Кропивницький апеляційний суд
Провадження № 11-сс/4809/164/20 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Категорія 183 КПК України Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.04.2020 року, колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:
Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 квітня 2020 року, якою стосовно:

ОСОБА_8 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Новоукраїнка, Кіровоградської області, ромської національності, громадянки України, без освіти, не одруженої, не працюючої, матері неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , та фактично тимчасово проживаючої по АДРЕСА_2 , раніше судимої:
-вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18.09.2018 року звільненої від відбування покарання відповідно до п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію в 2016 році»;
-стосовно якої 16.04.2020 року до Кіровського районного суду м. Кіровограда направлений обвинувальний акт за ч.1 ст. 187, ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 296 КК України,
підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України,
застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 16.00 години 17 квітня 2020 року до 16.00 години 15 червня 2020 року, без визначенням розміру застави,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 квітня 2020 року, задоволено клопотання слідчого СВ Кропивницького ВП НУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_12 за погодженням з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури та застосовано відносно підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 16.00 години 17 квітня 2020 року до 16.00 години 15 червня 2020 року, без визначенням розміру застави.

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, а саме у тому, що вона 17.04.2020 року, приблизно о 15-00 год., в домоволодінні по АДРЕСА_2 в стані алкогольного сп`яніння, із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, з метою заволодіння майном ОСОБА_13 , умисно нанесла потерпілій 4 удари лопатою в голову від яких на тілі потерпілої згідно довідки з КНП «КОЛ КОР» від 17.04.2020) року, утворились тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, рваної рани правої вушної раковини, рубані рани голови, переламу ліктьової кістки правого передпліччя в н/з зі зміщенням, закритий перелам кісток носу, після чого ОСОБА_8 заволоділа телефоном і грошовими коштами ОСОБА_13 .

Рішення слідчого судді мотивовано тим, що сукупний зміст протоколів: допиту потерпілої та свідків, результати протоколів огляду місця події, пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, речові докази, містять достатньо даних про наявність обґрунтованої підозри по відношенню до ОСОБА_8 за ч. 2 ст.187 КК України.

Злочин, в якому пред`явлено особі повідомлення про підозру є: закінченим, корисливим, тяжким, умисним, посягає на суспільні інтереси - проти власності, життя та здоров`я потерпілої, шкоду не відшкодовано, потерпіла лікується. Підозрювана втрачає сталі соціальні зв`язки, не має законного джерела отримання нею доходу, раніше судима за тяжкий злочин. Злочинне посягання поєднано з зухвалим застосуванням підшуканого знаряддя злочину в денний час, стосовно жінки.

У даному випадку наявні реальні ознаки суспільного інтересу та необхідність забезпечення завдань кримінального провадження, у тому числі: завершення досудового розслідування по кримінальному провадженню, захист прав потерпілого, тощо (ст. 2 КПК України), які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

При застосуванні ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, зокрема: домашній арешт, особисте зобов`язання, порука, застава,- вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останньою її процесуальних обов`язків. Прокурор довів, що ОСОБА_8 активно перешкоджає встановленню істини по справі, оскільки після подій, в яких вона підозрюється, залишила місце пригоди, не надала потерпілій першу медичку допомогу, не викликала бригаду швидкої медичної допомоги, на власний розсуд розпорядилась чужим майном і переховувалась від правоохоронних органів, заздалегідь підшукала знаряддя вчинення злочину. Сукупність перерахованих чинників, у поєднані з минулим раніше судимої особи підозрюваної, значно підвищує ступінь його суспільної небезпеки, відтак щодо неї не може бути застосований менш суворий вид запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Відстоювання ОСОБА_8 власної правової позиції, та суворість можливого покарання є вагомою підставою для продовження перешкоджання у встановленні чи перекручування визначальних обставин у справі, знищенню слідів злочину. Відсутність законного джерела доходу, є приводом для вчинення нового злочину. Зловживання алкогольними напоями є приводом для вчинення нового злочину. Місце реєстрації підозрюваної не співпадає з місцем проведення досудового розслідування. Зміна тимчасового місця проживання, а також зловживання алкогольними напоями та суворості покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винною передбачає покарання до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, є ризиком неявок до слідчого і в суд та оголошення її в міжнародний розшук, що стане передумовою для затягування розгляду кримінального провадження. Зухвалість нападу в стані алкогольного сп`яніння з лопатою на жінку переконує про відсутність сталих етичних та моральних норм та правил поведінки у суспільстві. Обізнаність про місцезнаходження потерпілої, нездатність вирішувати конфлікти мирним шляхом, ігнорування принципу мирного володіння майном, стане передумовами для ймовірного незаконного впливу на очевидців, потерпілу та їх родичів. Таким чином, менш суворі види запобіжних заходів не здатні забезпечити ризики передбачені ст.177 КПК України та належне виконання покладених на неї процесуальних обов`язків.

Вказав, що характерною ознакою поведінки підозрюваної є її неконтрольовані насильницькі дії у стані сп`яніння. Таке твердження документально підтверджується вироком та обвинувальним актом. Пред`явлений текст підозри також містить ознаки насильства під час сп`яніння. Незалежно від того, якою буде остаточна кваліфікація дій підозрюваної, суспільно небезпечною та неприйнятною залишається напад та гостя та умисне заподіяння лопатою чотирьох ударів в голову гостя, - жінки.

В апеляційній скарзі захисник-адвокат ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 просив скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту. Свої вимоги обґрунтував тим, що слідчим суддею порушено право на ретельний розгляд справи і відсутність формалізму. Право сторони викласти аргументи кореспондується обов`язок суду вислухати і розглянути належним чином. Однак слідчий суддя проігнорував відсутність доказів існування будь-яких ризиків. Слідчий суддя визнав підозру обґрунтованою і посилаючись на неможливість надати остаточну оцінку доказам визнав всі докази сторони обвинувачення достатніми для визнання діянь затриманої злочином, а аргументи сторони захисту проігнорував і зазначив, що відстоювання ОСОБА_8 власної правової позиції є вагомою підставою для продовження перешкоджання у встановленні чи перекручуванні придуманих стороною обвинувачення обставин у справі. Таким чином слідчий суддя саме намагання встановити істину у справі і користування своїми правами назвав перешкоджанням і перекручуванням «визначальних» обставин чим заперечив права особи і фактично повідомив, що бере участь у примушуванні особи визнати обвинувачення, а всі інші дії особи вважає порушенням придуманих ним правил послухання сторони обвинувачення. ОСОБА_8 при допиті слідчому і в судовому засіданні показала, що потерпіла є її знайомою і проживає в теплотрасі біля ринку «Босфор», в ході вживання спиртних напоїв в її домоволодінні потерпіла почала залицятись до її чоловіка і на її вимогу піти з території домоволодіння схопила ніж і почала кидатись на неї. Захищаючись від нападу ОСОБА_8 вдарила потерпілу лопатою по голові від чого та припинила напад, вимилась біля водопроводу і пішла з домоволодіння. Після цього біля водопроводу вона знайшла телефон і запропонувала віднести потерпілій щоб остання не приходила до домоволодіння. На шляху до центру міста біля магазину «Копілка» її і її чоловіка затримали патрульні і відвезли до Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області де її і її чоловіка обшукали, забрали всі речі і побили оперуповноважені після чого відкатали пальців рук чорними чорнилами, а приблизно о 22 годині привели на 4 поверх до слідчого де вже сиділи дві жінки паняті. Перед кабінетом оперуповноважений ОСОБА_14 вручив їй телефон схожий на той, що був у потерпілої і знову оглянув кишені. ОСОБА_8 повідомила слідчому, що оперуповноважений вручив їй телефон і поклала його на стіл, однак, її слова були проігноровані. На вимогу слідчого Акперова ОСОБА_8 виклала на стіл кошти які були в кишені. Надалі слідча в присутності двох слідчих і 3 оперуповноважених чоловічої статі обшукала її і склала протокол в якому зазначила, що начебто при обшуці знайшла у ОСОБА_8 телефон і кошти. Особливо слідчі звертали увагу на купюру в якій чорнилами якими відкатували пальці рук оперуповноважені було залишено слід. В цей час ІМЕІ телефону було продиктовано слідчому ОСОБА_12 , який щось друкував на комп`ютері. ОСОБА_8 пояснила, що коштів у потерпілої не брала, а телефон остання втратила біля водопроводу і вона несла його віддавати. Клопотання підозрюваної про вилучення з подвір`я ножа та проведення дактилоскопічної експертизи слідчі проігнорували. Слідчий суддя проігнорував аргументи сторони захисту, що 22.10 год. 18.04.2020 року коли слідчі дзвонили адвокату ОСОБА_7 підозрювана і паняті знаходились в кабінеті разом зі слідчим ОСОБА_12 , а приблизно о 22.40 год. коли адвокат ОСОБА_7 прибув до Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області потерпіла ОСОБА_13 спала на першому поверсі, тому протокол допиту потерпілої складений начебто з 22.10 год. до 22.40 год. 17.04.2020 року та протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками складений начебто з 22.40 год. до 23.00 год 17.04.2020 року є очевидно сфальсифікованими. Крім цього, слідчий суддя проігнорував, що підтвердженням фальсифікації протоколу допиту є придумані слідчим показання, що потерпіла «чітко пам`ятає один з імеїв телефону» і зазначає його.

Вказані показання друкувались слідчим під час особистого обшуку підозрюваної в присутності 5 чоловіків з урахуванням результатів особистого обшуку та пізніше підписувались потерпілою. Протокол пред`явлення речей для впізнання від 18.04.2020 року в ході якого використовувалось 4 телефони не містить даних другого понятого і не містить зазначення потерпілою про обізнаність про найменування чи ІМЕІ телефону. Фальсифікація протоколу впізнання з зазначенням про проведення слідчої дії в присутності понятих, яких в цей час не було в кабінеті слідчого вказує, що протокол впізнання також сфальсифікований. Очевидність вказаних аргументів є підставою для висновку про необґрунтованість підозри, однак замість спростування слідчий суддя зазначив, що виявлення фальсифікації є засобом «перешкоджання у встановленні чи перекручування визначальних обставин у справі», що свідчить про упередженість і особисту зацікавленість слідчого судді приховати злочинну діяльність працівників поліції. ОСОБА_8 має на утриманні малолітніх дітей, що слідчий суддя визнав обтяжуючою обставиною і ухвалив встановити над ними опіку чи піклування, що явно використав для залякування підозрюваної, яка на його думку повинна змиритись з незаконними діями державних органів, а не відстоювати власні права. Факт відпочинку потерпілої на першому поверсі під час складання протоколів з її участю слідчим, незаконний обшук жінки в присутності 5 чоловіків, імітування виявленні у підозрюваної телефону, який лежав на столі у слідчого, підтвердження помічення чорною крапкою коштів оперуповноваженими, які пояснювали, що у підозрюваної «їх речовий доказ» може підтвердити свідок ОСОБА_15 , який під час вказаних подій стояв у двері кабінету.

Заслухавши доповідача, захисника підозрюваної ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 та підозрюваної ОСОБА_8 які підтримали подану апеляційну скаргу, прокурора який просив відмовити в апеляційній скарзі захисника, зваживши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали клопотання, дотримуючись меж перегляду апеляційних вимог згідно ст.404 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризиками, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 2 п. 5 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 5 ч. 1, ч. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчинення нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Частиною 3 ст. 5 вказаної Конвенції передбачено, що кожен, кого заарештовано або затримано згідно з положеннями підпункту «с» пункту 1 цієї статті, має негайно постати перед суддею чи іншою посадовою особою, якій закон надає право здійснювати судову владу, і йому має бути забезпечено розгляд справи судом упродовж розумного строку або звільнення під час провадження. Таке звільнення може бути обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання.

Згідно ст. 6 ч. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди України при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Європейського суду як джерела права.
Відповідно ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року по справі «Харченко проти України» (п. 80), при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.
Також, відповідно правової позиції викладеній у рішенні Європейського суду з прав людини від 01.06.2006 року по справі «Мамедов проти Росії», суд при перевірці законності та обґрунтованості запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, має враховувати не тільки тяжкість обвинувачення, як на визначальний чинник при оцінці ймовірності ризиків, і хоча суворість покарання є визначальним, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Попков проти Росії» від 06.12.2007 року визначено, що підозрюваний повинен бути звільнений на час розгляду справи, якщо державні органи не можуть надати достатньо підстав, які виправдовують його утримання під вартою. Влада зобов`язана надати переконливі підстави для будь-якого мінімального строку тримання під вартою.

У справі "Нечипорук та Йонкало проти України" ЄСПЛ відзначив, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Як вбачається з матеріалів клопотання слідчого, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України і зокрема в тому, вона 17.04.2020 року, приблизно о 15 год., в домоволодінні по АДРЕСА_2 в стані алкогольного сп`яніння, із застосуванням насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, з метою заволодіння майном ОСОБА_13 , умисно нанесла потерпілій 4 удари лопатою в голову від яких на тілі потерпілої згідно довідки з КНП «КОЛ КОР» від 17.04.2020 року, утворились тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку, рваної рани правої вушної раковини, рубані рани голови, переламу ліктьової кістки правого передпліччя в н/з зі зміщенням, закритий перелам кісток носу, після чого ОСОБА_8 заволоділа телефоном і грошовими коштами ОСОБА_13 .

18.04.2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України.

Враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, колегія суддів доходить висновку, що при обранні запобіжного заходу слідчий суддя обґрунтовано врахував наявність обґрунтованої підозри, яка підтверджується протоколами: допиту потерпілої та свідків, результатами протоколів огляду місця події, пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, речовими доказами, врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, передбаченому ч.2 ст.187 КК України, у вчиненні якого вона підозрюється - позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна.

Крім того, слідчим суддею правильно зазначено в ухвалі, що злочин, в якому пред`явлено особі повідомлення про підозру є: закінченим, корисливим, тяжким, умисним, посягає на суспільні інтереси - проти власності, життя та здоров`я потерпілої, шкоду не відшкодовано, потерпіла лікується. Підозрювана втрачає сталі соціальні зв`язки, не має законного джерела отримання нею доходу, раніше судима за тяжкий злочин. Злочинне посягання поєднано з зухвалим застосуванням підшуканого знаряддя злочину в денний час, стосовно жінки.

Також колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді, що у разі застосування ОСОБА_8 запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, вказане не зможе забезпечити на початковому етапі проведення досудового розслідування та у подальшому належного виконання останньою її процесуальних обов`язків. Прокурор довів, що ОСОБА_8 активно перешкоджає встановленню істини по справі, оскільки після подій, в яких вона підозрюється, залишила місце пригоди, не надала потерпілій першу медичну допомогу, не викликала бригаду швидкої медичної допомоги, на власний розсуд розпорядилася чужим майном і переховувалася від правоохоронних органі, заздалегідь підшукала знаряддя вчинення злочину. Сукупність перерахованих чинників у поєднанні з минулим особи яка раніше притягувався до кримінальної відповідальності, значно підвищує ступінь суспільної небезпеки, відтак щодо неї не може бути застосований менш суворий запобіжний захід ніж тримання під вартою.

Крім того, суворість можливого покарання є вагомою підставою для продовження перешкоджання у встановленні чи перекручування визначальних обставин у справі, знищенню слідів злочину. Відсутність законного джерела доходу, є приводом для вчинення нового злочину. Зловживання алкогольними напоями є приводом для вчинення нового злочину. Крім того, місце реєстрації підозрюваної не співпадає з місцем проведення досудового розслідування. Зміна тимчасового місця проживання, а також зловживання алкогольними напоями та суворості покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винною передбачає покарання до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна, є ризиком неявок до слідчого і в суд та оголошення її в міжнародний розшук, що стане передумовою для затягування розгляду кримінального провадження. Зухвалість нападу в стані алкогольного сп`яніння з лопатою на жінку переконує про відсутність сталих етичних та моральних норм та правил поведінки у суспільстві. Обізнаність про місцезнаходження потерпілої, нездатність вирішувати конфлікти мирним шляхом, ігнорування принципу мирного володіння майном, стане передумовами для ймовірного незаконного впливу на очевидців, потерпілу та їх родичів. А тому слідчий суддя дійшов правильного висновку, що менш суворі види запобіжних заходів не здатні забезпечити ризики передбачені ст.177 КПК України та належне виконання покладених на неї процесуальних обов`язків.

При цьому колегія судів також враховує, що в суді першої інстанції на розгляд перебуває обвинувальний акт по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.187, ч.1 ст.309, ч.1 ст.296 КК України.

Доводи викладені в апеляційній скарзі захисника з приводу того, що слідчим суддею при розгляді клопотання істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону, висновки суду викладені в ухвалі не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і дослідженим матеріалам справи, зібрані докази не підтверджують вину підозрюваної та є сфальсифікованими є необґрунтованими та безпідставними. На переконання колегії суддів слідчий суддя при розгляді клопотання дотримався вимог кримінального процесуального закону, розглянув його повно, всебічно та неупереджено, висновки суду відповідають фактичним обставинам встановленим у судовому засіданні, порушень вимог закону при цьому не допустив.

Крім того, наявність чи відсутність вини підозрюваної, а також правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 вирішуватиме суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Також колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді, що під час карантину, на момент заподіяння тілесних ушкоджень, діти підозрюваної не були під її опікою, як раніше так і зараз, перебувають як вона підтвердила у бабусі, материнство підозрюваної не зупиняло її від вчинення злочинів, тому ця обставина не попередить ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Крім того, під час розгляду клопотання слідчий суддя виніс ухвалу від 18 квітня 2020 року, якою порушив питання перед обрано опіки та піклування виконавчого комітету Кропивницької міської Ради про можливість влаштування неповнолітніх ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , або встановлення на ними опіки чи піклування.

Також, слідчий суддя при розгляді клопотання виніс ухвалу 18 квітня 2020 року, якою доручив начальнику територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Миколаєві провести дослідження обставин повідомлених ОСОБА_8 щодо застосування по відношенню до неї незаконних методів досудового розслідування. Також доручив слідчому слідчого відділу Кропивницького відділу поліції ГУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_16 забезпечити невідкладно проведення судового медичного обстеження ОСОБА_8 для визначення: наявності, локалізації, механізму винесення, давності утворення, ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. З ціллю перевірки заяви підозрюваної з приводу того, що працівники поліції в приміщенні Кропивницького відділу поліції ГУ ГНП в Кіровоградській області знущалися на нею через її неграмотність, а один з оперативних уповноважених умисно вдарив рукою в живіт, вказала на наявні на її тілі тілесні ушкодження.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів доходить висновку, що слідчий суддя виніс законну, мотивовану та обґрунтовану ухвалу, підстави для її скасування відсутні. Порушень вимог кримінального процесуального закону які б стали підставою для скасування по суті правильного прийнятого рішення колегією суддів не встановлено.

За таких підстав, апеляційна скарга захисника підозрюваної ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 183, 376, 407,422 КПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваної ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 18 квітня 2020 року, якою задоволено клопотання слідчого СВ Кропивницького ВП НУ НП в Кіровоградській області ОСОБА_12 за погодженням з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури та застосовано відносно підозрюваної ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, а саме з 16.00 години 17 квітня 2020 року до 16.00 години 15 червня 2020 року, без визначенням розміру застави - залишити без зміни.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення, є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_17 Ремез