Справа № 215/7188/19
У Х В А Л А

Іменем України

11 грудня 2019 року слідчий суддя Тернівського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду №1 клопотання слідчого в кримінальному провадженні № 0001905 від 09.12.2019 щодо застосування запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу, громадянина України, не працюючого, не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей не має, мешкає АДРЕСА_1 , раніше не судимого

за ст.187 ч.2 КК України,
ВСТАНОВИВ:

10.12.2019 року слідчий СВ Тернівського ВП КВП ГУНП України в Дніпропетровській області звернувся до суду з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування вказує, що 08.12.2019, приблизно о 18.50 годині ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебували в квартирі АДРЕСА_2 , за місцем мешкання ОСОБА_7 .
В цей же день 08.12.2019, приблизно о 19.00 годині ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 вступили між собою у попередню змову з метою скоєння нападу з метою заволодіння майном спільного знайомого ОСОБА_8 , поєднаного з насильством небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, на якого скоєно напад, вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
Реалізуючи свій прямий умисел, направлений на скоєння нападу з метою заволодіння майном ОСОБА_8 , поєднаного з насиллям небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, на якого скоєно напад, вчиненого за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_7 виконуючи свою роль у скоєнні злочину, діючи за попередньою змовою з групою осіб, разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , 08.12.2019 приблизно о 19.05 годині, зателефонував ОСОБА_8 та запросив прийти до себе в гості у квартиру АДРЕСА_2 , під приводом поспілкуватись, на що останній погодився.
08.12.2019 приблизно о 19.10 годині, потерпілий ОСОБА_8 прийшов до місця мешкання свого знайомого ОСОБА_7 , де в цей час знаходились ОСОБА_6 та ОСОБА_5 ..
ОСОБА_7 виконуючи свою роль у вчиненні кримінального правопорушення, погрожуючи застосуванням насильства небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, почав вимагати у ОСОБА_8 негайної передачі належних останньому грошових коштів, у сумі 1700 гривень, на що ОСОБА_8 відповів відмовою.
ОСОБА_7 продовжуючи виконувати свою роль у вчиненні кримінального правопорушення наказав потерпілому ОСОБА_8 негайно передати йому належні останньому мобільні телефони, та став погрожувати йому застосувати до нього насилля небезпечного для життя та здоров`я у разі його відмови у виконанні вимоги.
Після цього потерпілий ОСОБА_8 сприймаючи погрози, щодо застосування до нього фізичного насилля та реально побоюючись за своє життя та здоров`я, дістав із своїх карманів належні йому мобільні телефони, а саме «Леново К10А40» ІМЕІ-1: НОМЕР_1 , ІМЕІ-2: НОМЕР_2 та «Номі 5001» ІМЕІ-1: НОМЕР_3 , ІМЕІ-2: НОМЕР_4 , які поклав на стіл розташований у кімнаті вищевказаної квартири.
ОСОБА_5 спільно зі співучасниками вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , продовжуючи діяти з метою заволодіння грошовими коштами потерпілого ОСОБА_8 , почали почергово наносити удари останньому в область голови, верхніх та нижніх кінцівок, тулубу, вимагаючи негайної передачі їм належних йому грошових коштів, при цьому співучасники злочину наносили удари останньому як кулаками рук так і дерев`яними ніжками від стільця, які підшукали як знаряддя для вчинення злочину в кімнаті вказаної квартири.
Далі ОСОБА_5 з метою подолання волі потерпілого ОСОБА_8 до супротиву, діючи за попередньою змовою з групою осіб, разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , відшукав у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , мотузку, один кінець якої зав`язав на шиї потерпілого, а іншій кінець прив`язав до батареї, яка знаходилась за диваном на якому він сидів в кімнаті вказаної квартири, після чого почергово продовжили наносити удари у різні частини тіла останнього.
Своїми умисними діями, з метою здійснення нападу з метою заволодіння майном, поєднаного із насиллям небезпечним для життя і здоров`я потерпілого, на якого скоєно напад, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_5 спільно зі співучасниками вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , спричинили потерпілому ОСОБА_8 , згідно довідки з КП «Криворізька міська клінічна лікарня № 2» КМР тілесні ушкодження: сполучена травма, відкрита черепно-мозкова травма, сСтрус головного мозку, забійна рана голови, забійна рана спинки носу, закрита травма грудної клітини; забій грудної клітини, Закрита травма черевної порожнини, забій передньої черевної стінки, закритий перелом нижньої третини обох ліктьових кісток.
Після спричинення потерпілому ОСОБА_8 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 спільно зі співучасником злочину ОСОБА_6 , заволодівши мобільними телефонами потерпілого, а саме: мобільним телефоном «Леново К10А40» та мобільним телефоном «Номі 5001», пішли з місця вчинення кримінального правопорушення, з метою реалізації викраденого майна, а співучасник злочину ОСОБА_5 , залишився на місці вчинення злочину.
З огляду на викладене, є достатні підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.2 ст. 187 КК України, за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
10.12.2019 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 187 КК України, за ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб.
Слідчий ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримала, вказує, що ОСОБА_5 може переховуватись вважаючи на тяжкість покарання від органів досудового розслідування і суду, впливати на потерпілого і свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджує наявність ризиків передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 , який ознайомлений з правами передбаченими ст.193 ч.2 п.1-7 КПК України, в судовому засіданні пояснив, що проти обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечує, та не визнає висунуту підозру. Вказує, що він спав в квартирі ОСОБА_7 і злочину не вчиняв, а потерпілий ОСОБА_8 перебував в нетверезому стані і його оговорює.

Прокурор вважав необхідним застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, вказує на неможливість запобігання зазначеним слідчим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу. Підозрюваний обгрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, що видно з наданих слідчим до клопотання матеріалам.

Вислухавши слідчого, прокурора, підозрюваного, дослідивши надані письмові матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

Згідно ст.183 КПК України - тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
При обранні підозрюваному запобіжного заходу суд враховує наявність обґрунтованої підозри за ст.187 ч.2 КК України, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді від 7 до 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Слідчий суддя приймає до уваги що ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які встановлені під час досудового розслідування об`єктивно існують, а саме: ОСОБА_5 не має міцних соціальних звязків, неодружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, не працює, та не має джерела доходу для подальшого існування. Виходячи з викладеного, об`єктивно існують ризики того, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового слідства та суду і впливати на потерпілого та свідків, виходячи з тяжкості підозри; продовжити вчиняти нові злочини за відсутності доходу.

П.1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини і основоположних свобод визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26.07.2001 р. ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Тобто, у розумінні практики Європейського суду з прав людини сама тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Зважаючи на викладене слідчий суддя при обранні обвинуваченому запобіжного заходу, вважає що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 ч.1 п.1,3,5 КПК України, та вважає необхідним обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На думку суду, в даному випадку інтереси суспільства превалюють над правами обвинуваченого щодо його особистої свободи, та недоторканості гарантованих ст.29 Конституції України, ухвала суду є законодавчо встановленим рішенням щодо тримання особи під вартою.

Запобігти зазначеним ризикам на думку суду неможливо шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, тому суд вважає необхідним згідно ст.ст.177, 183 КПК України, застосувати до підозрюваного винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто з 11.12.2019 р. з 11.00 год. по 09.02.2020 р. включно.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 183, 196,197, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити, застосувати до підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого та мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала слідчого судді діє 60 днів з 11 грудня 2019 по 09 лютого 2020 включно, та підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя: ОСОБА_1