Справа № 333/1685/18
Номер провадження 1-кп/333/92/19
В И Р О К
Іменем України

м. Запоріжжя 25 лютого 2020 р.

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: суддя ОСОБА_1 , за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Запоріжжя, громадянина України, освіта середня, у шлюбі не перебуває, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , не судима,
у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 162, ч.3 ст. 185 КК України, -

в с т а н о в и в :

Суд визнав доведеним, що обвинувачена ОСОБА_6 вчинила злочин при таких обставинах.

6 листопада 2017 р. приблизно о 21 год. ОСОБА_6 , маючи умисел на порушення недоторканості іншого володіння особи, в порушення ст. 30 Конституції України, ст. 12 «Загальної декларації прав людини», ст. 8 «Конвенції про захист прав людини та основних свобод», відповідно до яких кожному гарантується недоторканність житла та іншого володіння, всупереч законної волі власника, упевнившись в тому, що її дії ніхто не бачить, перелізла через металевий паркан та незаконно проникла на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_7 , чим порушила право останнього на недоторканість іншого володіння особи.

Своїми умисними діями ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 162 КК України як незаконне проникнення до іншого володіння особи.

Обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчинені вказаного злочину визнала повністю, суду пояснила, що увечері 6 листопада 2017 р. з метою збирання горіхів, через металевий паркан проникла на територію домоволодіння потерпілого. Через деякий час потерпілий викликав поліцію, коли патрульний автомобіль під`їхав, вона вибігла з подвір`я, але була затримана поліцейськими.

Потерпілий ОСОБА_8 в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. (а.с. 31 т.1)

Оскільки обвинувачена повністю визнала свою винуватість у вчинені вказаного кримінального правопорушення, викладені судом обставини його вчинення ніким не оспорюються, суд у відповідності з ч.3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо цих обставин, проти чого не заперечують учасники судового провадження.

Призначаючи обвинуваченій покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують покарання, не знаходячи обставин, що обтяжують покарання.

Суд приймає до уваги, що ОСОБА_6 не судима, не працює, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, вчинила злочин невеликої тяжкості.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченій, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Аналізуючи викладене, суд приходить до переконання про можливість призначення ОСОБА_6 покарання у виді штрафу, передбаченого санкцією ч.1 ст. 162 КК України.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 також повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення при таких обставинах.

8 лютого 2018 р. приблизно о 22 год. 00 хв. обвинувачена ОСОБА_6 , маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням в інше приміщення, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_9 , діючи умисно, з корисливих мотивів, перелізши через паркан, проникла на територію домоволодіння будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , де з сараю, з метою особистого збагачення, таємно викрала майно, а саме: пральну машинку «Ревтруд», білого кольору, вартістю 500 грн.; електронасос зеленого кольору, ТУ2-024-2994-83, 50гц., 22 л/хв. 1998 р.в., вартістю 1 466 грн. 67 коп.; алюмінієві каструлі в кількості 5 штук, матеріальної цінності для потерпілої не представляють; картоплю у кількості 4 ящиків, загальною вагою 48 кг, вартістю 6 грн. 66 коп. за 1 кг, загальна вартість якої становить 319 грн. 68 коп., що належить потерпілому ОСОБА_10 , а всього на загальну суму 2 286 грн. 35 коп.

Після цього ОСОБА_6 разом з ОСОБА_9 покинула місце скоєння злочину та розпорядилась майном на власний розсуд, завдавши потерпілому матеріальної шкоди на вказану суму.

Вказані дії ОСОБА_6 органом досудового розслідування кваліфіковано за ч.3 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньої змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення.

Обвинувачена ОСОБА_6 свою вину у вчинені цього злочину не визнала, суду пояснила, що 8 лютого 2018 р. після вживання спиртних напоїв разом зі співмешканцем ОСОБА_11 проходила по вул. Чапаєва у м. Запоріжжі. ОСОБА_11 попросив почекати його, йому треба було зайти до знайомого. Він пішов у провулок, через деякий час повернувся, ніс з собою пакет середніх розмірів. Що знаходилось у пакеті, вона не бачила. Вони прийшли додому і лягли спати. Вранці до них прийшли два хлопці, шукали якісь речі. Вони розмовляли з ОСОБА_11 . Чи забирали хлопця якісь речі, вона не бачила.

Ухвалою суду від 17 лютого 2020 р. провадження в частині обвинувачення ОСОБА_9 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.4 ст. 358 КК України, закрито у зв`язку зі смертю обвинуваченого.

На підтвердження вини ОСОБА_6 у вчинені вказаної крадіжки стороною обвинувачення надано наступні докази:

-протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 8 лютого 2018 р., згідно якому у зазначений день ОСОБА_10 звернувся до Комунарського відділу поліції м. Запоріжжя із заявою про притягнення до кримінальної відповідальності невідомої особи, яка з 18 год. 7 лютого 2018 р. до 07 год. 30 хв. 8 лютого 2018 р. з сараю за адресою: АДРЕСА_3 , здійснила крадіжку інструментів, 2 наборів ключів, 5 алюмінієвих каструль, 6 ящиків картоплі. (а.с. 6 т. 10);

-протокол огляду місця події від 8 лютого 2018 р., який містить дані про те, що огляд розпочато о 10 год., закінчено об 11 год., у протоколі зафіксовано обстановку на території домоволодіння по АДРЕСА_3 , сліди проникнення в сарай. (а.с.8-17 т.10);

-відомості про вчинення вказаного злочину внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 9 лютого 2018 р. (а.с. 12 т.10);

-заява потерпілого ОСОБА_10 без дати про добровільну видачу слідчому пральної машинки «Ревтруд», білого кольору, електронасосу зеленого кольору, 2 алюмінієвих каструль. (а.с. 19 т.10);

-протокол огляду речей, виданих потерпілим, від 12 лютого 2018 р. (а.с. 20-21 т. 10), які приєднано до кримінального провадження як речові докази (а.с.23 т. 10) та повернуто потерпілому (а.с. 22 т.10);

-висновок товарознавчої експертизи, згідно якому ринкова вартість пральної машинки «Ревтруд» на момент вчинення злочину може складати 500 грн.; електронасосу 1 466 грн. 67 коп. (а.с. 26-30 т.10);

-довідка споживчого товариства «Омега», згідно якій вартість 1 кг картоплі рожевої станом на 14 лютого 2018 р. становить 7 грн. 99 коп. (а.с. 31 т.10);

-протокол пред`явлення особи для впізнання від 14 березня 2018 р., відповідно до якого свідок ОСОБА_12 впізнав обвинуваченого ОСОБА_13 як особу, котра на початку лютого 2018 р. продав йому дві алюмінієві каструлі (а.с. 32-35 т.10);

-розписка ОСОБА_12 без дати про добровільну видачу слідчому трьох залізних каструль (а.с. 36 т.10);

-протокол огляду речей від 14 березня 2018 р., згідно якому слідчий оглянув 3 алюмінієві каструлі, видані потерпілим ОСОБА_10 (а.с. 37 т. 10)

Допитати потерпілого ОСОБА_10 не надалось можливим, оскільки в судове засіданні він не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності. (а.с. 15 т.2)

Свідок ОСОБА_14 суду пояснив, що потерпілий ОСОБА_10 його дідусь, мешкає на АДРЕСА_1 . У лютому 2018 р. у нього була вчинена крадіжка пральної машинки, інструменту, алюмінієвих каструль, картоплі. Хтось із сусідів сказав, що в день крадіжки біля будинку дідуся бачили ОСОБА_9 та ОСОБА_6 . Він разом з ОСОБА_15 знайшли місце мешкання цих осіб по АДРЕСА_4 . Коли вони прийшли за цією адресою, нікого не було. Вони зашли у будинок, побачили речі, які були викрадені у дідуся. Через деякий час прийшла ОСОБА_6 . Вони спитали за крадіжку, ОСОБА_6 нічого не говорила. Вони вийшли з будинку, пішли по вулиці. Назустріч їм йшов ОСОБА_9 , він почав утікати. Його наздогнали. ОСОБА_9 визнав, що крадіжку вчинив разом з ОСОБА_6 , яка також не заперечувала проти цього. Потім вони пішли до них додому, ОСОБА_6 повернула речі, викрадені у дідуся, а вони їх повернули потерпілому.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що у лютому 2018 р. вранці йому зателефонував дідусь ОСОБА_10 , повідомив, що його обікрали. Він приїхав до діда, той розповів, що вкрали інструмент, пральну машинку. Він викликав поліцію. Разом з ОСОБА_14 вони пішли по вулиці шукати крадіїв. Увечері вони дізнались прізвиська викрадачів, місце їх проживання, в якому знайшли ящик з картоплею, консервацію, пральну машинку. Всі ці речі вони забрали і повернули діду.

Допитати свідка ОСОБА_12 в судовому засіданні не надалось можливим, оскільки на неодноразові виклики до суду він не з`явився, ухвалу суду про привід свідка органами поліції не виконано.

Аналізуючи вказані докази, суд прийшов до переконання, що жоден з них не підтверджує вину ОСОБА_6 у вчинені цього злочину.

Оцінюючи кожний із зазначених вище доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, судом враховується таке.

Відповідно до вимог ч.3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно зі ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.

За змістом ст. 84, 85, 86 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню; належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів; доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення, винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Практика Європейського суду з прав людини вказує на необхідність оцінювати докази, керуючись критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (Рішення Європейського суду з прав людини від 14 лютого 2008 р. у справі «Кобець проти України»).
На думку суду досліджені у судовому засіданні докази, надані на підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого їй злочину, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, не відповідають зазначеному критерію, оскільки кожен з них окремо з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність цих доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку беззаперечно не вказують на винуватість обвинуваченої у вчиненні цього злочинів.

Цей висновок суду ґрунтується наступним.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 інкриміновано вчинення крадіжки 8 лютого 2018 р. приблизно о 22 год.

Між тим, згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення, датованому 8 лютого 2018 р., зі слів потерпілого ОСОБА_10 крадіжка вчинена в період з 18 год. 7 лютого 2018 р. до 07 год. 30 хв. 8 лютого 2018 р. (а.с.6 т. 10); відповідно до протоколу огляду місця події огляд здійснювався 8 лютого 2018 р. в період з 10 до 11 год. (а.с. 8-17 т. 10) З наведених підстав крадіжка не могла бути вчинена 8 лютого 2018 р. приблизно о 22 год., як те зазначено в обвинувальному акті.

Інші докази, надані на підтвердження вини ОСОБА_6 у вчинені крадіжки, а саме: заява потерпілого ОСОБА_10 про добровільну видачу викраденого; протокол огляду виданих речей; висновок товарознавчої експертизи про вартість пральної машинки; довідка споживчого товариства «Омега» про вартість картоплі, протокол пред`явлення особи для впізнання, згідно якому ОСОБА_12 впізнав ОСОБА_13 як особу, котра на початку лютого 2018 р. продав йому дві алюмінієві каструлі; розписка ОСОБА_12 про добровільну видачу каструль; протокол огляду речей від 14 березня 2018 р., ніяким чином не підтверджують причетність ОСОБА_6 до викрадення майна потерпілого ОСОБА_10 .

Пояснення свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_15 також не підтверджують вину обвинуваченої у вчинені цієї крадіжки.

З наведених підстав суд приходить до переконання про недоведеність поза розумним сумнівом вини ОСОБА_6 у вчинені інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України.

За змістом п.2 ч.1 ст. 373 КПК України у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим ухвалюється виправдувальний вирок, що є підставою для виправдання ОСОБА_6 за ч.3 ст. 185 КК України.

Цивільні позови у справі не заявлялись, запобіжний захід відносно обвинуваченої втратив дію, питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ч.9 ст. 100 КПК України.

В обвинувальному акті зазначено, що розмір витрат на залучення експертів в кримінальному проваджені складають 286 грн. за проведення товарознавчої експертизи, однак вказана сума не може бути стягнута з обвинуваченої, оскільки відповідно до ч.2 ст. 124 КПК України витрати на залучення експерта стягуються з обвинуваченого у разі ухвалення обвинувального вироку, а за ч.3 ст. 185 КК України ОСОБА_6 виправдовується.

Керуючись ст. 369-371, 373-374, 395 КПК України, суд

У х в а л и в :

Обвинувачену ОСОБА_6 визнати винною у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 162 КК України, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Обвинувачену ОСОБА_6 визнати невинуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, та виправдати її за цим обвинуваченням.

Речові докази: пральну машинку «Ревтруд», електронасос, 5 алюмінієвих каструль, 4 ящика картоплі залишити за належністю потерпілому ОСОБА_10 .

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду подається через суд, який ухвалив судове рішення, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1