Справа № 750/6017/19 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/4823/428/20
Категорія - ч.1 ст. 115 КК України. Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

сторін кримінального провадження:

обвинуваченого ОСОБА_6

його захисника адвоката ОСОБА_7

представника потерпілої адвоката ОСОБА_8

прокурора ОСОБА_9

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0009908 від 25 грудня 2018 року, за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 на вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 березня 2020 року,

щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Санкт-Петербург Російської Федерації, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого в АДРЕСА_1 , фактично проживаючого у цьому АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И Л А :

Цим вироком ОСОБА_10 засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України на 9 років позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_10 до набрання вироком законної сили залишений попереднім у виді тримання під вартою.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 обчислюється з моменту затримання, з 25 грудня 2018 року.

Стягнуто із ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 , в особі законного представника ОСОБА_12 , 500 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди. В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто із ОСОБА_10 на користь держави 122 999 грн. 09 коп. процесуальних витрат на залучення експертів.

Питання про долю речових доказів і документів вирішене у відповідності до вимог ст. 100 КПК України.

Судом визнано доведеним, що 24 грудня 2018 року близько 20 години ОСОБА_10 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, прийшов до квартири АДРЕСА_3 , де на той час перебували ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , разом з якими почав вживати алкогольні напої. Під час спільного вживання алкогольних напоїв, в цей же день в період часу з 21 години до 22 години 30 хвилин, між ОСОБА_10 та ОСОБА_16 виник словесний конфлікт у зв`язку із розбіжностями у поглядах стосовно раніше засуджених осіб.

Під час сварки ОСОБА_10 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння та перебуваючи у приміщенні кухні квартири АДРЕСА_3 , на ґрунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді смерті ОСОБА_16 і хоч не бажаючи, але свідомо припускаючи її настання, умисно завдав потерпілому руками та ногами не менше 44 ударів в область голови, шиї, тулубу, верхніх та нижніх кінцівок та заподіяв тілесні ушкодження у вигляді полі травми, а саме: ногами та руками стиснутими в кулак в область грудної клітини не менше 15 ударів, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді закритої травми грудної клітки повні косо-поперечні переломи ребер справа: 1,4 по середньо-ключичній лінії; 4, 5, 6, 7, 8, 9 по передній паховій лінії; масивну кровонапливність м`яких тканин в ділянці переломів; забої легень по задній поверхні обох легень; ногами в область живота не менше 4 ударів, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді закритої травми живота крововиливи в брижу тонкого та товстого кишківника в ділянці сліпої кишки; крововилив в стінку тонкого кишківника, а саме в ділянці сліпої кишки; підкапсулярний крововилив підшлункової залози; ногами та руками, стиснутими в кулак, в область голови не менше 3 ударів, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді забійних ран на ділянці зовнішньої третини надбрівної дуги справа в лівій лобно-скроневій ділянці, в ділянці правого вуха в середній третині по зовнішній поверхні; ногами та руками стиснутими в кулак, в область голови, тулубу та кінцівок не менше 14 ударів, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді синців в пароорбітальних ділянках очей з переходом на вилиці, по задній поверхні в нижній третині лівої гомілки, на тильній поверхні правої кисті, по передній поверхні шиї в середній третині, в лівій підколінній ямці з переходом на зовнішню поверхню, по зовнішній поверхні лівого колінного суглобу з переходом на верхню третину гомілки, по задній поверхні в середній третині лівого стегна, по зовнішній поверхні в нижній та середній третинах правої гомілки, на тильній поверхні правої стопи по зовнішній поверхні, по зовнішній поверхні правого стегна в середній третині, в ділянці вертела справа; масивний крововилив на верхній губі; ногами та руками, стиснутими в кулак, в область голови неменше 8 ударів, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді саден в лобній ділянці зліва, в лобній ділянці по середній лінії дещо справа, на волосистій частині голови в тім`яній ділянці зліва, в області кута нижньої щелепи справа, по передній поверхні у верхній третині право гомілки, в ділянці куприка; в проекції правої лопатки в підносній та наносній областях, які в комплексі відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя.

Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_16 помер на місці в квартирі АДРЕСА_3 . Смерть ОСОБА_16 настала від травматичного шоку, що проявився у вигляді шокового стану з боку внутрішніх органів: легень, печінки, нирок, наднирників.

У подальшому, близько 03 години 25 грудня 2018 року ОСОБА_10 та ОСОБА_13 винесли труп ОСОБА_16 з приміщення квартири на вулицю та перенесли до ділянки місцевості біля будинку АДРЕСА_4 .

В апеляційній скарзі захисник адвокат ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати, кримінальне провадження щодо ОСОБА_10 закрити на підставі ч. 3 ст. 284 КПК України за відсутністю достатніх, належних та допустимих доказів для доведення його винуватості і вичерпання можливостей їх отримання.

Аргументує тим, що зібрані по справі докази прямо не вказують на скоєння злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, його підзахисним, містять сумніви та припущення щодо доведеності його винуватості, отримані з істотними порушеннями вимог кримінально-процесуального закону та повинні бути визнані недопустимими, а при відсутності інших доказів, поза розумним сумнівом винуватість ОСОБА_10 не доведена.

На думку апелянта, аналіз змісту викладених у вироку показань та звукозапису судових засідань, дає підстави стверджувати про те, що суд перекрутив показання, надані свідками в інтересах обвинувачення, не намагаючись встановити істину у справі.

Вказує на те, що свідок ОСОБА_15 у судовому засіданні показав, що у квартирі відбувався конфлікт, під час якого удари потерпілому наносили і інші учасники спільного розпиття алкогольних напоїв. Удари завдавались в тому числі і ОСОБА_10 .

Зазначає про порушення права змагальності сторін з боку суду, оскільки суд не прийняв до уваги відеозапис з поясненнями ОСОБА_15 , мотивуючи це тим, що свідок двічі допитувався у судовому засіданні. В той же час, допитуючи вказаного свідка у судовому засіданні повторно, за клопотанням сторони обвинувачення, суд порушив положення ч. 13 ст. 352 КПК України, де чітко вказано, що повторно свідок може бути допитаний виключно для з`ясування тих обставин, з приводу яких не допитувався. Фактично, повторно свідок надав показання під примусом сторони обвинувачення.

Звертає увагу, що під час надання показань 09.01.2020 свідок ОСОБА_15 вказував на те що під час досудового слідства надавав показання зі слів іншого свідка ОСОБА_17 , а працівники поліції нагадували йому, що його сестра працює у виправній установі, а тому її прізвище він не повинен згадувати. На відміну від сторони обвинувачення, сторона захисту не має можливостей впливати на свідка, а тому обмежилась виключно проханням надати правдиві показання з приводу подій вчинення злочину, але суд не став з`ясовувати дійсні обставини та пішов шляхом найменшого супротиву, безпідставно визнавши відеозапис не належним доказом.

Просить прийняти до уваги, що свідок ОСОБА_17 заявляла про те, що під час досудового слідства на неї здійснювався тиск працівниками поліції, перед слідчим експериментом їй було пояснено, що говорити. В той же час, під час слідчого експерименту її показання відповідають показанням у судовому засіданні, тільки особу винного змінено з ОСОБА_18 на ОСОБА_19 .

Сам протокол слідчого експерименту, на думку захисника є недопустимим доказом, оскільки свідок не попереджався про кримінальну відповідальність, права особи під час слідчого експерименту не роз`яснені, відсутні відомості щодо надання дозволу власником на проведення слідчого експерименту, а на відеозаписі чітко видно, що слідчий сам все розповідає, а свідок тільки відповідає так чи ні. Фактично, відбувався допит поза межами приміщення органу досудового розслідування.

Показання свідка ОСОБА_14 в частині того, що ОСОБА_20 завдавав їй тілесних ушкоджень підтверджуються висновком експерта № 125 від 01 - 09.04.2019.

Суд категорично вказує на те, що кримінальне правопорушення було вчинено в період часу з 21 години до 22 години 30 хвилин, при цьому матеріали справи не містять доказів, які б це підтверджували. Якщо враховувати висновок експерта трупу ОСОБА_16 , то у разі якщо смерть потерпілого настала о 03-30 год., то весь комплекс тілесних ушкоджень він отримав в період з 23-30 год. до 01-30 год., якщо смерть настала о 05-30 год., то тілесні ушкодження він отримав у період з 01-30 год. до 03-30 год. При цьому, жодних інших доказів щодо часу смерті потерпілого не має, а тому висновок суду про час спричинення ОСОБА_20 тілесних ушкоджень є не обґрунтованим.

Суд безпідставно вказав на те, що показання свідка ОСОБА_21 не підтверджують як версію сторони захисту, так і версію сторони обвинувачення та не прийняв їх до уваги. Показання свідка підтверджують, що коли вона прокинулась о 4 годині, то у квартирі були ОСОБА_18 та ОСОБА_22 , відповідно ОСОБА_19 там не було і він у цей час перебував у себе вдома.

На переконання захисника, наявність чи відсутність тілесних ушкоджень у ОСОБА_18 , не спростовують факту нанесення тілесних ушкоджень потерпілому, про що вказують ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , як безпосередні свідки подій.

Вважає помилковим висновок експерта № 21 щодо ОСОБА_18 , яким встановлено, що наявний комплекс тілесних ушкоджень утворився у нього за 6-7 днів до проведення експертизи, оскільки це суперечить матеріалам справи. Так, відповідно до протоколу освідування тілесні ушкодження у ОСОБА_18 були виявлені 25.12.2018, отже вони не могли утворитися за 6-7 днів до проведення експертизи, бо це відповідало б даті 04-05 січня 2019 року, а не 25 грудня 2018 року, коли вони були виявлені.

Про те, що до смерті потерпілого причетний саме ОСОБА_13 , на думку апелянта, свідчить той факт, що на його джинсах знайдено плями та помарки речовини бурого кольору, які відповідно до висновку експерта є плямами крові, які збігаються з генетичними ознаками крові ОСОБА_16 .

З висновку експерта № 126 не можливо зрозуміти, які саме джинси, що були вилучені у ОСОБА_10 досліджував експерт, чи джинси, вилучені під час обшуку за місцем проживання, чи ті, що були вилучені під час особистого обшуку в момент затримання.

Апелянт не погоджується з висновком суду про те, що показання ОСОБА_10 не підтверджуються матеріалами справи, тому що показання його підзахисного повністю узгоджуються з показаннями свідків ОСОБА_17 , ОСОБА_21 , ОСОБА_24 , даними протоколу освідування ОСОБА_10 , висновком експерта, яким у Зотова виявлений комплекс тілесних ушкоджень, локалізація та характер яких може свідчити про самозахист, даними протоколу про результати аудіо, відео контролю.

Протокол обшуку та відеозапис до нього апелянт вважає доказом, який був отриманий з порушенням вимог кримінально-процесуального закону, а тому не може прийматись судом до уваги. Обшук був проведений без ухвали слідчого судді, без наявності будь-яких підстав, визначених ст. 233 КПК України, не зафіксовано яким чином встановлювались докази, відсутній запис маркування та підпису конвертів із запакованими речовими доказами. Сам господар перебував у стані алкогольного сп`яніння та не розумів, що взагалі відбувається. В свою чергу, ухвала слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку є необґрунтованою, рішення винесено з порушенням норм закону і тому є також недопустимим доказом.

Усі слідчі експерименти проведені з порушенням процесуального порядку, свідки не попереджені про кримінальну відповідальність за ст.ст. 384, 385 КК України, у розповідь осіб постійно йде втручання, підказки у виборі напряму руху, що з огляду на практику Верховного суду є недопустимим.

Протокол огляду речей обвинуваченого від 13.03.2019, який був проведений за відсутності ОСОБА_10 та захисника, є нічим іншим як порушенням права особи на захист, оскільки речі були оглянуті під час затримання обвинуваченого, а підстави для повторного такого огляду були відсутні. У такому випадку і висновок експерта № 126 за результатами цього огляду, не може прийматись судом до уваги.

Захисник вважає, що стороною обвинувачення були допущені значні процесуальні порушення, які унеможливлюють використання зібраних доказів для ухвалення обвинувального вироку, у зв`язку з чим вирок суду підлягає скасуванню, а провадження у справі щодо ОСОБА_10 закриттю через відсутність доказів, які б доводили його причетність до вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Заслухавши доповідача, захисника -адвоката та обвинуваченого, які підтримали доводи апеляційної скарги, представника потерпілого та прокурора, які заперечували проти аргументів сторони захисту, допитавши експертів, вибірково повторно дослідивши докази, зібрані у матеріалах провадження та повністю перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає апеляційну скаргу адвоката задовольнити частково, вирок суду змінити в частині розміру моральної шкоди.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження 25 грудня 2018 року о 07 год. 37 хв. на телефон служби «102» надійшло повідомлення про виявлення невідомого чоловіка без ознак життя, який лежить біля лавочки навпроти будинку по вул. Захисників України (Одинцова), 3-А м. Чернігова, куди черговий Чернігівського ВП ГУНП в Чернігівській області направив слідчо-оперативну групу.

Огляд місця події був розпочатий о 8 год. 30 хв. 25 грудня 2018 року з ділянки місцевості, розташованої біля 4-го під`їзду будинку АДРЕСА_4 , де на відстані 10 м. від вхідних дверей до під`їзду, на снігу, поряд з дерев`яною лавочкою був виявлений труп, на той час невідомого чоловіка, без взуття зі слідами побоїв на обличчі. По слідах на снігу та доріжці слідів волочіння тіла, а також за краплями крові на снігу працівники поліції дійшли до під`їзду № 3 будинку АДРЕСА_5 (а. с.153-167 т. 1).

Огляд під`їзду показав наявність слідів у виді плям бурого кольору з внутрішньої частини дерев`яної перегородки, розташованою відразу за вхідними дверима. На другому поверсі сходового майданчику зліва від сходів та шахти ліфту, на стіні біля дзвінка дверей квартири АДРЕСА_6 , на лакофарбовому покритті, на номері квартири до вхідних дверей, біля шахти ліфту на підлозі, на сходинках між 2 та 3 поверхами виявлено плями речовини бурого кольору та уламок фрагменту ручки від вхідних дверей (а.с.168-172 т. 1).

Під час обшуку трикімнатної квартири АДРЕСА_3 , проведеного по слідах злочину і в якій проживає свідок ОСОБА_13 , були виявлені плями бурого кольору схожі на кров в коридорі, на кухні та виявлені речі зі слідами замивання крові на рушнику, ганчірці, в умивальнику, у ванній кімнаті ( а. с. 173-180 том 1).

Зміст протоколу обшуку та додатків до нього повністю відповідає вимогам ст. ст. 104, 105 КПК України, містить підписи осіб, які приймали участь у слідчій дії, понятим роз`яснені їх процесуальні права та обов`язки, наявні їх підписи. До протоколу додано план-схему квартири з вказівкою, де і які речі були виявлені та вилучені, а також відеозапис слідчої дії.

З протоколу огляду речей від 04 січня 2019 року убачається, що вилучені під час обшуку у квартирі ОСОБА_13 речі були запаковані у картонну коробку, на якій мається бирка з підписами понятих, спеціаліста та слідчого, а також печатка для довідок ЧВП № 1 (а.с.183 т. 1).

Доводи сторони захисту про незаконність обшуку, який проводився в квартирі ОСОБА_13 без ухвали слідчого судді і коли власник квартири перебував у стані сильного алкогольного сп`яніння є безпідставними, так само як і посилання на незаконність ухвали слідчого судді від 28.12.2018 про надання дозволу на обшук квартири.

В силу ч. 3 ст. 233 КПК України, слідчий має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла у невідкладних випадках, до яких віднесене безпосереднє переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину.

У даному провадженні слідчий по слідах волочіння та крові безпосередньо переслідував осіб, причетних до вбивства знайденого на снігу мертвого чоловіка, якого як з`ясувалося знав особисто свідок ОСОБА_13 у квартирі якого був побитий знайдений чоловік та витягнутий серед ночі під під`їзд іншого будинку.

Труп упізнала як ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за загальними рисами обличчя та татуюванням на тілі свідок ОСОБА_14 , що вбачається з протоколу пред`явлення для впізнання від 26.12.2018 (том 1 а. с. 221-222)

Судово-медичні данні вказують на те, що тяжкі тілесні ушкодження, виявлені на тілі потерпілого ОСОБА_16 , були заподіяні не менше ніж від 44 травматичних впливів тупими предметами, в короткий проміжок часу, після яких він міг прожити від двох до чотирьох годин після отримання усього комплексу тілесних ушкоджень.

Смерть ОСОБА_16 настала від травматичного шоку з боку внутрішніх органів не менше ніж за 8-10 годин до проведення експертизи, яка була розпочата о 13 год. 30 хв. 25.12.2018 ( том 1 а. с. 225-235).

Доводи сторони захисту про необґрунтованість висновків суду, що кримінальне правопорушення було вчинено в період часу з 21 години до 22 години 30 хвилин 24.12.2018 спростовуються роз`ясненнями експерта ОСОБА_25 , який брав участь з іншими експертами в проведенні судово-медичної експертизи трупа №1170 від 25.12.2018. Пункт 15 експертного висновку про настання смерті не менше ніж за 8-10 годин до проведення експертизи означає, що смерть могла настати і через більший проміжок часу. Перебування тіла потерпілого в снігу при мінусовій температурі також збільшує часові рамки від завдання тілесних ушкоджень до настання смерті від 2 до 4 годин, проте методики розрахунку не існує, а тому експертами не вказаний точний час, тільки його межі.

Згідно показань свідка ОСОБА_13 господаря квартири, де відбулося побиття ОСОБА_16 , 24.12.2018 близько 10 години до нього прийшли ОСОБА_17 та ОСОБА_20 , з якими вживав спиртні напої до 12 години, потім розійшлися, знову зустрілися біля магазину близько 15 години та піднялися до нього в квартиру, де продовжували вживати спиртне. Свідка ОСОБА_22 , у якого була пляшка горілки, він запросив до квартири після 19 години, коли виходив прибирати сніг біля кіоску. Коли з ОСОБА_22 прийшли у квартиру, там вже перебував ОСОБА_19 з ОСОБА_17 та ОСОБА_20 , які вживали спиртні напої і вони з ОСОБА_22 приєдналися до них.

У процесі розмови про те, хто де сидів та де служив, між ОСОБА_20 та ОСОБА_19 виник конфлікт, який переріс в штовханину і ОСОБА_19 ударив рукою не менше двох раз в обличчя ОСОБА_20 та два-три рази ногою в груди, нахиливши до себе. Наконєчна почала розбороняти, за що ОСОБА_19 ударив її два три рази в обличчя та ногою по руках, після чого вона втекла з квартири, за нею вийшов ОСОБА_22 .

ОСОБА_20 із ОСОБА_19 продовжили конфлікт, який тривав 5-7 хвилин, зламали на кухні табурет, йому вдалося їх розборонити, після чого ОСОБА_20 із ОСОБА_19 сходили до ванної умитися, після чого повернулися, випили та продовжили розмову. Близько 22 години ОСОБА_18 пішов до бару і був відсутнім у квартирі близько 2-2,5 годи. Коли повертався додому близько 01 години ночі, то біля свого під`їзду зустрів ОСОБА_19 , який під руки тягнув ОСОБА_20 , останній не тримався на ногах, обличчя було в крові і той був без свідомості. ОСОБА_19 запропонував ОСОБА_18 відтягти ОСОБА_20 , щоб тверезів на вулиці і вдома не було крові, що вони й зробили, відтягли до лавки та поклали боком. Після чого разом із ОСОБА_19 свідок повернувся у квартиру, де витирали кров, вживали спиртні напої.

Версія захисту, що ОСОБА_19 ударив двічі в обличчя ОСОБА_20 і покинув квартиру ОСОБА_18 , коли потерпілий був живий і вказівка на причетність до побиття та навмисного убивства самого ОСОБА_18 , ретельно перевірялася судом першої інстанції і спростована наведеними у вироку доказами.

Свідок ОСОБА_26 , під час слідчого експерименту, проведеного відразу після події злочину, 26.12.2018, підтвердила, що близько 22 години після спільного вживання спиртних напоїв у ОСОБА_19 з ОСОБА_20 , якого свідок називає ОСОБА_27 , виник конфлікт під час якого ОСОБА_19 почав бити ОСОБА_20 , коли той сидів на кухні на стільці. ОСОБА_19 завдав не менше п`яти ударів в обличчя та близько чотирьох ударів по тулубу. Свідок на статисту показувала як зігнутою ногою ОСОБА_19 бив сидячого на табуреті ОСОБА_20 у груди. Після побиття потерпілий упав зі стільця на підлогу, свідок ОСОБА_17 намагалася припинити побиття, за що від ОСОБА_19 одержала близько п`яти ударів в область голови, а коли впала на підлогу, ОСОБА_19 продовжував її бити по тулубу, завдаючи ударів ногами ( протокол в т 2 а. с. 29-30).

Крім того свідок була обстежена за участю понятих та судово-медичного експерта ОСОБА_28 . Під час освідування на її тілі були виявлені: припухлість та подряпини у потиличній ділянці зліва, справа на скроні, на волосяній частині садна невизначеної форми, такі ж садна на обличчі, а також садна на спині та правому стегні, що підтверджується даними протоколу освідування особи від 25.12.2018 ( том 2 а. с. 32).

Висновки судово- медичної експертизи №19 від 04.10.2019 вказують на те, що свідок ОСОБА_14 24.12.2018 одержала легкі тілесні ушкодження без короткочасного розладу здоров`я, могла піддаватися впливу не менше п`ятьох травмуючих дій, серед яких не менше трьох травмуючих дій було завдано в область голови та не менше двох в область тулубу (т. 2 а. с. 36-38).

Свідок ОСОБА_15 під час слідчого експерименту, проведеного 26.12.2018 також вказував, що у квартиру до ОСОБА_13 , якого він називає на прізвисько ОСОБА_29 « ОСОБА_30 », він прийшов вживати спиртні напої, до його приходу в квартирі перебували ОСОБА_17 та ОСОБА_31 , через деякий час до них прийшов ОСОБА_32 , який насправді є ОСОБА_33 , хвилин через 15 після нього прийшов ОСОБА_34 .

Саме між ОСОБА_19 та ОСОБА_20 у квартирі ОСОБА_18 відбувся конфлікт, під час якого ОСОБА_19 побив ОСОБА_16 , завдаючи тому ударів в обличчя та ногами в груди, від яких побитий упав на підлогу. ОСОБА_35 , яка заступилася за ОСОБА_20 , ОСОБА_19 завдав не менше п`яти ударів в обличчя та по тулубу. Свідок ОСОБА_22 заступився за ОСОБА_36 , яка скориставшись цим втекла із квартири, за нею пішов і свідок, щоб уникнути побиття з боку ОСОБА_19 .

При проведенні слідчих експериментів зі свідком ОСОБА_14 та свідком ОСОБА_15 власник квартири ОСОБА_13 надавав письмову згоду працівникам поліції на перебування в його квартирі та на проведення слідчих експериментів. Йому роз`яснювалося право відмовитися від проведення слідчого експерименту ( заяви в т. 2 на а. с. 28, 48).

Обом свідкам перед початком експерименту були роз`яснені їх права та обов`язки, згідно з вимогами ст. ст. 66, 67 КПК України та попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань та за відмову від дачі показань за ст. ст. 384, 385 КК України, про що наявні у протоколах підписи свідка ОСОБА_14 ( том 2 а. с.29 ), свідка ОСОБА_15 (т. 2 а. с. 49).

Перевіряючи доводи апеляційної скарги захисника про недопустимість результатів слідчих експериментів, під час яких фактично відбувався допит свідків поза межами приміщення органу досудового розслідування, колегія суддів перевірила самостійно записи з флешкарт, які повністю спростовують аргументи захисту.

Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у квартирі ОСОБА_18 відтворювали обстановку, в якій відбувалося побиття убитого ОСОБА_16 обвинуваченим ОСОБА_6 . Їх показання та демонстрація подій носять вільний характер, слідчий тільки уточняв, коли свідки вживали прізвиська, як насправді звати тих осіб, про дії яких свідки надають показання.

Під час судового розгляду кримінального провадження свідок ОСОБА_15 допитувався двічі, 09.01.2020 та 24.02.2020, як і під час слідчого експерименту від 26.12.2018 він підтвердив, що конфлікт 24.12.2018 виник між ОСОБА_10 і ОСОБА_16 . Під час конфлікту ОСОБА_10 завдавав ударів потерпілому в груди та по тулубу. Про те, що потерпілого били інші особи, ОСОБА_15 показань не надавав.

Згідно протоколу освідування від 25.12.2018 в присутності судово-медичного експерта та двох понятих у свідка ОСОБА_15 видимих тілесних ушкоджень виявлено не було ( т. 2 а. с. 40).

Розбіжності в показаннях свідка ОСОБА_15 , наданих під час слідчого експерименту та двічі під час судового засідання, не виправдовують ОСОБА_19 в інкримінованому злочині, оскільки з часу вчинення злочину минуло більше року, а спосіб життя свідка та перебіг часу закономірно вплинули на забування ним перебігу подій.

Свідок ОСОБА_14 під час судового засідання надала показання, що саме ОСОБА_13 побив ОСОБА_16 та її саму. При цьому, виклала перебіг подій так як і під час слідчого експерименту, замінивши прізвища із ОСОБА_19 на ОСОБА_18 . Оцінюючи критично показання свідка ОСОБА_14 суд виходив з тих обставин, що сам ОСОБА_10 не заперечував про завдання ударів потерпілому в обличчя та в груди.

Крім того, після затримання 25 грудня 2018 за підозрою у вчиненні злочину, ОСОБА_10 був обстежений за участі понятих та судово- медичного експерта. У нього в середній третині на спинці носа по центру був виявлений синець не визначеної форми розмірами 2х2,5 см синюшного кольору на тлі припухлості м`яких тканин, на тильній поверхні правої кисті виявлений синець не визначеної форми розміром 8х6 см, синець аналогічної морфології виявлений на тильній поверхні лівої кисті розмірами 7х8 см, по задній внутрішній поверхні в нижній третині правого передпліччя розмірами 6х8 см на тлі з ділянкою осадження продовгуватої форми розмірами 2х0,5 см під кіркою бурого кольору на рівні оточуючої шкіри (а.с.209-213 т. 2).

Відповідно до висновку експерта № 22 від 11.01 - 22.02.2019 виявлений у ОСОБА_10 комплекс тілесних ушкоджень по давності утворення може відповідати даті 24 грудня 2018 року. При цьому, синці та забиття м`яких тканин тильної поверхні обох кистей могли утворитись при спричиненні тілесних ушкоджень підекспертним іншим особам (а.с.217-219 т. 2).

Обвинувачений ОСОБА_10 не може пояснити походження у нього саден на руках. Наявність слідів крові від потерпілого пояснював тим, що у ОСОБА_20 був розбитий ніс і його кров могла потрапити на його одяг. Не заперечував, що у відповідь на удар в обличчя від потерпілого, завдав кілька ударів в ніс Волосенкову та пару слабких ударів долонею по обличчю, а коли йшов вже з квартири, то кілька ударів ногою нижче попереку, але потерпілий від його ударів не падав.

На джинсах синього кольору марки «Resalsa», вилучених у ОСОБА_10 , була виявлена кров, яка за видовою приналежністю може походити від ОСОБА_16 . Група плям бурого та коричневого кольорів просочували та ущільнювали тканину на передніх лицьових поверхнях обох штанин спереду та на задній лицьовій поверхні лівої штанини. Даних за походження крові від ОСОБА_14 не було отримано (а.с.81-82 т. 2).

Критикуючи висновок експерта № 126 від 01.04-05.04.2019 сторона захисту вказувала, що невідомо на яких штанах, вилучених у ОСОБА_10 , була виявлена кров потерпілого. Джинси вилучали у обвинуваченого вдома і під час затримання.

Допитана під час апеляційного розгляду експерт ОСОБА_37 пояснювала, що вона приймала участь спочатку в якості спеціаліста, коли слідча оглядала вилучений одяг і звертала увагу на наявність плям бурого кольору.

Джинси синього кольору марки «Resalsa» були вилучені у обвинуваченого ОСОБА_10 під час обшуку кв. АДРЕСА_7 , проведеного на підставі ухвали слідчого судді від 26 грудня 2018 року та оглянуті слідчою ОСОБА_38 за участю спеціаліста судово-медичного експерта ОСОБА_39 , що вбачається з протоколу огляду речей у кримінальному провадженні та джинсів «Resalsa» на фототаблиці на аркуші 201 в томі 1 ( т. 1 а. с. 192-203).

Судово-медичний експерт ОСОБА_37 в апеляційному суді надала роз`яснення, що вона у підсумках висновку № 126 від 01.04-05.04.2019 помилилися, вказавши, що кров була знайдена на джинсах, вилучених під час особистого обшуку обвинуваченого, тоді як кров була знайдена саме на джинсах ОСОБА_10 , вилучених у нього вдома.

Посилання захисника на протокол результатів негласних слідчих (розшукових) дій, як на доказ невинуватості ОСОБА_10 не спростовують правильності висновків суду. Відповідно до протоколу, в якому міститься зміст розмови ОСОБА_10 зі співкамерником, зафіксовано, що ОСОБА_10 взагалі не пам`ятає подій 24 грудня 2018 року, він пам`ятає початок конфлікту, як потерпілий наніс йому удар в ніс, що відбувалося далі він не пам`ятає через стан сильного алкогольного сп`яніння.

Свідок ОСОБА_40 , яка спала в іншій кімнаті трикімнатної квартири, де відбулося побиття ОСОБА_16 про обставини конфлікту на кухні квартирі, нічого не знає. Той факт, що з 4 чи 5 години ранку 25 грудня 2018 року ОСОБА_10 перебував поза межами квартири АДРЕСА_3 , не суперечить обставинам, встановленим судом.

У свою чергу показання свідка ОСОБА_41 (матері обвинуваченого) суперечать рапорту працівників поліції, які прибули за домашньою адресою ОСОБА_10 після того, як на службу «102» о 23 год. 57 хв. надійшов виклик про те, що він влаштував конфлікт з матір`ю та б`є посуд. Але у судовому засіданні свідок надавала показання про причини виклику поліції через гучну музику серед ночі.

У разі достовірності показань свідка ОСОБА_42 . ОСОБА_10 повернувся додому після 23 години, через 15-20 хвилин у них стався конфлікт і свідок викликала поліцію, а згідно рапорту виклик надійшов о 23.57 год., обвинувачений ОСОБА_10 повернувся додому не раніше 23 год. 30 хв., що не спростовуює обвинувачення щодо часових меж вчинення кримінального правопорушення, як на це вказує захисник.

Посилання апелянта на те, що під час досудового слідства свідок ОСОБА_14 піддавалась тиску з боку працівників поліції нічим не підтверджені. Навпаки, показання названого свідка під час слідчого експерименту відповідають слідам, виявленим під час огляду місця події та у квартирі ОСОБА_18 , судово-медичним даним про механізм утворення та кількість тілесних ушкоджень, доводять час та місце настання смерті потерпілого ОСОБА_16 . В той час як змінені показання цього свідка, надані в судовому засіданні суперечать речовим доказам та обстановці, виявленій під час огляду місця злочину.

Клопотання захисника обвинуваченого про повторний допит свідків ОСОБА_15 та ОСОБА_13 відхилене апеляційним судом як таке, що суперечить вимогам ч. 3 ст. 404 КПК України.

З наведеного в апеляційній скарзі захисником частини показань свідка ОСОБА_15 у судовому засіданні, убачається, що ніхто крім ОСОБА_10 тілесних ушкоджень потерпілому не наносив. При цьому, свідок пояснював, що також отримав удари від ОСОБА_10 та від ОСОБА_13 по голові скалкою, тоді як згідно протоколу освідування від 25.12.2018 видимих тілесних ушкоджень у нього не було( том2 а. с. 40).

Відеозапис показань свідка ОСОБА_15 , який був долучений стороною захисту після допиту свідка у судовому засіданні, суд першої інстанції цілком правомірно не прийняв до уваги, оскільки суд сприймав показання від свідка безпосередньо у судовому засіданні, коли свідок ОСОБА_15 приводився до присяги, попереджався про кримінальну відповідальність, а тому суд обґрунтовано оцінив саме них, як доказ у кримінальному провадженні.

Згідно протоколу освідування свідка ОСОБА_13 від 25.12.2018 в присутності двох понятих і спеціаліста судово-медичного експерта ОСОБА_28 , у нього були виявлені садно у верхній третині спинки носа та синці в пара орбітальній ділянці обох очей ( том 2 а. с. 4), в той час, як цей експерт, надаючи висновок №21 від 11.01.2019, вказала, що ці тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_13 , могли утворитися від однієї дії тупого предмету в ділянку обличчя по механізму удару та тертя за 6-7 днів до проведення експертизи, що не відповідає протоколу освідування по даті утворення ( том2 а. с. 9-12).

На час апеляційного розгляду лікар судово-медичний експерт ОСОБА_28 вже не працювала в Чернігівському обласному бюро судово-медичних експертиз, про що наданий лист начальника закладу від 26.05.2020.

В силу ч. 2 ст. 94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили, а висновок експерта - переваги перед протоколом освідування та іншими доказами.

Наявність тілесних ушкоджень на обличчі свідка ОСОБА_13 автоматично не вказують на нього як на особу, що позбавила ОСОБА_16 життя.

Свідок ОСОБА_43 сусід свідка ОСОБА_13 , який вказував, що після смерті батька у ОСОБА_18 постійні застілля, в день убивства чув грюкіт 2-3 рази в стіну, бачив як у квартиру заходив покійний, чув крики та бачив наступного дня свідка ОСОБА_18 , як той мив підлогу біля сходів, не спростовують правильність висновків суду. Побачене сусідом та характеристика, надана свідку Карташу як агресивній особі, не доводять, що свідок ОСОБА_18 надає непрвдиві свідчення, а свідок ОСОБА_43 не помиляється у своїх висновках, так як не був очевидцем подій.

Віддаючи перевагу показанням свідка ОСОБА_13 як достовірним, суд першої інстанції аргументував свою позицію та переконливо довів, чому одні докази покладені в основу вироку, а інші відкинуті і не враховані.

Саме показання свідка ОСОБА_13 збігаються з речовими доказами і обстановкою, зафіксованими на місці події, як в частині заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_16 , так і свідкам, підтверджуються висновками експертиз, а також показаннями самого обвинуваченого ОСОБА_10 про наявність конфлікту з потерпілим, визнання факту завдання тому ударів по обличчю та тулубу, судово-медичними даними про наявність у обвинуваченого тілесних ушкоджень в області рук, характерних при побитті інших осіб, слідами крові від потерпілого на вилучених у нього джинсах.

Усі заперечення проти обвинувачення детально розглядалися районним судом і спростовані наведеними у вироку доказами.

При обранні строку покарання, суд в повній мірі врахував суспільно-небезпечний характер вчиненого злочину, обставини справи, невизнання провини, вчинення злочину на ґрунті зловживання спиртними напоями, позитивну характеристику з місця роботи та формально позитивну з місця проживання і призначив покарання, яке є необхідним і достатнім для виправлення винного та попередження вчинення нових злочинів.

Разом з тим, вирок суду підлягає зміні в частині визначення суми моральної шкоди. Потерпілий ОСОБА_16 як батько дитини потерпілої від злочину, в сім`ї не проживав, суспільно-корисною працею не займався, вів антисоціальний спосіб життя, зловживав спиртними напоями, а тому сума 500 000 грн. моральної шкоди не відповідає засадам розумності та справедливості.

Жодних доказів, що потерпіла сторона зазнала глибоких страждань та психічних переживань у зв`язку із втратою близької людини, як під час судового розгляду в суді першої інстанції так і в апеляції не надано. Навпаки, близька людина з дитиною не проживала, не приймала участі в її вихованні, оскільки мати отримувала соціальну допомогу як така, що сама виховує дитину, смерть батька не вплинула на звичний спосіб життя неповнолітньої дитини, а тому розмір моральної шкоди повинен бути зменшеним до 200 000 грн. ( двохсот тисяч гривень).

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 404-405, 407, 408, 532 КПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11 березня 2020 року щодо ОСОБА_10 в частині розміру моральної шкоди змінити.

Стягнути із ОСОБА_10 на користь ОСОБА_11 як законного представника ОСОБА_12 , 200 000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, відмовивши в решті частині позовних вимог.

У решті цей же вирок щодо ОСОБА_10 залишити без змін.

Ухвала набуває законної сили негайно після її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той самий строк, з дня вручення копії ухвали.

СУДДІ:

ОСОБА_44 ОСОБА_45 ОСОБА_46