Справа № 304/298/20 Провадження № 1-кс/304/153/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 квітня 2020 року м. Перечин

Слідчий суддя Перечинського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , старшого слідчого СВ Перечинського відділення поліції Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Перечинського відділення поліції Ужгородського ВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Перечинського відділу Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000113 від 07 березня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, раніше судимого,

про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

В С Т А Н О В И В :

На підставі ч. 2 ст. 376 КПК України повний текст ухвали оголошено 21 квітня 2020 року о 11.00 год.

Старший слідчий СВ Перечинського відділення Ужгородського відділу Головного управління Національної поліції в Закарпатській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді з клопотанням на підставі матеріалів кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000113 від 07 березня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 . Клопотання мотивує тим, що 06 березня 2020 року біля 18.30 год ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких, з корисливих мотивів та з метою заволодіння чужим майном, повторно, шляхом розбиття вікна на дверях запасного виходу, проник в середину будинку культури, а саме в актову залу, що в АДРЕСА_2 , частину якого орендує приватний підприємець ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (договір оренди № 3 від 29 червня 2011 року), після чого проник до зали, в якому проводиться дискотека, звідки таємно викрав світловий лазер марки «GAMMA MODEL G-778» вартістю 1897 грн, базу до радіомікрофону марки «SVENAUDIO» вартістю 862 грн, мікшерний пульт марки «BEHRINGER», вартістю 1359грн, 21 електрошнур різних кольорів, діаметрів та довжини без маркування, після цього вийшов із вказаного приміщення і попрямував у невідомому для органу досудового розслідування напрямку, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 4905 грн. 14 квітня 2020 року органом досудового розслідування за погодженням із процесуальним керівником ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме заявою потерпілого, протоколом огляду місця події, протоколом огляду дворогосподарства, в ході якого було вилучено викрадені речі, протоколами допиту свідків, проведеними експертизами тощо. Стороною обвинувачення зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених статтею ст. 177 КПК України, зокрема, підозрюваний ОСОБА_5 з метою ухилення від кримінальної відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду (п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України), усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення даних злочинів може незаконно впливати на потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення (п. 5 ст. 177 КПК України) та існує ризик його протиправної поведінки у майбутньому. Існування зазначених ризиків обґрунтовується встановленими фактичними обставинами кримінального правопорушення, зокрема тим, що у ОСОБА_5 відсутні міцні соціальні зв`язки, він офіційно не працює, майновий стан незадовільний, а тому є достатні підстави вважати, що одним із основних джерел існування є вчинення аналогічних злочинів проти власності, а отже будучи на свободі останній може продовжити свою злочинну діяльність. Крім цього, ОСОБА_5 , будучи засудженим вироком Перечинського районного суду Закарпатської області 07 травня 2019 року за ч. 3 ст. 185 КК України до 4 років позбавлення волі, при цьому на підставі ст. 75 КК України був звільнений від відбування покарання з іспитовим строком у 2 роки, на шлях виправлення не став та під час іспитового строку повторно вчинив новий умисний злочин проти власності. Оскільки з огляду на вищевикладене, особисте зобов`язання, особиста порука та домашній арешт будуть недостатньо ефективними запобіжними заходами для запобігання ризикам порівняно із взяттям під варту, тому слідчий просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та старший слідчий СВ Перечинського ВП ОСОБА_4 подане клопотання підтримали повністю та просили його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 проти заявленого клопотання заперечили та просили обрати більш м`який запобіжний захід, а саме у вигляді домашнього арешту.

Слідчий суддя, заслухавши учасників процесу, вивчивши надані матеріали кримінального провадження, приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість.

Згідно зі ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження судом за клопотанням прокурора.

Згідно з ч. 1 та п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: 5) до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Крім цього, вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суддя враховує вимоги п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого (підозрюваного) від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21 квітня 2011 року). Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27 листопада 1997 року, § 57). Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (п. 55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

У судовому засіданні встановлено, що 06 березня 2020 року біля 18.30 год ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких, з корисливих мотивів та з метою заволодіння чужим майном, повторно, шляхом розбиття вікна на дверях запасного виходу, проник в середину будинку культури, а саме в актову залу, що в АДРЕСА_2 , частину якого орендує приватний підприємець ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (договір оренди № 3 від 29 червня 2011 року), після чого проник до зали, в якому проводиться дискотека, звідки таємно викрав світловий лазер марки «GAMMA MODEL G-778» вартістю 1897 грн, базу до радіомікрофону марки «SVENAUDIO» вартістю 862 грн, мікшерний пульт марки «BEHRINGER», вартістю 1359грн, 21 електрошнур різних кольорів, діаметрів та довжини без маркування, після цього вийшов із вказаного приміщення і попрямував у невідомому для органу досудового розслідування напрямку, чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 4905 грн.

Також встановлено, що 07 березня 2020 року матеріали досудового розслідування за вищевказаним фактом були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000113 що підтверджується витягом з кримінального провадження № 00000113 від 15 квітня 2020 року (а. с. 6).

Крім цього встановлено, що 14 квітня 2020 року о 15.08 год підозрюваному ОСОБА_5 у встановленому ст. ст. 42, 276, 277, 278 КПК України порядку було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (а. с. 77- 80).

Разом з цим встановлено, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, про що свідчать докази, зібрані органом досудового слідства та стороною обвинувачення, а також надані слідчому судді, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри.

Крім цього встановлено, що ОСОБА_5 по місцю проживання характеризується посередньо, раніше притягався до кримінальної відповідальності, останній раз 07 травня 2020 року вироком Перечинського районного суду Закарпатської області за ч. 3 ст. 185 КК України, даний злочин вчинив під час іспитового строку, офіційно на даний час не працює, будь-яких матеріальних доходів не має, будь-яким майном не володіє, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває (а. с. 66-68, 70, 71-73).

Тому, з урахуванням вищевикладеного, слідчий суддя приходить до висновку, що жоден більш м`який запобіжний захід, окрім як тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам вчинення підозрюваним ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення та переховуванням його від органів досудового розслідування та/або суду, а відтак до нього з огляду на положення ст. ст. 177, 181 КПК України слід застосувати запобіжний захід саме у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, відповідно до п. 2 ч. 5 ст.182 та ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя визначає підозрюваному ОСОБА_5 заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 42 040 (сорок дві тисячі сорок) гривень.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Разом з цим, у разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_5 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України слід покласти наступні обов`язки, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою кожного разу у визначений ними час для проведення процесуальних дій у даному кримінальному провадженні, не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та фактично проживає ( АДРЕСА_1 ), без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду, повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця фактичного проживання.

Також, роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання вищеперерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Тому, керуючись ст. 5 п. 1 підпункт «с» Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини, ст. 29 Конституції України, ст. ст. 177, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, взявши його під варту негайно в залі суду.

Рахувати ОСОБА_5 строк тримання під вартою з моменту його фактичного затримання, а саме з 13.00 год 16 квітня 2020 року до 13.00 год 15 червня 2020 року.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України у сумі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 42 040 (сорок дві тисячі сорок) гривень.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_5 у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти наступні обов`язки, а саме: прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою кожного разу у визначений ними час для проведення процесуальних дій у даному кримінальному провадженні, не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований та фактично проживає ( АДРЕСА_1 ), без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді або суду, повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю чи суд про зміну свого місця фактичного проживання.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Дата закінчення дії ухвали 13.00 год 15 червня 2020 року (включно).

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1