Провадження № 11-сс/4820/215/20
Справа № 683/3566/16-к Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія : ухвала слідчого судді Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2020 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Хмельницького апеляційного суду
в складі: головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

з участю: прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції із ДУ «Чортківська установа виконання покарань № 26» та Старокостянтинівським районним судом Хмельницької області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03 листопада 2016 року за № 0000779 за апеляційною скаргою захисника підозрюваного ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 08 квітня 2020 року, -

в с т а н о в и л а :

Цією ухвалою застосовано до підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Блищанка Заліщицького району Тернопільської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , одруженого, на утриманні двоє малолітніх дітей, раніше судимого:

- 31.12.2014 року Заліщицьким районним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 162, ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі та 30.05.2016 року ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 20.05.2016 року умовно-достроково звільненого від відбування покарання з невідбутим строком 1 рік 5 місяців 2 дні;

- 05.09.2018 року Теребовлянським районним судом Тернопільської області за ч. 1 ст. 162 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 850 гривень;

- 16.10.2019 року Збаразьким районним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 4 місяців арешту;

- 16.01.2020 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 місяців арешту, на підставі ч. 4 ст. 70 КК України визначено остаточне покарання у виді 5 місяців арешту;

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали по 06 червня 2020 року включно.

Визначено заставу в розмірі 84080 грн.

У разі внесення застави, на підозрюваного ОСОБА_7 строком на два місяці покладені наступні обов`язки: не відлучатись із місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 , будучи 31.12.2014 року судимим Заліщицьким районним судом Тернопільської області за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 1 ст. 162, ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі та 30.05.2016 року ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 20.05.2016 року умовно-достроково звільнений від відбування покарання з невідбутим строком 1 рік 5 місяців 2 дні, на шлях виправлення не став та повторно вчинив новий умисний корисливий злочин.

Так, в період часу з 21 год. 02.11.2016 року по 08 год. 03.11.2016 року (точної дати та часу органом досудового розслідування не встановлено) ОСОБА_7 , діючи з корисливих мотивів та з метою таємного викрадення чужого майна, перебуваючи поблизу будівлі, що знаходиться по АДРЕСА_3 , переконавшись, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом віджиму рухомої проекції металопластикового вікна, проник в приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », яке перебуває у постійному користуванні ФОП ОСОБА_9 , де з каси умисно, таємно повторно викрав грошові кошти в сумі 5000 грн різними купюрами, чим спричинив останній майнової шкоди на вказану суму.

03.11.2016 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000779 внесено відомості про кримінальне правопорушення, правова кваліфікація - ч. 3 ст. 185 КК України.

20.03.2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Непогоджуючись з ухвалою, захисник підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з правом залишати місце проживання з 07 години 00 хвилин до 22 години 00 хвилин з покладенням на підозрюваного наступних обов`язків: не відлучатись із місця проживання без дозволу слідчого, прокурора, або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання.

Ухвалу вважає незаконною, необґрунтованою.

Підозра є необґрунтованою, оскільки ОСОБА_7 злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України, не вчиняв. Належних доказів на підтвердження причетності ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення слідчим не надано.

Ні слідчим, ні прокурором не наведено наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України.

В матеріалах справи відсутні будь які докази про те, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя не врахував, що ОСОБА_7 має на утриманні двох малолітніх дітей, одружений, разом із сім`єю проживає в с. Синява Збаразького району Тернопільської області.

Розмір застави вважає непомірним.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника адвоката ОСОБА_8 на підтримку поданої апеляційної скарги, з посиланням на зазначені у ній доводи, думку прокурора та слідчого про законність і обґрунтованість ухвали слідчого судді, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ч. 1 п. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.

Виходячи з вимог ст. 370 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу має бути законною, обґрунтованою та вмотивованою.

У відповідності до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя при розгляді клопотання слідчого в повній мірі дотримався цих вимог закону.

Так, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно положень ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

У справі «Летельє проти Франції» вказано, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, подане до суду першої інстанції клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 відповідає вимогам ст. 184 КПК України, погоджене з прокурором. В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри, тяжкість кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_7 , яке є тяжким, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від 3 до 6 років, умисний майновий злочин вчинив повторно під час умовно дострокового звільнення. Крім того, після скоєння даного злочину продовжив займатися злочинною діяльністю, неодноразово вчиняв нові майнові злочини, за які на даний час відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а саме: у ДУ «Чортківська установа виконання покарань (№ 26)», не працює, не має постійного джерела доходів, тобто відсутні стійкі соціальні зв`язки, які б могли забезпечити його належну поведінку.
Окрім того, перебуваючи на волі, оскільки строк відбуття покарання закінчується 26.04.2020 року, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин справи, незаконно впливати на потерпілу та експерта, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення,

Наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином перевірялись слідчим суддею. При цьому був опитаний ОСОБА_7 , вислухана думка прокурора, захисника, відібрані пояснення у слідчого, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.
Окрім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_7 слідчий суддя врахував обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема: вагомість наявних доказів про вчинення ним кримінального правопорушення; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого умисного злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за який законом передбачено покарання в вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років, після вчинення якого ще тричі був судимий за умисні майнові злочини до різної міри покарання, не працює, не має постійного джерела доходів, що свідчить про існування обґрунтованих ризиків, що перебуваючи на волі, він не буде виконувати покладені на нього обов`язки та буде продовжувати злочинну діяльність або переховуватись від органів досудового розслідування.
Тому, слідчий суддя прийшов до правильного висновку про те, що існують ризики, передбачені ст. 177 КК України, зокрема: переховування від органів досудового розслідування та суду; вчинення іншого кримінального правопорушення.

Врахувавши наведені ризики, обставини, передбачені ст. 178 КПК України, в їх сукупності слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів апеляційного суду, про необхідність обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Як у суді першої інстанції, так і під час апеляційного перегляду кримінального провадження прокурор та слідчий довели, що застосування стосовно ОСОБА_7 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Отже, при розгляді клопотання слідчого з`ясовано всі обставини, з якими закон пов`язує можливість обрання запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що в повній мірі забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного на стадії досудового розслідування.

Твердження апелянта про те, що підозра є необґрунтованою, оскільки докази щодо причетності ОСОБА_7 до вчинення даного кримінального правопорушення відсутні, апеляційний суд до уваги не приймає, враховуючи наступне.

Так, обґрунтованість підозри ОСОБА_7 підтверджується наступними доказами: заявою ОСОБА_9 про вчинення кримінального правопорушення, її показами в якості потерпілої, даними протоколу огляду місця події, даними висновку судово дактилоскопічної експертизи, речовими доказами.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про достатність доказів для затримання ОСОБА_7 та оголошення йому підозри, що було перевірено апеляційним судом шляхом вивчення матеріалів кримінального провадження.

До того ж, слід зазначити, що слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів, що і було зроблено судом у даному провадженні.

Факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних стадій кримінального провадження, на що неодноразово наголошував Європейський суд з прав людини у своїх судових рішеннях.

Доводи захисника про відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушенння, є безпідставними, виходячи з наступного.

Так, наявність вищевикладених ризиків у межах кримінального провадження ґрунтується на реальних фактичних даних, наведених слідчим у поданому клопотанні та доведених прокурором в судовому засіданні першої та апеляційної інстанцій.

До того ж, запобіжний захід є превентивним заходом та має на меті припинити та запобігти ймовірним ризикам у майбутньому. Стороною обвинувачення такі ризики відповідно до ст. 177 КПК України доведені, які в сукупності із обґрунтованою підозрою ОСОБА_7 у вчиненні тяжкого злочину, стали підставою для застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, що відповідає характеру суспільного інтересу в даному випадку.

Посилання апеляційної скарги на те, що слідчий суддя та прокурор не обґрунтували неможливість обрання менш суворого запобіжного заходу, не заслуговують на увагу суду, оскільки спростовуються змістом самого клопотання та оскаржуваної ухвали.

Так, колегією суддів під час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді було досліджено матеріали кримінального провадження, надані слідчим, та не встановлено підстав для зміни підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Наявність у підозрюваного дружини, на утриманні малолітніх дітей, місця проживання не є беззаперечними підставами, відповідно до вимог КПК України, для зміни обраного йому запобіжного заходу, оскільки такі враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні.

Що стосується доводів захисника про те, що слідчий суддя безпідставно визначив непомірний розмір застави, то такі апеляційний суд до уваги не приймає, враховуючи наступне.

Виходячи зі змісту ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

При цьому, ч. 5 ст. 182 КПК України закріплені межі розміру застави залежно від ступеня тяжкості вчиненого особою злочину, зокрема розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, при визначенні підозрюваному розміру застави, на виконання вищевказаних вимог закону, слідчий суддя врахував особу підозрюваного ОСОБА_7 , фактичні обставини кримінального провадження, ризики, передбачені статтею 177 КПК України та обґрунтовано призначив підозрюваному заставу в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 84 080 грн., яка буде достатньою для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, з чим погоджується апеляційний суд.

Інші доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, оскільки вони не містять доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції та впливали на законність судового рішення в частині обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Отже, потреба в обмеженні права на особисту свободу підозрюваного шляхом обрання останньому найсуворішого запобіжного заходу є виправданою.

За таких обставин колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді законною, обґрунтованою та вмотивованою, порушень норм чинного КПК України, які могли б стати підставою для скасування чи зміни судового рішення, не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 194, 196, 197, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Ухвалу слідчого судді Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 08 квітня 2020 року про обрання підозрюваному ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на строк по 06 червня 2020 року включно залишити без змін, а апеляційну скаргу його захисника адвоката ОСОБА_8 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча: ОСОБА_2

Судді: ОСОБА_3

ОСОБА_4