ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

23 січня 2020 року м. Фастів

Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
захисника адвоката ОСОБА_7 ,
під час судового розгляду у об`єднаних кримінальних провадженнях № 0000828, № 0000553, № 0000079 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.289 КК України, ОСОБА_4 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.289,ч.3 ст.185 КК України, ОСОБА_6 , у вчиненні злочинів, передбачених ч.3 ст.185 КК України, -
встановив:
23.01.2020 захисник подав клопотання про зміну обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки ОСОБА_6 має дуже поганий стан здоров`я, що, на його думку, унеможливлює його тримання в умовах СІЗО, оскільки він потребує діагностики та постійного лікування. Свої доводи захисник обґрунтовує відповіддю на запит щодо стану здоров`я обвинуваченого ОСОБА_6 , яка надійшла із СІЗО та в якій зазначений діагноз. Захисник вважає, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту зможе запобігти ризикам, визначеним в ухвалі про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 від 10.01.2020 та зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_6 .

Обвинувачений ОСОБА_6 повністю підтримав клопотання захисника, підтвердив наявність діагнозу, який зазначений у відповіді на запит СІЗО.

Прокурор заперечувала проти клопотання захисту, посилаючись на наявність ризиків.

Судом встановлено, що ухвалою суду 10 січня 2020 року ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 10 березня 2020 року.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, суд дійшов таких висновків.
Статтею 201 КПК України передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування, а в кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду, - до Вищого антикорупційного суду, клопотання про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання.
Відповідно до ч.4 ст.201 КПК України суд зобов`язаний розглянути клопотання підозрюваного, обвинуваченого протягом трьох днів з дня його одержання згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Частиною 5 ст.201 КПК України передбачено, що суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися слідчим суддею, судом.
22.01.2020 судом отримано відповідь СІЗО на запит від 15.01.2020, в якій зазначено, що під час тримання в установі СІЗО ОСОБА_6 обстежено лабораторно та консультовано лікарями-фахівцями. За даними обстеження встановлений діагноз, що підтверджує посилання обвинуваченого та його захисника на поганий стан здоров`я.
Рішенням Європейського суду з прав людини від 01 червня 2006 року у справі «Мамедова проти Росії» визначено, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу подальшого позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину. Якщо держава не наведе відповідних і достатніх підстав для тримання під вартою обвинуваченого у правопорушенні особи, така особа завжди має бути звільнена після затримання і перебувати на волі до початку судового розгляду її справи (рішення Суду у справі «Вемгофф проти Німеччнини).
Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що обґрунтування будь-якого періоду тримання під вартою, незалежно від того, яким він є, повинно бути переконливо наведено державою, а квазіавтоматичне продовження такого періоду суперечить гарантіям, встановленим у пункті 3 статті 5 Конвенції (пункт 66 рішення від 9 січня 2003 року у справі "Шишков проти Болгарії", пункт 40 рішення від 10 червня 2008 року у справі "Тасе проти Румунії").
Оцінюючи в сукупності доцільність подальшого продовження тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 та можливість застосування щодо обвинуваченого альтернативного запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою, суд враховує, що судовий розгляд по кримінальному провадженню не закінчено, ОСОБА_6 обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, а тому тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винуватим на думку суду свідчить, що ризик можливого переховування від суду, який став однією з підстав обрання щодо обвинуваченого найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжує існувати.
Однак, зважаючи на статтю 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
«…Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини.. ненадання своєчасної і належної медичної допомоги прирівнюється до нелюдського та такого, що принижує гідність, поводження і є порушення статті 3 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Суд також нагадує, що на органи влади покладено обов`язок забезпечувати охорону здоров`я осіб, позбавлених свободи. Ненадання належної медичної допомоги може становити поводження, несумісне з гарантіями статті 3» (справа Титаренко проти України, №31720/02, 20 грудня 2012 року).
В рішенні ЄСПЛ «Логвиненко проти України», №13448/07, 14.10.2010 зазначено: «Згідно із застосованими рекомендаціями лікування ВІЛ-інфекції у пацієнтів, хворих на туберкульоз, має розпочинатися негайно, якщо рівень СD-4 лімфоцитів, який рекомендується перевіряти кожні кілька місяців, падає нижче певного граничного показника» «Як передбачено в застосованих рекомендаціях. особливо важливим в лікуванні туберкульозу є дотримання спеціального режиму гігієни та руху. Суд передусім зазначає, що згідно із законодавством України лікування туберкульозу проводиться у спеціалізованих лікувальних закладах».
Зважаючи на зазначене та той факт, що на момент продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 у суду була відсутня офіційна інформація щодо його стану здоров`я, на думку суду, на даний час, існують підстави для задоволення клопотання захисту і запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту забезпечить виконання покладених на обвинуваченого ОСОБА_6 процесуальних обов`язків та попередить можливе переховування від правосуддя.
Суд вважає, що з врахуванням віку обвинуваченого ОСОБА_6 , його стану здоров`я, характеристики з місця реєстрації, згідно якої обвинувачений характеризується посередньо, наявність у нього на утриманні дітей 2007 року народження та 2009 року народження та конкретних обставин справи у їх сукупності, дає підстави для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу, а саме у вигляді цілодобового домашнього арешту та покладенням на нього обов`язків передбачених ч.5 ст.194 КПК України.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 176, 177, 183, 194, 321 КПК України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання захисника про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт задовольнити.
Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді тримання під вартою змінити на цілодобовий домашній арешт строком на два місяці - до 23 березня 2020 року.
Звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти в залі суду негайно.
Покласти на обвинуваченого ОСОБА_6 такі обов`язки:
- прибувати до суду за першою вимогою;
- заборонити обвинуваченому ОСОБА_6 залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово;
- негайно повідомляти суд про зміну свого місця проживання;
- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими;
- не залишати без дозволу суду місце постійного проживання;
- цілодобово носити електронний засіб контролю.
Ці зобов`язання застосовуються до обвинуваченого ОСОБА_6 на строк два місяці з дати постановлення цієї ухвали до 23 березня 2020 року.
Порушення умов покладених на обвинуваченого обов`язків має наслідком застосування грошового стягнення у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати та до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.
Контроль за виконанням даного запобіжного заходу покласти на органи внутрішніх справ за місцем проживання обвинуваченого ОСОБА_6 .
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя ОСОБА_1