Справа № 201/1337/20
Провадження № 1-кс/201/623/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , з секретарем судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого з ОВС четвертого ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000056 від 28 грудня 2019 року,

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий звернувся до суду з клопотанням погодженим з прокурором про арешт майна.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий посилався на те, що у провадженні четвертого ВРКП слідчого управління фінансових розслідувань ГУ ДФС у Дніпропетровській області знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000056 від 28.12.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України.

За матеріалами досудового розслідування невстановлені особи, упродовж 2019 року порушуючи вимоги законодавства, що регулює виробництво і обіг пального, а також податкового законодавства, організували на території м. Дніпра та Дніпропетровської області з метою збуту через мережу нелегальних авто-газозаправних станцій, незаконне придбання, зберігання, транспортування та збут незаконно виготовлених підакцизних товарів, а саме: скрапленого газу, бензину та дизельного палива.

Внаслідок вищенаведеної протиправної діяльності, на території м. Дніпро та Дніпропетровській області, у порушення вимог законодавства, що регулює виробництво і обіг пального, а також податкового законодавства, створено та функціонує понад 50 нелегальних АЗС (автозаправних станцій - комплексів обладнання призначеного для заправки пальним транспортних засобів), де здійснюється реалізація підакцизних нафтопродуктів (скрапленого газу, бензину різних марок, дизпалива) сумнівної якості за готівку, без оформлення передбачених законодавством дозвільних документів, що засвідчують його походження, якість та застосування реєстраторів розрахункових операцій.

Враховуючи наведене, слідчим на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду 07.01.2020 проведено огляд місцевості, приміщень, речей та документів АЗС (автозаправної станції комплексу обладнання призначеного для заправки пальним транспортних засобів), за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, автодорога сполученням Харків Симферопіль Е-105-189 км., координати з сайту GoogleMaps: 48.669891, 35.273890.

Під час проведення огляду виявлено та вилучено та визнано речовими доказами у даному кримінальному провадженні:

1) АЗС (автозаправної станції комплексу обладнання призначеного для заправки пальним транспортних засобів), а саме: модуль-контролер синього кольору та ємність білого кольору з написом «Крапт» об`ємом 9,9 м. куб, наповненість якої відповідно лічильника близько 75%;

2) Мала архітектурна форма (Ларьок) світло-сірого кольору.

За наслідками проведеного огляду будь-якої документації та дозвільних документів за вказаною адресою на реалізацію пального (ліцензії ГУ ДПС у Дніпропетровській області на зберігання та реалізацію пального), приналежності даного майна певним особам, а також стосовно походження, якості підакцизних товарів вказаної АЗС, слідством не встановлено, у зв`язку із чим вищенаведене майно вилучено.

Крім того, за інформацією Новомосковської міської ради від 23.01.2020, за вищевказаною адресою договорів про не функціональне використання об`єктів благоустрою міста з суб`єктами господарювання не укладалось, об`єкти АЗС, встановленні без права користування землею.

18.01.2020 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з невстановленими особами на вантажному автомобілі (газовозі) «DAF» державний номер НОМЕР_1 з причепом-цистерною марки «VPS» моделі «CN50» державний номер НОМЕР_2 , самовільно без наявності відповідних дозвільних документів, прибула за місцем зберігання вилученого майна за адресою: АДРЕСА_1 , де зірвавши пояснювальні бирки, якими було опечатано ємність білого кольору з написом «Крапт» об`ємом 9,9 м. куб, вилучену 07.01.2020 за адресою: м. Новомосковськ, автодорога сполученням Харків Симферопіль Е-105-189 км., координати з сайту GoogleMaps: 48.669891, 35.273890, та здійснили перекачування з зазначеної ємності до автоцистерни (газовозу) марки «VPS» моделі «CN50» державний номер НОМЕР_2 , що належить ТОВ «Преміум газ» рідини (імовірно скрапленого газу), в кількості приблизно 4 м. куб., яку на час вчинення зазначених протиправних дій визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000056 від 28.12.2019.

18.01.2020 під час огляду проведеного в межах кримінального провадження № 0000056 від 28.12.2019 за адресою: м. Новомосковськ, вул. Зіни Білої, 156 «б», слідчим СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області виявлено та вилучено причеп-цистерну марки «VPS» моделі «CN50» державний номер НОМЕР_2 , що належить ТОВ «Преміум газ» з рідиною (імовірно скрапленим газом), у кількості приблизно 4 м. куб., яку визнаною речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000056 від 28.12.2019.

Постановою слідчого від 20.01.2020 зазначений причеп-цистерну марки «VPS» моделі «CN50» державний номер НОМЕР_2 , що належить ТОВ «Преміум газ» з рідиною (імовірно скрапленим газом), у кількості приблизно 4 м. куб., визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000056 від 28.12.2019.

Згідно ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» № 481/95-ВР від 19.12.1995 (з наступними змінами та доповненнями) оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через своє зареєстроване постійне представництво) всіх форм власності за наявності ліцензії. Роздрібна торгівля пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через своє зареєстроване постійне представництво) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

У зв`язку із цим, слідчим подано до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська клопотання про накладення арешту на вищенаведене майно, за результатами розгляду якого слідчий суддя ухвалою від 21.01.2020 відмовив у задоволенні клопотання, у зв`язку із чим прокурором до Дніпровського апеляційного суду подано апеляційну скаргу на вказану ухвалу слідчого судді, за результатом розгляду якої 03.02.2020 Дніпровським апеляційним судом скасовано ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська про відмову в задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту на майно та постановлено нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого з ОВС четвертого ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області про накладення арешту на майно повернути прокурору, для усунення недоліків.

Враховуючи викладене, у ході досудового слідства виникла необхідність у накладенні арешту на вищенаведене майно, вилучене в ході огляду, з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, оскільки:

- існує сукупність підстав вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, можливої конфіскації майна, у зв`язку із чим відповідно до ч. 2 ст. 170 наявні підстави для накладення арешту на зазначене майно з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

- вищенаведене майно відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170, ч. 3 ст. 170 КПК України відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України, тобто являється речовим доказом у кримінальному провадженні, про що винесено слідчим відповідну постанову, може підтвердити факти незаконного придбання, зберігання, транспортування та збут пального (підакцизного товару).

- відповідно до ст. 96-1 КК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204 КК України передбачено спеціальну конфіскацію, а також передбачено додаткове покарання у вигляді конфіскації та знищення незаконно виготовлених товарів, що відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України є також підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна;

Також арешт майна з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна поряд з забезпеченням цивільного позову та конфіскацією майна та, на відміну від інших правових підстав, не вимагає оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

Незастосування арешту на вищенаведене майно спричинить можливість подальшого його приховування, перетворення чи знищення, що позбавить органи досудового розслідування з`ясувати обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема незаконних дій щодо майна (речових доказів), яке описано та залишене на відповідальне зберігання, а також через неможливість проведення відповідних судових експертиз з метою встановлення наявності або відсутності факту транспортування з метою збуту , зберігання з метою збуту та збуту незаконно виготовленого підакцизних товарів (пального).

На підставі викладеного старший слідчий просив накласти арешт на зазначене в клопотанні майно.

Відповідно до абз.2 ч.1 ст.170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно до п.1 ч.2, ч.3 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів по кримінальному провадженню.

У випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.

Приписами ч.1 ст.98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до абз.1 ч.1, 2 ст.173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п.3, 4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.2 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до п.п. 2, 3 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст.132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Також у відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 170 КК України, арешт майна допускається з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Разом із цим, частина п`ята цієї статті визначає, що у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Як видно з клопотання, слідчий визначає мету накладення арешту, з метою збереження речових доказів, забезпечення спеціальної конфіскації майна, а також з метою проведення судових експертиз.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає клопотання не обґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки старшим слідчим та прокурором не зазначено, які ознаки речового доказу має вилучене майно, а тільки зазначено, що є розумні підозри вважати, що воно є доказом, не доведено можливість його використання як доказу у кримінальному провадженні та не доведено наявності ризиків його приховування, псування, знищення, передачі, а дані, викладені у клопотанні, дають підстави для висновку, що вилучене в ході огляду майно не відповідає критеріям, передбаченим ч.2 ст.167 КПК України, а тому не вбачається необхідності накладання арешту на зазначене майно.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 року у справі «Смирнов проти України» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою майна у кримінальному провадженні належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимагати охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей (майна) державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України, до повноважень слідчого судді належить здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Крім того в судовому засіданні встановлено, що ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 21 січня 2020 року було відмовлено у задоволені клопотання старшого слідчого з ОВС четвертого ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 .

Також, в судовому засіданні встановлено, що ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 лютого 2020 року, вищезазначену ухвалу слідчого судді було скасовано та направлено клопотання про накладення арешту старшому слідчому ОСОБА_3 для усунення недоліків.

Разом з цим, у новому клопотанні слідчим не було додержано вимог та не виправлено недоліки на які вказали колегія суддів, у зв`язку із чим слідчий суддя приходить до висновку про необґрунтованість клопотання та як наслідок залишення останнього без задоволення.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання старшого слідчого з ОВС четвертого ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ч. 4 ст. 107, ст.ст. 110, 168-169, 170-173 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені клопотання старшого слідчого з ОВС четвертого ВРКП СУ ФР ГУ ДФС у Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про арешт майна за матеріалами досудового розслідування, внесеного до ЄРДР за №0000056 від 28 грудня 2019 року, відмовити.

Строк оскарження ухвали п`ять днів з моменту її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1