Дата документу 15.01.2020 Справа № 1
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 323/3728/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/82/20 Доповідач в 2 інст. - ОСОБА_2
Категорія ст. 183 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції з приміщення Оріхівського районного суду Запорізької області),

підозрюваного ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з приміщення Оріхівського районного суду Запорізької області),

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному проваджені прокурора Оріхівського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 23 грудня 2019 року, якою відносно

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця і мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, який не працює, раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України,

застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, -

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий СВ Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_9 звернувся з клопотанням, погодженим із прокурором, про застосування стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на два місяці.
За матеріалами провадження ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, за наступних обставин.

21 грудня 2019 року, приблизно о 23 годині 30 хвилин, у ОСОБА_7 виник намір на вчинення відкритого заволодіння майном ОСОБА_10 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
Приблизно о 00-00 годин, з метою реалізації свого наміру ОСОБА_7 прибув до вказаного домоволодіння, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, шляхом відчинення вхідних дверей за допомогою ключа, який знаходився в замку дверей, проник до приміщення будинку за адресою: АДРЕСА_2 , де в присутності неповнолітньої доньки ОСОБА_10 ОСОБА_11 безперешкодно почав обшукувати будинок, заволодівши при цьому майном у вигляді сувенірної купюри 100 доларів Сполучених Штатів Америки, сприймаючи вказану купюру за справжню, ланцюжком вартістю 500 гривень та кулоном золотого кольору вартістю 250 гривень, які належать ОСОБА_10 , а також мобільним телефоном марки «Xiaomi MI» ІМЕІ НОМЕР_1 , вартістю 2250 гривень, та біометричним паспортом, який належав ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після цього, ОСОБА_7 , підійшовши до ОСОБА_11 почав погрожувати неповнолітній ОСОБА_11 застосуванням насильства, небезпечного для життя та здоров`я, яке виражалося у демонстрації предмета схожого на ніж та приставлянні його до горла останньої, при цьому вимагав від ОСОБА_11 передання майна ОСОБА_10 , проте остання вирвалася та перейшла в іншу кімнату будинку. Надалі ОСОБА_7 покинув місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився вказаним майном на власний розсуд, та в подальшому був затриманий співробітниками поліції з частиною викраденого майна.

В результаті протиправних дій ОСОБА_7 спричинив матеріальні збитки ОСОБА_10 на загальну суму 3000 гривень.

21.12.2019 відомості про вказане кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000781.

21.12.2019 о 8 год. 33 хвилини ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України та того ж дня повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України.

Частково задовольняючи клопотання, слідчий суддя виходив з наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, існування ризиків, визначених п.п. 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, водночас слідчий суддя врахував, що прокурором не доведено недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання зазначеним у клопотанні ризикам, ніж тримання під вартою.
В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та обрати ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування своїх вимог прокурор посилається на необхідність допиту ряду свідків у кримінальному провадженні та вжиття заходів щодо отримання інших доказів винуватості підозрюваного. Проте підозрюваний зможе вплинути на свідків, потерпілу та її представників, які вже допитані, знищити докази своєї вини і вплинути на свідків, які ще можуть бути встановлені в ході досудового розслідування.

Те, що ОСОБА_7 не з`явився до правоохоронних органів із дійовим каяттям, апелянт розцінює як намір підозрюваного ухилитися від кримінальної відповідальності.

На думку прокурора, слідчий суддя не врахував зазначені обставини.

В апеляційній скарзі та доповненні до неї захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 просить змінити ухвалу слідчого судді та застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 21 години до 6 години ранку.

Вважає, що слідчий суддя при постановленні ухвали не мав достатніх підстав вважати, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобігання встановленими ризикам.

Зазначає, що ризик випливу на свідків нічим не підтверджений і ґрунтується виключно на припущеннях. До того ж вказаний ризик може бути забезпечений шляхом покладення на підозрюваного обов`язку утримуватися від спілкування зі свідками.

На думку адвоката, у матеріалах справи відсутні й дані, які б свідчили про намір підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування, суду.

Вважає, що прокурором не доведено неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Зазначає, що слідчий суддя не врахував наявність у ОСОБА_7 постійного місця проживання, а також показання його матері, яка є інвалідом і проходить лікування, що підозрюваний супроводжає її до лікарні.

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав свою апеляційну скаргу та заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника. Вважав, що підозрюваного необхідно утримувати під вартою, адже він скоїв злочин проти неповнолітньої. Водночас прокурор пояснив, що докази порушення підозрюваним умов запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на цей час відсутні.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_8 підтримала свою апеляційну скаргу, заперечила проти задоволення апеляційної скарги прокурора. Зазначили, що батько неповнолітньої потерпілої надав заяву, відповідно до якої вона не впевнена у тому, що правильно впізнала підозрюваного. Вважає, що дії підозрюваного повинні бути кваліфіковані не як розбій, а як хуліганство.

Підозрюваний ОСОБА_7 підтримав апеляційну скаргу свого захисника, зазначив, що злочин не скоював, заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

З огляду на положення статей 131, 132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до приписів статей 177, 178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; продовжити кримінальне правопорушення чи вчинити інше.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

Зазначених вимог, на переконання колегії суддів, слідчий суддя при розгляді клопотання дотримався в повному обсязі.

Викладені в клопотанні слідчого обставини, що дають підстави для висновку про обґрунтованість підозри, підтверджуються дослідженими слідчим суддею доказами, що містяться в матеріалах провадження, зокрема протоколом допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_11 , свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , протоколом пред`явлення особи для впізнання від 21.12.2019, протоколом пред`явлення речей для впізнання від 21.12.2019, протоколом слідчого експерименту від 21.12.2019.
При цьому колегія суддів враховує, що факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу.
Приймаючи рішення, слідчий суддя врахував вимоги ст. 177 КПК України, відповідно до якої метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення, а також врахував наявність обґрунтованої підозри та ризиків, що дають достатні підстави вважати слідчому судді, суду, що підозрюваний може здійснити зазначені дії.

Перевіряючи наявність ризиків, зазначених у клопотанні слідчого, колегія суддів доходить висновку, що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 КПК України, а саме ризики переховування від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілих та свідків, вчинення іншого кримінального правопорушення, наразі існують.

При цьому ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.
При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Зазначений стандарт доведення колегія суддів використовує для перевірки наявності ризиків, визначених ч. 1 ст. 177 КПК України, стосовно підозрюваного.
Так, суворість можливого вироку (санкція ч. 3 ст. 187 КК України передбачає покарання у вигляді від семи до дванадцяти років із конфіскацією майна) підвищує ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Враховуючи принцип безпосередності дослідження доказів, відповідно до якого показання учасників кримінального провадження суд отримує усно та не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ст.ст. 23, 95 КПК України), на даному етапі кримінального провадження існує ризик впливу на неповнолітню потерпілу та свідків.

Враховуючи те, що ОСОБА_7 раніше не був судимий та позитивно характеризується за місцем мешканням та під час проходження військової служби, однак наразі є не працевлаштованим, заявлений прокурором ризик продовження злочинної діяльності колегія суддів розцінює як такий, що реально існує, але він є мінімальним.

Отже, всупереч доводів апеляційної скарги захисника, заявлені у клопотанні ризики існують.

Водночас, розглядаючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував, що відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Зокрема слідчий суддя взяв до уваги, що підозрюваний має постійне місце проживання, де мешкає разом і матір`ю інвалідом ІІІ групи, яка за станом здоров`я не завжди може впоратися по господарству, а заявлені у клопотанні ризики можуть бути усунуті шляхом належного контролю поведінки підозрюваного з боку працівників правоохоронного органу.

За наведеного колегія суддів відхиляє доводи прокурора щодо необґрунтованості ухвали слідчого судді

Відхиляє колегія суддів і доводи захисника щодо можливості застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту у певний час доби заради того, щоб ОСОБА_7 мав змогу супроводжувати мати до лікарні, адже ІІІ група інвалідності не обмежує здатність самостійно пересуватися, орієнтуватися, здійснювати самообслуговування тощо настільки, щоб потребувало допомоги інших осіб.
Таким чином застосований слідчим суддею відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту обумовлений законними і достатніми підставами, і таке обмеження особистих прав особи є пропорційним і необхідним у демократичному суспільстві.

На підставі зазначеного, керуючись ст. ст. 177-178, 183, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному проваджені прокурора Оріхівського відділу Токмацької місцевої прокуратури Запорізької області ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення

Ухвалу слідчого судді Оріхівського районного суду Запорізької області від 23 грудня 2019 року, якою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає, набирає законної сили з моменту її оголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4