Провадження № 1-кс/463/705/20
У Х В А Л А

06 лютого 2020 року слідчий суддя Личаківського районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 23.01.2020 року про закриття кримінального провадження за № 0000863 від 28.08.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3 ст.365 КК України та про відвід слідчого,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді із скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 23.01.2020 року про закриття кримінального провадження за № 0000863 від 28.08.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3 ст.365 КК України та про відвід слідчого.

В обґрунтування заявленої скарги покликається на те, що 23.01.2020 року слідчим ОСОБА_4 було винесено постанову про закриття кримінального провадження за № 0000863 від 28.08.2019 року, у зв`язку з відсутністю в діях працівників ГУ МВС України у Львівській області складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3 ст.365 КК України. Дану постанову скаржником отримано 28.01.2020 року у поштовому відділенні. Зазначає, що під час досудового розслідування слідчим не вживалися всі необхідні заходи для збирання доказів щодо встановлення обставин, які підлягають доказуванню, а саме: слідчим не допитано колишнього голову ліквідаційної комісії ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_5 ; не допитано колишнього голову ліквідаційної комісії ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_6 ; не допитано колишнього начальника ГУ МВС України у Львівській області ОСОБА_7 ; під час допитів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 не з`ясовано хто саме готував накази про звільнення ОСОБА_3 з органів внутрішніх справ протягом 2015-2019 років; слідчим не виконано вказівок суду, зазначених в ухвалах слідчих суддів. Вважає, що оскаржувана постанова є незаконною та такою, що не відповідає дійсним обставинам справи, постанова про закриття кримінального провадження прийнята без належної оцінки усіх доказів, а тому така підлягає скасуванню.
Крім цього, вважає, що слідчий ОСОБА_4 є особисто заінтересований у результатах кримінального провадження, тобто він є зацікавленим в тому, щоб ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 уникнули кримінальної відповідальності за скоєні ними кримінальні правопорушення, передбачені ч.ч.1, 3 ст.365 КК України. Слідчий ОСОБА_4 завідомо незаконно не виконав вказівок слідчих суддів та проігнорував вимоги ст.ст.2, 7, 9, 11, 91-94, 284 ч.1 п.2 КПК України, а також останнім допущено інші порушення вимог КПК України, оскільки ним не встановлено наявність підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.284 КПК України для закриття кримінального провадження. У зв`язку із наведеним, просить відвести слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0000863 від 28.08.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3 ст.365 КК України.

Представник скаржника адвокат ОСОБА_11 в судове засідання 06.02.2020 року не з`явився, разом з тим 06.02.2020 року подав заяву про розгляд справи без його участі. Просить постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 23.01.2020 року скасувати та відвести слідчого ОСОБА_4 від здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0000863 від 28.08.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3 ст.365 КК України.
Слідчий ОСОБА_4 в судове засідання 06.02.2020 року не з`явився, разом з тим 05.02.2020 року подав заперечення на скаргу та просить відмовити у задоволенні скарги. У своїх запереченнях слідчий зазначає, що під час досудового розслідування ним були проведені всі необхідні слідчі та процесуальні дії, а саме: допитано в якості свідка ОСОБА_3 , яка підтримала доводи, викладені у заяві від 28.08.2019 року; допитано в якості свідків юрисконсульта сектору правового забезпечення ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_8 , заступника начальника відділу комплектування УКЗ ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_9 , начальника сектору кадрового забезпечення Кам`янка-Бузького ВП ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_10 . Також встановлено, що за зверненням ОСОБА_3 було проведено службове розслідування щодо неправомірних на її думку дій працівника Жовківського РВ ГУМВС України у Львівській області ОСОБА_10 . За результатами проведеного службового розслідування жодних порушень не було встановлено. Крім цього, під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_3 була проінформована про майбутнє вивільнення із займаної посади, про що свідчить надісланий їй лист від 09.09.2015 року за вих. № 8608. Даний факт про те, що її не було повідомлено про звільнення в органах внутрішніх справ через скорочення штатів не підтвердився. Твердження ОСОБА_3 щодо неповідомлення її про працевлаштування в органи національної поліції свого підтвердження не знайшло, оскільки ОСОБА_3 було запропоновано приступити до виконання службових обов`язків у зв`язку із ліквідацією Жовківського РВ з подальшим перепризначенням до Національної поліції у Львівській області, однак остання відмовилася. Таким чином, в ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, з врахуванням здобутих фактичних даних встановлено відсутність ознак складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3 ст.365 КК України.
Згідно з ч.4 ст.107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.
Вивчивши та дослідивши матеріали скарги, оглянувши матеріали кримінального провадження за № 0000863 від 28.08.2019 року, приходжу до наступного висновку.

Згідно з п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені рішення слідчого, прокурора, зокрема рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.
Частина 1 ст.22 КПК України передбачає, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.
Згідно з ч.1 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 15.08.2019 року, 28.08.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000863, № 0000864 та 06.09.2019 року за № 0000886 були внесені відомості про кримінальні правопорушення за ч.ч.1, 3 ст.365 КК України.
22 листопада 2019 року прокурором управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові, що поширює свою діяльність на Львівську область, прокуратури Львівської області, винесено постанову про об`єднання матеріалів досудового розслідування та об`єднаному кримінальному провадженню присвоєно № 0000863.
Відповідно до оскаржуваної постанови про закриття кримінального провадження від 23.01.2020 року, кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000863 від 28.08.2019 року, закрито у зв`язку із відсутністю в діях працівників ГУ МВС України у Львівській області складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3 ст.365 КК України.
Згідно з п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.
Як вбачається із змісту постанови, до такого висновку слідчий дійшов за наслідками здійснення досудового розслідування.
Слідчим суддею встановлено, що під час досудового розслідування, 05.09.2019 року було допитано в якості свідка ОСОБА_3 , 05.12.2019 року допитано в якості свідка юрисконсульта сектору правового забезпечення ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_8 , 11.12.2019 року допитано в якості свідка заступника начальника відділу комплектування УКЗ ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_9 , 21.01.2020 року допитано в якості свідка начальника сектору кадрового забезпечення Кам`янка-Бузького ВП ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_10 , а також отримано висновок службового розслідування від 14.12.2015 року.
Разом з тим, як вбачається з матеріалів кримінального провадження, при винесенні постанови про закриття кримінального провадження, слідчим не визначено процесуальний статус ОСОБА_3 . У відповідності до положень ч.2 ст.55 КПК України права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 22.01.2020 року, скасовано постанову слідчого від 10.01.2020 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні за № 0000863 від 28.08.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3 ст.365 КК України та зобов`язано слідчого повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 16.10.2019 року про визнання потерпілим у кримінальному провадженні. Сама ухвала слідчого судді відсутня у матеріалах кримінального провадження та така не є виконана. При цьому, слідчому було відомо про судовий розгляд скарги ОСОБА_3 на постанову слідчого про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим. Крім цього, як вбачається із змісту оскаржуваної постанови, слідчим проаналізовано лише покази допитаних свідків, висновок службового розслідування від 14.12.2015 року та лист за вих. № 8608 від 09.09.2015 року. Жодні інші докази під час досудового розслідування не досліджувалися.
Таким чином, органом досудового розслідування не в повній мірі проаналізовано у відповідності до законодавства наведені заявником обставини щодо вчинених кримінальних правопорушень, а винесено постанову про закриття кримінального провадження без з`ясування усіх обставин справи.

За таких обставин, приходжу до висновку, що скаргу ОСОБА_3 слід задовольнити та скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 23.01.2020 року про закриття кримінального провадження.

В ході проведення досудового розслідування слід допитати усіх свідків (осіб), яким відомі обставини справи, дати їм належну правову оцінку, дослідити інші докази у справі, а також провести інші дії, в яких виникне необхідність у ході проведення досудового розслідування.
Крім цього, скаржник ОСОБА_3 просить відвести слідчого ОСОБА_4 від здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки вважає, що слідчий ОСОБА_4 особисто заінтересований у результатах кримінального провадження, тобто є зацікавленим в тому, щоб ОСОБА_10 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 уникнули кримінальної відповідальності за скоєні ними кримінальні правопорушення, передбачені ч.ч.1, 3 ст.365 КК України. Зазначає, що слідчий завідомо незаконно не виконав вказівок слідчих суддів та проігнорував вимоги ст.ст.2, 7, 9, 11, 91-94, 284 ч.1 п.2 КПК України, а також останнім допущено інші порушення вимог КПК України, оскільки ним не встановлено наявність підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.284 КПК України для закриття кримінального провадження. У зв`язку із наведеним, просить відвести слідчого ОСОБА_4 від здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0000863 від 28.08.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3 ст.365 КК України.

Вивчивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно з ч.ч.1, 2, 5 ст.80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, представник персоналу органу пробації, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Відвід повинен бути вмотивованим.

Відповідно до ч.1 ст.77 КПК України прокурор, слідчий не має права брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, членом сім`ї або близьким родичем сторони, заявника, потерпілого, цивільного позивача або цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому ж провадженні як слідчий суддя, суддя, захисник або представник, свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах кримінального провадження або існують інші обставини, які викликають обґрунтовані сумніви в його неупередженості.

Як вбачається із змісту заяви про відвід слідчого ОСОБА_4 , у ній не вказано жодної із вищезазначених обставин для відводу слідчого, обставини, які викладені у заяві про відвід не свідчать про упередженість або зацікавленість слідчого у здійсненні досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0000863 від 28.08.2019 року, за ознаками складу кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3 ст.365 КК України. Скаржником (заявником) не долучено жодних доказів щодо викладених у заяві про відвід слідчого мотивів. Крім цього, слід звернути увагу, що рішення, дії чи бездіяльність слідчого, зокрема, порушення слідчим норм процесуального права при здійсненні досудового розслідування, не може бути підставою для його відводу, а відповідно порушені права та інтереси сторони кримінального провадження можуть бути предметом розгляду скарг, поданих у порядку, передбаченому ст.303 КПК України. Рішення, дії чи бездіяльність слідчого, які не підлягають оскарженню, можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, у заяві про відвід слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 не вказано жодної із вищезазначених обставин для відводу слідчого, оскільки перелік підстав для відводу слідчого є вичерпним, мотиви зазначені заявником не передбачені положеннями ст.77 КПК України, а тому, у задоволенні заяви про відвід слідчого слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.22, 77, 80, 81, 303-307, 372 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в :

скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Постанову слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від 23.01.2020 року про закриття кримінального провадження за № 0000863 від 28.08.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3 ст.365 КК України скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Львові ОСОБА_4 від здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні за № 0000863 від 28.08.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч.1, 3 ст.365 КК України - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1