ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 320/6193/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/807/458/20 Доповідач в 2 інст. - ОСОБА_2
Категорія ст. 304 КПК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2020 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю слідчого ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Запоріжжі провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 березня 2020 року, якою відмовлено у відкриття провадження за його скаргою на бездіяльність органу досудового розслідування, -

В С Т А Н О В И Л А:

Зазначеною ухвалою було відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, оскільки слідчий суддя дійшов до висновку, що ОСОБА_7 оскаржена абстрактна бездіяльність слідчого, яка, на думку скаржника, приводить до неналежного досудового розслідування.

В апеляційні скарзі ОСОБА_7 не погоджується із висновком слідчого судді про те, що заявником була оскаржена «абстрактна бездіяльність». Наполягає на тому, що він оскаржив бездіяльність, яка полягає у нездійсненні слідчим інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, а саме у нерозгляді слідчим його клопотання.

При цьому апелянт посилається на положення п. 1 ч. 1 ст. 219 КПК України, якою встановлені строки щодо проведення досудового розслідування, а отже, на його думку, бездіяльність слідчого підпадає під норми п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Вважає, що слідчий суддя, відмовивши у відкриття провадження, грубо порушив вимоги процесуального законодавства та безпідставно відмовив у доступі до правосуддя.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою задовольнити його скаргу на бездіяльність слідчого, яка полягає в умисному ухиленні від виконання слідчих дій.

В судовому засіданні апеляційного суду потерпілий ОСОБА_7 підтримав подану ним апеляційну скаргу та пояснив, що досудове розслідування у кримінальному провадженні повинно бути проведено у встановлений законом строк, слідчий провів збір доказів, провів очні ставки та інші слідчі дії, є підстави для повідомлення осіб про підозру, але його безпідставно допитують чотири рази, лише з метою не завершувати досудове розслідування. Просив задовольнити його апеляційну скаргу частково, скасувати ухвалу слідчого судді та призначити розгляд його скарги в суді першої інстанції.

Слідчий СУ ДБР, розташованого у м. Мелітополі ОСОБА_6 проти задоволення апеляційної скарги заперечував, пояснив, що дійсно в його провадження перебуває кримінальне провадження за заявою ОСОБА_7 , на цей час у даному провадженні проводяться слідчі дії, необхідно проаналізувати матеріали кримінального провадження № 0001068, встановити місцезнаходження свідків, на яких вказує потерпілий, допитати їх, до закінчення строку досудового розслідування ще залишилось 6 місяців.

Прокурор, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, до судового засідання не з`явився, із заявою про відкладення розгляду справи на адресу апеляційного суду не звернувся, у зв`язку із чим у відповідності до ст. 405 КПК України його неявка не перешкоджає розгляду даного провадження.

Заслухавши доповідь судді, потерплого, слідчого, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі та провівши судові дебати, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.
Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування передбачений Параграфом 1 Глави 26 Кримінального Процесуального Кодексу України (статті 303-308).
При цьому, частиною 1 статті 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені до слідчого судді під час досудового розслідування, а саме:
1) бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк;

2) рішення слідчого, прокурора про зупинення досудового розслідування;

3) рішення слідчого про закриття кримінального провадження;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи;
5) рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора при застосуванні заходів безпеки;

7) рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій;

8) рішення слідчого, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу;

9-1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;
10) повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом;

11) відмова слідчого, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.

Скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
Подання скарги на рішення, дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора, що не підлягають оскарженню, згідно з ч. 4 ст. 304 КПК України є підставою для відмови слідчим суддею у відкритті провадження за нею.
Водночас ОСОБА_7 оскаржував саме порушення розумних строків досудового розслідування, що вбачається із змісту скарги, у тому числі прохальної частини, в якій прямо викладено прохання про визнання «протиправною бездіяльність органу досудового розслідування слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, що розташоване у м. Мелітополь внаслідок недотримання розумних строків під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження ...» та про зобов`язання «встановити процесуальний строк до 1 квітня 2020 року вручити повідомлення про підозру особам, підозрюваним у скоєнні злочину…»

В апеляційній скарзі наведені суперечливі доводи про те, що він оскаржував бездіяльність слідчого, яка полягала у нерозгляді поданого клопотання (така бездіяльність може бути оскаржена до слідчого судді), водночас апелянт посилається на норми п. 1 ч. 1 ст. 219 КПК України щодо строків досудового розслідування, та викладена вимога про задоволенні його скарги на бездіяльність слідчого, яка полягає в умисному ухиленні від виконання слідчих дій.

Отже ОСОБА_7 оскаржував бездіяльність слідчого, яка не може бути предметом перевірки слідчим суддею відповідно до наведених вище приписів кримінального процесуального закону.

Зокрема, вказану у скарзі бездіяльність не можна віднести до регламентованої п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України бездіяльності, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які слідчий зобов`язаний вчинити у визначений КПК строк, оскільки відповідно до вказаної норми можливість оскарження бездіяльності пов`язується із обов`язком слідчого, прокурора здійснити конкретну процесуальну дію та строком, у межах якого така дія має бути вчинена зазначеними особами, що було правильно враховано слідчим суддею.

Посилання апелянта на п. 1 ч. 1 ст. 219 КПК України щодо строків досудового розслідування як на підставу можливості оскарження бездіяльності слідчого ґрунтуються на неправильному тлумаченні кримінального процесуального закону.

Утім слід зазначити, що недотримання розумних строків під час досудового розслідування відповідно до ст. 308 КПК України може бути оскаржено до прокурора вищого рівня, і саме рішення останнього про відмову у задоволенні скарги відповідно до п. 9-1 КПК України ч. 1 ст. 303 КПК України може бути оскаржено до слідчого судді, чим реалізовується право на оскарження, передбачене ст. 55 Конституції України, на яку посилається апелянт.

З урахуванням наведеного, судова колегія приходить до висновку, що скарга, подана ОСОБА_7 не містила посилань на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, які відповідно до ст. 303 КПК України підлягали оскарженню слідчому судді, тому рішення про відмову у відкритті провадження за скаргою згідно з ч. 4 ст. 304 КПК є законним, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 19 березня 2020 року, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 на бездіяльність слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Мелітополі, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

Дата документу Справа № 320/6193/19