ «Устинівський виправний центр №37» засуджений ОСОБА_7 конфліктних та боргових відносин з іншими засудженими не має. Намірів скоїти злочин не виношує, негативних проявів за час перебування в установі з його боку не було.
Згідно строкового трудового договору №68 від 24.10.2017 року засуджений перебуває у трудових відносинах з ДУ «Устинівський виправний центр №37».
Відповідно до довідки, виданої ДУ «Устинівський виправний центр №37» від 06.02.2020 року №176/Лс, засуджений ОСОБА_7 за період часу з серпня по жовтень 2017 року до будь-яких робіт на підприємстві не залучався; працевлаштований з листопада 2017 року; отримує систематичний дохід у виді заробітної плати. Відрахування за виконавчим листом здійснюються із серпня 2019 року. Заборгованість за виконавчими листами становить 1116169,69 грн..
Згідно постанови №2 від 12.02.2020 року за результатами засідання районної спостережної комісії при Устинівській районній державній адміністрації Кіровоградської області, остання постановила клопотати перед районним судом про застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого ОСОБА_7 ..

Разом із тим, відповідно до ч.ч.4, 5 ст. 12 КК України, і про це правильно зазначив у своїй ухвалі суд першої інстанції, три із вчинених засудженим ОСОБА_7 злочини, передбачені п.10 ч.2 ст.115, ч.4 ст.152 та ч.3 ст.153 КК України є особливо тяжкими злочинами, а четвертий - передбачений ч.3 ст.185 КК України, класифікується як тяжкий злочин.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 31.07.2017 року та за період часу з серпня по жовтень 2017 року (три місяці) взагалі не залучався до виконання будь-якої роботи в установі.
Таким чином, за період часу з 17.07.2008 року по грудень 2012 року, тобто майже 4 роки 5 місяців, поведінка засудженого ОСОБА_7 та його ставлення до праці не були сумлінними та зразковими, про що свідчать відсутність заходів заохочення та залучення до суспільно-корисної праці.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що процес виправлення та перевиховання засудженого має бути стабільним та послідовним, в тому числі за обов`язкової постійної старанності у роботі, чесного ставлення до праці.
Натомість засуджений ОСОБА_7 протягом всього періоду відбуття ним покарання близько 4 років та 8 місяців, з урахуванням трьох місяців, протягом яких він не залучався до праці в ДУ «Устинівський виправний центр №37», не виконував на постійній основі роботи, яка за своїм характером та змістом давала б суду підстави зробити висновок про те, що засуджений постійним сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення.
Крім того, суд першої інстанції правильно врахував наявність конфліктної ситуації між засудженими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а саме те, що 22.05.2018 року по факту конфліктної ситуації між засудженими ОСОБА_8 та ОСОБА_7 було проведено службове розслідування та складений висновок, зі змісту якого вбачається, що 15.05.2018 року під час виконання вказаними засудженими роботи на виробничому об`єкті МТФ між ними виникла, дослівно, «…словесна перепалка, в якій вони розмовляли на підвищених тонах, виражалися нецензурною лайкою в адреси один одного та погрожували один одному фізичною розправою… ст. прапорщик ОСОБА_9 зробив вище вказаним засудженим усне зауваження та попередив про дисциплінарну відповідальність за створення конфліктної ситуації, після чого засуджені заспокоїлися, але були вороже налаштовані один проти одного… З метою недопущення конфліктної ситуації в подальшому капітан внутрішньої служби ОСОБА_10 перевів засудженого ОСОБА_7 з відділку «Завтурове» до відділку «Інгульське». В ході проведення службового розслідування та опитування фігурантів стало відомо, що конфліктна ситуація між ними виникла на ґрунті боргових зобов`язань, а саме позичених грошових коштів ОСОБА_8 в ОСОБА_7 , який в свою чергу вимагав повернути борг передчасно встановленої дати...».
Також як вбачається із вказаного висновку службового розслідування старшому інспектору ГСПВПР старшому лейтенанту вн. служби ОСОБА_11 доручено розглянути питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності фігурантів події, психологу установи ОСОБА_12 - провести профілактичну роботу з вказаними засудженими щодо недопущення подібних випадків в подальшому, а матеріали службового розслідування зберігати в оперативній групі.
За таких підстав, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції стосовно критичного відношення до наданих ДУ «Устинівський виправний центр №37» довідок оперативної групи про відсутність конфліктних та боргових відносин у засудженого ОСОБА_7 з іншими засудженими та відсутність негативних проявів у нього за час перебування в установі, а також психологічної характеристики на засудженого ОСОБА_7 , складеної психологом установи, згідно якої засуджений рідко виходить із себе, в міру товариський, в середовищі засуджених не конфліктний та має самоконтроль на достатньому рівні, оскільки вони прямо спростовуються дослідженими як судом першої так і апеляційної інстанцій висновком службового розслідування та письмовими поясненнями засудженого ОСОБА_7 , що містяться в матеріалах подання.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції за період відбування покарання засудженим ОСОБА_7 в Сокирянській виправній колонії №67 з 19.07.2011 року по 16.01.2014 року, тобто на протязі майже 2 років 6 місяців, його поведінка не була сумлінною, а процес його виправлення та перевиховання не був стабільним та послідовним з урахуванням того, що засуджений маючи відбутими більше як п`ять років від призначеного йому судом строку покарання, жодних висновків для себе не зробив та вчинив порушення порядку відбування покарання у виді вживання спиртних напоїв, за що до нього 22.12.2013 року був застосований найсуворіший захід стягнення, передбачений ст.68 КВК України у виді поміщення в дисциплінарний ізолятор на 10 діб.
Також, 22.05.2018 року по факту конфліктної ситуації між засудженими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 було проведено службове розслідування та складений висновок, зі змісту якого вбачається, що 15.05.2018 року під час виконання вказаними засудженими роботи на виробничому об`єкті МТФ між ними виникла, дослівно, «…словесна перепалка, в якій вони розмовляли на підвищених тонах, виражалися нецензурною лайкою в адреси один одного та погрожували один одному фізичною розправою… ст.прапорщик ОСОБА_9 зробив вище вказаним засудженим усне зауваження та попередив про дисциплінарну відповідальність за створення конфліктної ситуації, після чого засуджені заспокоїлися, але були вороже налаштовані один проти одного… З метою недопущення конфліктної ситуації в подальшому капітан внутрішньої служби ОСОБА_10 перевів засудженого ОСОБА_7 з відділку «Завтурове» до відділку «Інгульське». В ході проведення службового розслідування та опитування фігурантів стало відомо, що конфліктна ситуація між ними виникла на ґрунті боргових зобов`язань, а саме позичених грошових коштів ОСОБА_8 в ОСОБА_7 , який в свою чергу вимагав повернути борг передчасно встановленої дати...».
Як вбачається із вказаного висновку службового розслідування старшому інспектору ГСПВПР старшому лейтенанту вн.служби ОСОБА_11 доручено розглянути питання про притягнення до дисциплінарної відповідальності фігурантів події, психологу установи ОСОБА_12 - провести профілактичну роботу з вказаними засудженими щодо недопущення подібних випадків в подальшому, а матеріали службового розслідування зберігати в оперативній групі.
При цьому колегія суддів враховує поведінку засудженого та його ставлення до праці за весь період відбування покарання, наявність дисциплінарного стягнення за цей час та вищевказаного службового розслідування відносно вищевказаного конфлікту.
За таких підстав, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, щодо недостатності підстав вважати, що засуджений ОСОБА_7 протягом всього періоду відбування покарання мав зразкову поведінку, взірцеву для інших засуджених, а факт наявності в нього заохочень та сумлінного ставлення до праці, в тому числі і в ДУ «Устинівський виправний центр №37», не може слугувати безспірною та переконливою підставою для висновку про те, що мета покарання, передбачена ч.2 ст.50 КК України, - виправлення засудженого була досягнута і він не буде продовжувати порушувати встановлені в суспільстві загальноприйняті правила співжиття, а також вчиняти нові злочини, оскільки така поведінка засудженого обумовлена здійсненням за ним регламентованого контролю та можливістю застосування стягнення.

Крім того, згідно вироку апеляційного суду Кіровоградської області від 31.03.2010 року із засудженого ОСОБА_7 стягнуто на користь потерпілої ОСОБА_13 майнову шкоду в розмірі 20429 грн. 80 коп. та моральну шкоду в розмірі 1000000 грн.00 коп., а також на користь держави судові витрати у сумі 600 грн. 96 коп. за проведення дактилоскопічних експертиз.

Згідно довідки №176/Лс, виданої ДУ «Устинівський виправний центр №37» від 06.02.2020 року заборгованість засудженого ОСОБА_7 за виконавчими листами становить 1116169,69 грн.. Відрахування із заробітної плати засудженого на виконання виконавчого листа почали здійснюватися із серпня 2019 року та складають лише 6661,31 грн..

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутність застосованих до засудженого ОСОБА_7 заходів стягнення після 22.12.2013 року, свідчить про наявність процесу позитивних змін, які відбуваються в його особистості, але які, з урахуванням допущеного засудженим ОСОБА_7 на ґрунті боргових зобов`язань конфлікту з іншим засудженим, не створюють у нього на даний час в достатній мірі готовність до самокерованої правослухняної поведінки, та дійшов правильного висновку про передчасність звернення засудженого ОСОБА_7 до суду з клопотанням про застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

За таких обставин апеляційна скарга засудженого ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 537, 539, 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу Устинівського районного суду Кіровоградської області від 21 лютого 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 про застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання - залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та в касаційному порядку не оскаржується.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_14 Ремез