ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/400/20 Справа № 932/1505/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

скаржника ОСОБА_6 ,

адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду матеріали за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2020 року про накладення арешту на тимчасово вилучене 04.02.2020 року, при проведенні обшуку, майно ОСОБА_6 , -

ВСТАНОВИЛА:
Ухвалою слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2020 року задоволено клопотання слідчого СВ Управління СБ України у Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погодженим із прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 , по кримінальному провадженню № 0000045, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України, та накладено арешт на тимчасово вилучене 04.02.2020 року при проведенні обшуку у будинку по АДРЕСА_1 , майно ОСОБА_6 : грошові кошти у вигляді 44 купюр номіналом 100 доларів США, 4 купюр номіналом 50 доларів США, у сумі 4600 (чотири тисячі шістсот) доларів США, шляхом заборони на їх відчуження, розпорядження та користування ними.

Слідчий суддя, в обґрунтування свого рішення зазначив, що СВ УСБ України у Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000045, що відкрито 29 травня 2019 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України, за фактом контрабанди препаратів, що містять у своєму складі психотропну речовину «Сибутрамін», яке вчинено організованою групою. По кримінальному провадженню жодній особі не повідомлено про підозру.

04 лютого 2020 року слідчим СВ УСБ України у Дніпропетровській області проведено обшук у будинку по АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено, зокрема, грошові кошти у сумі 24 000 гривень та 4600 доларів США.

Постановою слідчого ОСОБА_8 від 05.02.2020 року вилучене в ході обшуку майно у вигляді грошових коштів визнано речовими доказами по кримінальному провадженню № 0000045.

Вирішуючи клопотання слідчого про арешт майна у вигляді грошових коштів, слідчий суддя прийшов до висновку, що ОСОБА_6 на цей час не є підозрюваним, а тому підстав для накладення арешту на його майно, як підозрюваного, для забезпечення можливої конфіскації, не існує.

Однак з метою запобігання можливості приховування, зникнення, втрати, використання, перетворення, передачі, відчуження речових доказів по кримінальному провадженню, яким є зазначене тимчасово вилучене при обшуку, майно у вигляді грошових коштів у розмірі 4 600 доларів США, слідчий суддя прийшов до висновку про необхідність накладення арешту на вказане майно, у вигляді заборони на відчуження, користування та розпорядження ними.

Вирішуючи питання про накладення арешту на грошові кошти у національній грошовій одиниці, слідчий суддя врахував, що договір позики між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 від 15.01.2020 року про позику коштів на строк до 15.04.2020 року грошових коштів у сумі 24 000 гривень має місце, що виключає накладення арешту на це майно, як набуте злочинним шляхом. Тому у задоволенні клопотання в цій частині було відмовлено.

В апеляційній скарзі:
- ОСОБА_6 просить поновити йому строк на апеляційне оскарження зазначеної ухвали, та скасувати її.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчого, - відмовити.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали зазначає, що в судовому засіданні було проголошено лише резолютивну частину, без обґрунтування прийнятого слідчим суддею рішення, а повний текст ухвали було отримано лише 02.03.2020 року, про що була написана відповідна розписка, що є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження.

ОСОБА_6 вважає, що слідчим суддею не було належним чином досліджено надані докази щодо походження коштів. Доводи слідчого судді з приводу того, що мати не може дати на зберігання сину кошти є суб`єктивними. Чинне в Україні законодавство не містить положень, щодо заборон надання на зберігання коштів.

Вважає, що грошові кошти у сумі 4600 доларів США, вилучені під час обшуку не можуть бути доказом за даним кримінальним провадженням, остільки в матеріалах справи містяться докази, які вказують на правову підставу володіння цими коштами, виключають можливість накладення арешту на це майно, оскільки воно не набуте злочинним шляхом.

Заслухавши суддю-доповідача, думки апелянта ОСОБА_6 та адвоката ОСОБА_7 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили задовольнити їх в повному обсязі, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши надані матеріали, колегія суддів дійшла до наступних висновків.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді відповідно до ст. 395 КПК подається протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Враховуючи, що копію оскаржуваної ухвали представником апелянта - адвокатом ОСОБА_7 було реально отримано лише 02.03.2020 року, тому колегія суддів вважає за необхідне поновити йому строк апеляційного оскарження зазначеної ухвали, остільки він пропущений з поважних причин.
Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК України під час досудового розслідування, в апеляційному порядку, може бути оскаржена ухвала слідчого судді про арешт майна.
Арештом майна згідно зі ст. 170 КПК є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Як убачається з наданих матеріалів, в провадженні слідчого відділу Управління СВ України в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, зареєстрованого в ЄРДР за № 0000045, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України.
З наданих матеріалів видно, що ОСОБА_6 організував канал контрабандного переміщення через державний кордон України препаратів для схуднення, що містять у своєму складі психотропну речовину «Сібутрамін». Зазначена речовина обмежена для обігу в Україні Постановою КМ України від 06.05.2000 року № 770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та віднесена до категорії психотропних речовин». З метою переміщення через державний кордон України поза митним контролем психотропної речовини «Сібутрамін», він вступив у злочинну змову з мешканцями прикордонних районів: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , а також із невстановленою особою на ім`я ОСОБА_15 , який відповідав за контрабандне переміщення психотропних речовин через ділянку російського кордону. Після контрабандного переміщення через державний кордон психотропних речовин із Російської Федерації до України, ОСОБА_12 та ОСОБА_13 відправляли їх за допомогою товаро-транспортної компанії «Нова Пошта» до м. Дніпра, де їх зустрічав ОСОБА_6 . Після одержання зазначеного товару, ОСОБА_6 зберігав його у складському приміщенні та реалізував його через власні інтернет-магазини. Зазначено, що у діях ОСОБА_6 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України.
04.02.2020 року слідчим проведено обшук за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого було виявлено та вилучено грошові кошти.
Постановою слідчого від 05.02.2020 року вилучені грошові кошти були визнані речовими доказами у даному кримінальному провадженні.
В той же день, старший слідчий в ОВС СВ УСБУ України у Дніпропетровській області ОСОБА_16 звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вилучені грошові кошти.
Розглядаючи клопотання про накладення арешту на майно, в порядку статей 170-173 КПК України, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ст. 98 КПК України речовим доказом є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально-протиправних дій.
Аналізуючи матеріали провадження колегія суддів приходить до висновку, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити достатність підстав для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
З урахуванням наведеного, щодо грошових коштів у розмірі 4 600 доларів США, на які рішенням слідчого судді було накладено арешт, є підстави обґрунтовано вважати, що дане майно відповідає вимогам ст. 98 КПК України щодо речового доказу, достатніх для вжиття на цьому етапі досудового розслідування заходів забезпечення кримінального провадження. Арешт на зазначене майно був накладений з дотриманням вимог закону, і доводи апеляційної скарги такого висновку колегії суддів не спростовують. Вказані 4 600 доларів США визнано речовим доказом.
Колегія суддів зазначає, що арешт на майно, що є речовим доказом у кримінальному провадженні, за правилами ч. 3 ст. 170 КПК України може бути накладений незалежно від суб`єкту, що є його власником, процесуального статусу останнього, розміру шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, можливості застосування спеціальної конфіскації або конфіскації майна як виду покарання.
Посилання апелянта на те, що грошові кошти не можуть були доказом у даному кримінальнику провадженні, що матеріали справи не містять доказів, що кошти були здобуті злочинним шляхом, на думку колегії суддів є суб`єктивною оцінкою апелянта та не можуть бути предметом розгляду на даному етапі кримінального провадження, а є завданням послідуючих його стадій.
З огляду на вищенаведене, підстав для задоволення апеляційної скарги на даному етапі досудового розслідування не вбачається. У випадку, якщо у подальшому наявність зв`язку між арештованим майном та розслідуваними кримінальними правопорушеннями у межах досудового розслідування буде спростована, або стороною обвинувачення у строки, розумні у сенсі ст. 28 КПК України, не будуть вжиті належні заходи для перевірки відповідних обставин, апелянт не позбавлений права ініціювати в порядку ст. 174 КПК України питання про скасування накладеного арешту.
Порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді або її зміни, не встановлено.
Ухвала слідчого судді за змістом є належно вмотивованою, обґрунтованою та законною, тому її слід залишити без змін, а апеляційну скаргу, - без задоволення.
Керуючись ст. ст. 170-173, 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Клопотання ОСОБА_6 про поновлення строку апеляційного оскарженні ухвали слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2020 року, - задовольнити та поновити його.
Апеляційну скаргу ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 лютого 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ УСБУ у Дніпропетровській області ОСОБА_8 , погодженим із прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні № 0000045, за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 2 ст. 305 КК України, та накладено арешт на тимчасово вилучене 04.02.2020 року при проведенні обшуку у будинку по АДРЕСА_1 , майно ОСОБА_6 , а саме: грошові кошти у вигляді 44 купюр номіналом 100 доларів США, 4 купюр номіналом 50 доларів США, у сумі 4600 (чотири тисячі шістсот) доларів США, шляхом заборони на їх відчуження, розпорядження та користування ними, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4