Справа № 521/1497/15-к
Провадження № 1-в/496/138/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 листопада 2019 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка матеріали за поданням начальника Біляївського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Г. Сірої відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; зареєстрованого: АДРЕСА_2 ,
про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку,
В С Т А Н О В И В:
З подання вбачається, що вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 02.04.2015 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.01.2016 року ОСОБА_3 було замінено покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 гривень за Вироком Малиновського районного суду м. Одеси від 02.04.2015 року на покарання у вигляді 50 годин громадських робіт.
Начальник Біляївського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_4 , звернулась до суду з поданням про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_3 посилаючись на те, що ОСОБА_3 перебуває на обліку в Біляївському МРВ філії ДУ «центр пробації» в Одеській області з 19.12.2018 року, до відбуття покарання у вигляді виправних робіт не приступив оскільки з 31.01.2019 року він був засудженим у виді позбавлення волі строком на 1 рік, яке відбуває в Бердянській ВК № 77 Запорізької області. Тому з порядком та умовами відбування покарання у вигляді громадських робіт він ознайомленим не був. У такому разі з дня набрання чинності ухвали Малиновського районного суду м. Одеси 21.01.2016 року пройшло три роки, виконання обвинувального вироку недоцільне, оскільки виконання не може мати належного карального і превентивного впливу.
Представник Біляївського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву в якій просить провести розгляд подання без представника Відділу, подання підтримує в повному обсязі.
ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.
В судовому засідання встановлено, що відділом пробації 22.12.2018 року було отримано перевірку УІАЗ ГУНП в Одеській області, згідно якої було встановлено, що гр. ОСОБА_3 був притягнутий до кримінальної відповідальності Портофранківським ВП Приморським ВП м. Одеси ГУНП в Одеській області за ст.185 ч.2 КК України, до якого застосовано запобіжний захід - тримання під вартою строком з 16.10.2018 р. до 14.12.2018 р.
16.04.2019 року з Приморського районного суду м. Одеси було отримано вирок суду від 31.01.2019 року, за яким гр. ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі. Але при винесенні остаточного покарання засудженому не було враховано положення ст.71 КК України.
Згідно пункту 1 частини 1 ст. 80 КК України України, особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Згідно частини 4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ст. 80 ч.1-3 засуджена особа вчинить новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин.
ОСОБА_3 скоїв злочини в період з 02.04.2015 року по 16.10.2018 року, передбачені 4.2, 3 ст. 185, ч. 1,2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України.
З дня набрання чинності вироку Малиновського районного суду м. Одеси від 02.04.2015 року та ухвали Малиновського районного суду м. Одеси 21.01.2016 року пройшло три роки, виконання обвинувального вироку недоцільне, оскільки виконання не може мати належного карального і превентивного впливу.
Враховуючи викладене, та керуючись ст. 80 ч. 1, 4 КК України, ст. ст. 537, 539 КК України, направляю матеріали відносно ОСОБА_3 для вирішення питання про звільнення від покарання призначеного ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.01.2016 року, у зв`язку із закінченням строків давності
Кримінальне законодавство встановлює правило, згідно з яким звільненню від відбування покарання підлягають особи, відносно яких строки давності виконання обвинувального вироку закінчилися. Під давністю виконання обвинувального вироку розуміється сплив встановлених у законі строків з дня набрання чинності обвинувальним вироком, що виключає виконання призначеного судом покарання. Нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку передбачено ст. 80 КК України.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.
Строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду. Отже, строк давності виконання обвинувального вироку починає спливати з моменту набрання вироком законної сили і триває весь час, доки вирок не виконується з причин, не пов`язаних з ухиленням особи від його виконання.
Проте, ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми. Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою, та вирішується виключно судом, оскільки ухилення від відбування покарання у виді громадських робіт, відповідно до ч. 2 ст. 389 КК України, є злочином. Отже, особа, визнається такою, що ухиляється від відбування покарання лише за наявності обвинувального вироку. Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дія або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.
В той же час, відомостей щодо притягнення ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 КК України (ухилення від відбування покарання у вигляді громадських робіт), матеріали провадження не містять.
Як вбачається із матеріалів подання, гр. ОСОБА_3 був притягнутий до кримінальної відповідальності Портофранківським ВП Приморським ВП м. Одеси ГУНП в Одеській області за ст.185 ч.2 КК України, до якого застосовано запобіжний захід - тримання під вартою строком з 16.10.2018 р. до 14.12.2018 р.
Ухиленням від відбування покарання є дії засудженого, спрямовані на те, щоб уникнути приведення обвинувального вироку у виконання, зокрема виїзд з місця проживання, перехід на нелегальне становище, приховання доходів тощо. А за змістом ст. 389 КК України ухилення від виконання покарання у виді виправних робіт супроводжується прямим умислом, утворює склад злочину та тягне кримінальну відповідальність. Сюди не відносяться випадки, коли вирок не був виконаний з незалежних від засудженого причин (неналежне виконання своїх обов`язків працівниками державних органів, зміна чинного законодавства щодо визначення компетентних органів, які повинні виконувати покарання тощо).
Вище викладене вказує на те, що ОСОБА_3 умислу на ухилення від відбування покарання не мав.
Згідно частини 4 ст. 80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ст. 80 ч.1-3 засуджена особа вчинить новий злочин середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.
Враховуючи, що засуджена ОСОБА_3 останній злочин вчинив 16.10.2018 року, а з дня набрання чинності ухвали Малиновського районного суду міста Одеси від 21.01.2016 року пройшло три роки, тобто сплив двох річний строк виконання зазначеного вироку.
Існування в КК України звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків виконання покарання за вироком суду обумовлюється недоцільністю виконання обвинувального вироку, оскільки після спливу вказаних строків його виконання не може мати належного карального і превентивного впливу.
Відповідно до ч.1 ст.152 КВК України підставами звільнення від відбування покарання є: закінчення строків давності виконання обвинувального вироку.
З врахуванням вищевикладеного судом було встановлено, що з дня набрання ухвалою від 21.01.2016 року законної сили минуло більше трьох років, тобто на даний час закінчився строк давності виконання покарання у вигляді громадських робіт.
У зв`язку з викладеним, суд вважає, що дане подання начальника Біляївського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Г. Сірої відносно ОСОБА_3 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку, підлягає задоволенню.
Керуючись п. 1 ч. 1 ст.80 Кримінального кодексу України, сст.26, 27,152 КВК України, ст.ст.369-372,376,537,539КПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Подання начальника Біляївського МРВ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Г. Сірої відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеса, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ; зареєстрованого: АДРЕСА_2 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку - задовольнити.
Звільнити ОСОБА_3 від покарання, призначеного Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.01.2016 року за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, у вигляді 50 годин громадських робіт, у зв`язку з закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.
Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя ОСОБА_1