Справа № 461/14/20
Провадження № 1-кс/461/78/20
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.01.2020 року слідчий суддя Галицького районного суду м.Львова ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Львові скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого СВ Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 20.12.2019 року про відмову у визнанні потерпілим,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого СВ Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 від 20.12.2019 року про відмову в залученні його потерпілим у кримінальному провадженні №0004929, внесеному до ЄРДР 01.11.2019 року за ч.1 ст.364, ч.2 ст.192, ч.2 ст.382 КК України. Крім того, просить зобов`язати слідчого ОСОБА_5 визнати його потерпілим, вручити пам`ятку про процесуальні права та допитати в якості потерпілого у вказаному кримінальному провадженні.

В обґрунтування поданої скарги покликається на те, що в кримінальному провадженні №0004929 від 01.11.2019 року, ОСОБА_3 допитано в якості свідка, в ході якого він надав покази про те, що посадові особи Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області умисно ухиляються від виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 01.02.2019 року у справі №1340/643/18, чим зухвало та грубо продовжують порушувати його конституційні права, на що Львівський окружний адміністративний суд прямо вказав у мотивувальній частині рішення та з цих підстав зобов`язав відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_3 від 24.10.2018 року про перерахунок пенсії з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Своїми протиправними діями посадові особи Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області шляхом обману завдали ОСОБА_3 істотної шкоди в сумі 86 000 грн., яка полягає у невиплаті суми грошового забезпечення, тобто вчинили злочини, передбачені ч.2 ст.192 КК України. 10.12.2019 року за вх.№ С-2155, у відповідності до ст.55 КПК України, ОСОБА_3 подав письмову заяву на адресу слідчого СВ Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_5 , у якій просив визнати його потерпілим та залучити до вказаного кримінального провадження. 27.12.2019 року отримав постанову слідчого від 20.12.2019 року про відмову у визнанні потерпілим, оскільки досудовим розслідуванням не встановлено фактів, що підтверджують обставин вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364, ч.2 ст.192, ч.2 ст.382 КК України заподіяння моральної, фізичної або майнової шкоди. Вважає вказану постанову слідчого незаконною, не обґрунтованою, упередженою, надуманою та такою, що не відповідає ст.55 КПК України та матеріалам кримінального провадження. Просить скаргу задоволити.

В судовому засіданні ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним у фабулі скарги.

Слідчий ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, наслідки неявки, а тому, відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності, оскільки це не є перешкодою для розгляду скарги.

Заслухавши пояснення скаржника, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя приходить до висновку, що скаргу слід задоволити частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Саме в запровадженні механізму реального захисту громадянами своїх прав у суді полягає здійснення функцій правової держави та її утвердження як такої.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність слідчого або прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами ст.169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Галицького ВП ГУНП у Львівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0004929 від 01.11.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.2 ст.192, ч.2 ст.382 КК України.

10.12.2019 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого СВ Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 з заявою, в якій просив визнати його потерпілим у кримінальних провадженнях, зокрема, за №0004929 від 01.11.2019 року та вручити йому пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого, допитати його в якості потерпілого щодо всіх обставин скоєння відносно нього вказаних злочинів посадовими особами Головного Управління Пенсійного Фонду України у Львівській області.

Постановою слідчого СВ Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 20.12.2019 року, у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0004929 від 01.11.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.2 ст.192, ч.2 ст.382 КК України відмовлено.

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України, слідчий зобов`язаний, серед іншого, всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження.

Згідно ч.4 ст.38 КПК України, орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до ч.1 ст.55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Як вбачається із оскаржуваної постанови та скарги ОСОБА_3 , в провадженні слідчого СВ Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 знаходиться кримінальне провадження №0004929 від 01.11.2019 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.364, ч.2 ст.192, ч.2 ст.382 КК України на підставі ухвали слідчого судді Галицького районного суду м.Львова від 17.10.2019 року, згідно письмової заяви від 26.07.2019 року про зловживання довірою, вчиненого за попередньою змовою групою осіб або такі, що заподіяли майнову шкоду у великих розмірах та про невиконання судового рішення, вчиненого службовою особою - посадовими особами Головного Управління Пенсійного Фонду України у Львівській області. Підставою для відмови в задоволенні клопотання слідчий ОСОБА_4 зазначає те, що під час досудового розслідування. на даний час, не встановлено фактів, що підтверджують обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.364, ч.2 ст.192. ч.2 ст.382 КК України та заподіяння ОСОБА_3 моральної, фізичної або майнової шкоди, підстави для задоволення заяви про визнання такого потерпілим не вбачаються. Крім того, зазначено, що із наявних матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_3 набув статус свідка.

Слідчий суддя із такими висновками слідчого Галицького ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_4 не погоджується, вважає їх передчасними, з огляду на те, що відмовляючи ОСОБА_3 у визнані його потерпілим у кримінальному провадженні, слідчий, достатніх мотивів такої відмови не навів.

Наявність чи відсутність моральної чи матеріальної шкоди, розмір такої шкоди підлягають доведенню під час досудового розслідування, під час якого ОСОБА_3 може користуватися всіма правами потерпілого: заявляти клопотання, оскаржувати процесуальні рішення, приймати участь в дослідженні доказів щодо заподіяної шкоди, тощо. Крім того, посилання слідчого в оскаржуваній постанові на наявність у ОСОБА_3 статусу свідка в даному кримінальному провадженні, як на підставу відмови в задоволенні клопотання про визнання потерпілим, є безпідставним та необґрунтованим, оскільки попередній допит особи в статусі свідка у кримінальному провадженні не позбавляє таку особу процесуального права на залучення її до даного кримінального провадженні в статусу потерпілого за наявності передбачених на це підстав. З системного аналізу норм чинного кримінального-процесуального закону можна зробити висновок, що у разі відмови у визнанні особи потерпілою, обов`язком слідчого, прокурора є спростувати вищевказане з наведенням очевидних та достатніх підстав, що підтверджується конкретними доказами.

Оскаржувана постанова не містить жодного посилання на конкретні матеріали кримінального провадження, а отже, не є вмотивованою. В даній постанові не вказується, яким шляхом слідчий встановлював відсутність обставин про заподіяння моральної, майнової чи іншої шкоди ОСОБА_3 .

Таким чином, слідчому належить виконати необхідні слідчі дії щодо з`ясування обставин про наявність чи відсутність завданої кримінальним правопорушенням фізичній особі моральної, фізичної або майнової шкоди.

В залежності від встановленого, слідчому слід прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо подальшого провадження у справі, яке у будь-якому випадку має бути належним чином обґрунтованим з всебічним аналізом фактичних обставин справи і доводів заявника.
Щодо вимоги ОСОБА_3 про зобов`язання слідчим суддею слідчого ОСОБА_5 визнати його в потерпілим у кримінальному провадженні, вручити пам`ятку про процесуальні права та обов`язки потерпілого та допитати його в якості потерпілого, слідчий суддя зазначає, що повноваження визнавати особу потерпілою у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування у слідчого судді відсутні, оскільки це входить в повноваження слідчого та прокурора.

Слідчий суддя в межах своїх повноважень, може розглянути скаргу на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування та відповідно до ч.2 ст.307 КПК України, за результатами розгляду такої, винести одну із ухвал, про: скасування рішення слідчого чи прокурора; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Прийняття процесуального рішення у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування належить виключно до компетенції органу досудового розслідування, а не слідчого судді. Крім того, втручання суду в діяльність органів досудового розслідування суперечить ст.19 Конституції України.

Даний перелік є вичерпним, а відтак, оскільки суд не може виходити за межі повноважень, визначених КПК України, вимога щодо зобов`язання слідчим суддею слідчого визнати ОСОБА_3 потерпілим задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 306, 318-380 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

скаргу задоволити частково.

Скасувати постанову слідчого СВ Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 20.12.2019 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0004929 від 01.11.2019 року.

Зобов`язати слідчого СВ Галицького ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 або слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження №0004929 від 01.11.2019 року, об`єктивно і всебічно розглянути клопотання ОСОБА_3 від 10.12.2019 року про визнання його потерпілим. У разі повної або часткової відмови в задоволенні такого - винести вмотивовану постанову, копію якої вручити ОСОБА_3 , а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин таку надіслати йому.

В задоволенні решти вимог скарги відмовити.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено 14.01.2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1