печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19 листопада 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні у приміщенні суду в м. Києві клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 про арешт майна.

ВСТАНОВИВ:
19.07.2019 старший слідчий в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 , за погодження з прокурором прокурор першого відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням державного обвинувачення Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 , звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000316.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Разом з цим, слідчий ОСОБА_3 подав через канцелярію суду заяву, в якій просив задовольнити клопотання з викладених в ньому підстав.

Власник майна, підозрюваний та адвокат в судове засідання не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Поряд з цим, підозрюваний ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_6 просили відмовити в задоволенні клопотання, у зв`язку з тим, що воно є необґрунтоване та безпідставне.

Окрім цього, в судовому засіданні 09.10.2019, слідчий суддя, залучив до участі в розгляді даного клопотання ОСОБА_7 , оскільки він, як зазначає, є власником частки коштів, на які просить слідчий накласти арешт. Також, ОСОБА_7 в судовому засіданні було зазначено, що певна грошова сума коштів належить саме йому, яка була сформована з пенсії останнього та призначена для лікування.

Адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 в судовому засіданні 09.10.2019 зазначив, що клопотання є необґрунтованим, строк для звернення до суду було пропущено, та вказав, що підозрюваний не мав жодних злочинних намірів щодо вчинення кримінального правопорушення, дану позицію захисника підозрюваний в судовому засіданні підтримав.

Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні, яке відбувалось 09.10.2019 вказав, що кошти належать саме підозрюваному, тому є необхідність накладення арешту.

Частиною 1 статті 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності -також захисника, законного представника. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання..

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність не зявившихся осіб, на підставі наданих доказів.

Згідно з нормою ч. 4 ст. 107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Вивчивши клопотання, заслухавши учасників процесу, дослідивши його матеріали, відеозапис обшуку, який проводився 13.07.2019, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до наступного висновку.

З матеріалів клопотання вбачається, що Головним слідчим управлінням Національної поліції України здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000316, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 307 КК України.

У ході досудового розслідування встановлено, що члени злочинної організації, яка починаючи з 2016 року діє на території різних регіонів України, діючи умисно та з корисливих мотивів, займаються незаконним придбанням, перевезенням, зберіганням, пересиланням з метою збуту, а також незаконним збутом наркотичних засобів та особливо небезпечних психотропних речовин, у великих та особливо великих розмірах.

У вчиненні вказаного злочину обґрунтовано підозрюється ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1

Крім цього, 13.07.2019 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено майно, яке відповідно до положень КПК України вважається тимчасово вилученим, а саме: гроші в сумі 2300 доларів США та 6 000 гривень.

Враховуючи вищевикладене, слідчий вказує, що з метою забезпечення конфіскації майна як можливого виду покарання, а також враховуючи те, що перелічене майно є тимчасово вилученим, на даний час виникла необхідність у накладенні арешту на вищевказане майно, що було вилучене 13.07.2019 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти в сумі 2300 доларів США та 6 000 гривень.

Окрім цього, орган досудового розслідування вказує, що у зв`язку з тим, що на наступний робочий день після вилучення вищевказаного майна необхідно було вжити заходів щодо дотримання строків, передбачених ч. 2 ст. 211 КПК України, а також у зв`язку з великим обсягом виконаних слідчих та процесуальних дій по даному кримінальному провадженню, з урахуванням кількості підозрюваних, процесуальні строки було пропущено та на даний час виникла необхідність у поновлені процесуальних строків для накладання арешту на тимчасово вилучене майно, з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ч. 10 ст. 171 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

З огляду на зазначені вимоги закону слідчий суддя приходить до висновку про те, що вилучене майно, відповідає вимогам ч. 5 ст. 170 КПК України та є на даній стадії досудового розслідування тимчасово вилученим майном та відповідно до ч.1 ст.170 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того, матеріали судового провадження свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна, яка є підозрюваною у кримінальному провадженні, з метою запобігання зникнення чи відчуження майна, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Абзацом 2 ч. 5 ст. 171 КПК України передбачено, що у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Так, суд вбачає, що слідчий звернувся з накладенням арешт з пропущеним строком, однак з врахуванням зазначених ним обставин, а саме: у зв`язку з тим, що на наступний робочий день після вилучення вищевказаного майна необхідно було вжити заходів щодо дотримання строків, передбачених ч. 2 ст. 211 КПК України, а також у зв`язку з великим обсягом виконаних слідчих та процесуальних дій по даному кримінальному провадженню, з урахуванням кількості підозрюваних, суд вважає, що строк підлягає поновленню, для подачі даного клопотання про накладення арешту на вилучене майно, оскільки він був пропущений з поважних причин.

За викладених обставин, враховуючи правове обґрунтування клопотання, яке відповідає положенням ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку, що з метою забезпечення можливої конфіскації майна як виду покарання, вбачається наявність правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, протилежне стороною захисту слідчому судді належним чином не доведено.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 107, 117, 131, 132, 171173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:
Поновити старшому слідчому в особливо важливих справах Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_3 , строк для звернення з клопотанням про арешт майна.

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно, вилучене 13.07.2019 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: грошові кошти в сумі 2300 доларів США та 6 000 гривень.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1