Справа № 289/2121/19
Номер провадження 1-кп/289/19/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2020 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження № 0000529 про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Річне, Росія, громадянина України, освіта середня, проживає з ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу, на утриманні має одну неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , раніше судимого :

- 29.09.2008 Бородянським районним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік;

-19.01.2009 Радомишльським районним судом за ч. 3 ст. 185; 71 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі; 10.10.2012 на підставі постанови Богунського районного суду м. Житомира, звільнений з Житомирської ВК умовно-достроково на 7 місяців 9 днів;

- 06.02.2015 Радомишльським районним судом за ч. 1 ст. 125 КК України до 510 грн. штрафу, 23.12.2015 вирок переглянуто, несплачений штраф замінено на 30 годин громадських робіт, 04.05.2016 відбув покарання;

-14.03.2017 Радомишльським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у виді 80 годин громадських робіт; Покарання відбув 21.11.2017;

- 11.10.2018 Радомишльським районним судом Житомирської області за ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки; 27.11.2019 ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області скасовано звільнення від відбування покарання з випробуванням по вироку від 11.10.2018 та направлено засудженого для відбуття покарання у виді 5 років позбавлення волі;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 в порушення вимог ст. 28 Конституції України, та Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», перебуваючи на профілактичному обліку за вчинення домашнього насильства, безпричинно, умисно, систематично вчиняє психологічне насильство по відношенню до своєї співмешканки ОСОБА_5 , тобто особи, з якою обвинувачений перебуває у сімейних відносинах, з якою він проживає в одному помешканні та має на утриманні спільну дитину, що призвело до психологічних страждань ОСОБА_5 , а саме, ОСОБА_4 неодноразово, перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, не маючи підґрунтя, вчиняв по відношенню до своєї співмешканки дії, виражені у словесних образах, погрозах, висловлюваннях в його адресу словами нецензурної лайки, приниженні та залякуванні, тим самим викликав у ОСОБА_5 побоювання за свою безпеку, спричинив емоційну невпевненість, нездатність захистити себе та завдав шкоду його психічному здоров'ю, що виразилось у формі пониженні самооцінки, втрати позитивних емоцій, тощо.
Так, 07.03.2019 близько 18 години, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 домашнє насильство, ображав її словами нецензурної лайки, внаслідок чого було завдано шкоди психічному здоров'ю потерпілої, а протиправні дії ОСОБА_4 були припинені працівниками поліції.
Такі самі дії ОСОБА_4 вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 і 27.06.2019, і 16.07.2019, і 17.07.2019, і 18.07.2019, ображаючи останню нецензурними словами та погрожуючи фізичною розправою, внаслідок чого була завдана шкода психічному здоров`ю потерпілої, за всі зазначені дії відносно ОСОБА_4 складалися протоколи про адміністративні правопорушення та згідно постанов суду від 02.04.2019, 12.07.2019, 31.07.2019 останнього визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.173-2 КУпАП.
Не припиняючи свої умисні дії, направлені на вчинення домашнього насильства, 29.09.2019 близько 9-35 години, ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння за місцем свого проживання по АДРЕСА_2 , знову умисно вчинив відносно своєї співмешканки ОСОБА_5 , домашнє насильство, ображав її словами нецензурної лайки, погрожував фізичною розправою, чинив психологічний тиск, внаслідок чого було завдано шкоди психічному здоров'ю потерпілої, а протиправні дії ОСОБА_4 були припинені працівниками поліції.
Обвинувачений ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні винним себе визнав повністю і підтвердив факт його вчинення при викладених вище обставинах. Пояснив, що жалкує про скоєне та щиро кається, зазначив, що намагається виправитися.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце проведення судового розгляду була повідомлена належним чином, причини неявки не повідомила, заяв чи клопотань на адресу суду не направляла.

Переконавшись у тому, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнає свою вину в інкримінованому йому органом досудового розслідування кримінальному правопорушенні, обвинувачений та інші учасники судового провадження правильно розуміють зміст обвинувачення, фактичні обставини справи, які ніхто не оспорює, погоджуються з кваліфікацією вчиненого діяння, а прокурор, не висловлює жодних заперечень щодо встановлених обставин, роз`яснивши цим особам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позиції, заслухавши думку учасників судового провадження, згідно до ч. 3 ст. 349 КПК України суд визнав недоцільним дослідження доказів, поданих на підтвердження події кримінального правопорушення, винуватості обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення та обмежитися допитом обвинуваченого та дослідженням даних, характеризуючих його особу.

Суд, діючи у відповідності до ст. 337 КПК України в межах висунутого обвинувачення, кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_4 , які виразилися домашньому насильстві, тобто в умисному систематичному психологічному насильстві щодо особи, з якою обвинувачений перебуває у сімейних відносинах ОСОБА_5 , що призвело до психологічних страждань останньої, за ст. 126-1 КК України.
Конвенція Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами (CETS №210) Стамбул, 11 травня 2011 рік (далі Стамбульська конвенція), п.b ст.3 встановлює, що «домашнє насильство» означає всі акти фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, які відбуваються в лоні сім'ї чи в межах місця проживання або між колишніми чи теперішніми подружжями або партнерами, незалежно від того, чи проживає правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чи ні або незалежно від того, чи проживав правопорушник у тому самому місці, що й жертва, чині; також, згідно ст.35 Стамбульської конвенції, Україна як держава учасник, вжила необхідних законодавчих заходів для забезпечення того, щоб умисну поведінку, яка полягає у вчиненні актів фізичного насильства проти іншої особи, було криміналізовано, а саме здійснено криміналізацію систематичного домашнього насильства.
Судом досліджувалися дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , при цьому встановлено, що він: раніше неодноразово судимий та вчинив злочини в період іспитового строку; не має офіційних джерел для існування; за місцем перебування на диспансерних обліках у нарколога і психіатра не перебуває; за місцем перебування характеризується як особа, на яку надходили скарги щодо вчинення домашнього насильства до співмешканки; проживає із співмешканкою без реєстрації шлюбу, має неповнолітню дитину, інших відомостей не добуто, обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження не надано.

Призначаючи покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Ст. 65 КК України передбачає, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

В суді ОСОБА_4 надав правдиві свідчення щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, що свідчить про активне сприяння його розкриттю, щиро розкаявся, що на підставі ст. 66 КК України визнається пом`якшуючими покарання обставинами.

Згідно ст. 67 КК Україниобставинами, що обтяжують покарання обвинуваченому, суд визнає вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння та рецидив злочинів.

Призначаючи у відповідності до ст. 65 КК України ОСОБА_4 вид і міру покарання, суд, керуючись правосвідомістю, враховує вчинення обвинуваченим умисного кримінального правопорушення, який віднесено кримінальним Законом за формальними ознаками до нетяжкого злочину, враховує молодий вік обвинуваченого, його критичне ставлення до скоєного, а також бере до уваги, що ОСОБА_4 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, судимості не погашені, останнім вироком від 11.10.2018 був засуджений до 5 років позбавлення волі та звільнений від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 2 роки, однак ніяких висновків для себе не зробив і під час іспитового строку вчинив нове кримінальне правопорушення, тому суд приходить до переконання призначити найсуворіший вид покарання, передбачений санкцією ст. 126-1 КК України, однак у його мінімальному розмірі.

Суд вважає, що вказаний вид покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 78 КК України, суд на підставі ч.1 ст.71 КК України до призначеного покарання ОСОБА_6 частково приєднує не відбутий строк покарання, призначений за вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 11.10.2018.

Цивільний позов у справі заявлено не було. Процесуальні витрати відсутні.

Запобіжний захід обвинуваченому не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 369-378 КПК України, ст. 126-1 КК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.
Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати не відбутий строк покарання, призначений за вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 11.10.2018 та остаточно визначити покарання ОСОБА_4 у виді позбавлення волі на строк 5 (п'ять) років 2 (два) місяці.

Строк покарання рахувати з моменту затримання: 24.02.2020.

Вирок може бути оскаржений з передбачених ст. 349 КПК України підстав до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд Житомирської області, протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок суду не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1