Справа № 296/554/20
УХВАЛА
Іменем України

28 січня 2020 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

адвоката Адвокатського об`єднання "Аріо" ОСОБА_3 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 ,

слідчої ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Житомирі скаргу адвоката Адвокатського об`єднання "Аріо" ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 на постанову слідчої СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 від 14.01.2020 про відмову в задоволенні клопотання та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м. Житомира надійшла скарга адвоката Адвокатського об`єднання "Аріо" ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 , в якій остання просить скасувати постанову слідчої СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 від 14.01.2020 про відмову в задоволенні клопотання підозрюваної ОСОБА_4 13.01.2020 про проведення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні №0000149 та зобов`язати слідчу СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 чи іншу уповноважену особу, що здійснює досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000149 вчинити дії, а саме- встановити джерело коштів, які ОСОБА_8 нібито передав ОСОБА_4 у борг (згідно з розпискою від 20.08.2015 та розпискою від 12.08.2015).

Як на підставу звернення до суду зі скаргою, адвокат ОСОБА_7 посилається на положення ст. 303 КПК України та в обґрунтування скарги зазначає про те, що слідчим СУ ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000149, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.06.2018, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України. В ході досудового розслідування ОСОБА_4 заявлялось клопотання слідчому про проведення слідчих дій в рамках кримінального провадження №0000149 від 13.06.2018 року. Однак, постановою слідчої СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 від 14.01.2020 в задоволенні клопотання ОСОБА_4 від 13.01.2020 відмовлено. Вважає, що оскаржувана постанова про відмову у задоволенні клопотання є незаконною, необґрунтованою та порушує права підозрюваної ОСОБА_4 на захист.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 вимоги скарги підтримав, посилаючись на те, що вказана постанова винесена без дотримання вимог діючого КПК України, наполягав на її задоволенні. Також вказав, що стороною обвинувачення мають бути з`ясовані обставини походження коштів, які нібито отримала підозрювана ОСОБА_4 від ОСОБА_8 .

Прокурор та слідча у судовому засіданні просили відмовити в задоволенні скарги. Вважають, що постанову прийнято законно та обґрунтовано в якій наведені достатні мотиви та підстави її прийняття. Прокурор пояснив, що обставини отримання підозрюваною ОСОБА_4 грошових коштів від ОСОБА_8 встановлені рішенням суду у цивільній справі, яке набрало законної сили. Предметом доказування у кримінальному правопорушенні передбаченому ст. 366-1 КК України є факт декларування недостовірних відомостей, зокрема отриманих коштів, а не їх походження.

Вислухавши адвоката, прокурора, слідчу, дослідивши матеріали скарги, додані до неї матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення, швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до кримінальної відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарті охорони загальносуспільних прав та інтересів, визначення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

При цьому, ч. 2 цієї статті також встановлено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 40 КПК України, слідчий уповноважений проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 3 ст. 93 КПК України, сторона захисту, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, здійснює збирання доказів шляхом витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, службових та фізичних осіб речей, копій документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій, актів перевірок; ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Пунктом 7 частини 1 ст. 303 КПК України передбачено, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора, а саме рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання її представником законним представником чи захисником.

Відповідно до ч. 1 ст. 304 КПК України, скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора, передбачені ч. 1ст. 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Приписами ст. 220 КПК передбачено, що клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав.

Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Частиною 3 ст. 110 КПК України визначено, що рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Форма постанови та відомості, які повинні бути в ній зазначені, викладені у ч. 5 ст. 110 КПК України, зокрема, постанова слідчого та прокурора складається з вступної частини, мотивувальної частини, в якій зазначаються зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу, а також резолютивної частини, в якій зазначаються зміст прийнятого процесуального рішення, місце та час (строки) його виконання, особу, якій належить виконати постанову, можливість та порядок оскарження постанови.

З матеріалів скарги встановлено, що у провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебуває кримінальне провадження 0000149, за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ст. 366-1 КК України.

13.01.2020 підозрювана ОСОБА_4 звернулася до слідчого СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 з клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, а саме з проханням встановити джерела походження коштів, які нібито ОСОБА_8 передав ОСОБА_4 та операції по яким остання не відобразила в декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави (а.с.5).

14 січня 2020 року слідчою СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 винесено постанову про повну відмову в задоволенні клопотання підозрюваної ОСОБА_4 , та 14 січня 2020 року було направлена повідомлення підозрюваній ОСОБА_4 про розгляд клопотання (а.с.6,7-8).

Мотивуючи постанову щодо відмови клопотання від 13 січня 2020 року слідча виходила з того, що джерела походження грошових коштів, які стали предметом фінансових зобов`язань не входять в обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження за ознаками вчинення злочину передбаченого ст. 366-1 КК України.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 223 КПК України, слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Підставами для проведення слідчої (розшукової) дії є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Як вбачається, підозрювана звернувшись до слідчого із клопотанням про встановлення джерел походження грошових коштів, не обґрунтувала необхідності втановлення таких обставин (лише послалася на загальні норми КПК) та не зазначила жодної конкретної слідчої (розшукової) дії, яку необхідно провести, та про можливість досягнення мети такої слідчої дії.

У свою чергу слідча в постанові зазначила, що джерела походження грошових коштів, що стали предметом фінансових зобов`язань підозрюваної, не входять в обставини, що підлягають доказуванню під час кримінального провадження за ознаками вчинення злочинів, передбачених ст. 366-1 КК України.

Аналізуючи доводи сторін, слідчий суддя вважає, що при винесені оскаржуваної постанови слідчою не були порушені вимоги кримінального процесуального кодексу, постанова прийнята з урахуванням повноважень органу досудового розслідування (ст.ст.40, 92, 93 КПК України), виходячи з обставин, які підлягають доказуванню під час кримінального провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366-1 КК України та з врахуванням положень ч. 1 ст. 223 КПК України, яка визначає поняття слідчих (розшукових) дій.

Оцінюючи зміст оскаржуваної постанови про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_4 , слідчий суддя приходить до висновку про її законність та обґрунтованість, оскільки остання винесена уповноваженою особою у межах досудового розслідування кримінального провадження, достатнім чином мотивована (виходячи з обставин справи та питання, яке було запропоноване стороною захисту на вирішення у клопотанні від 13.01.2020р.), а тому відповідає вимогам ст. 110 КПК України, у зв`язку із чим підстав для її скасування не встановлено.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що скарга адвоката Адвокатського об`єднання "Аріо" ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 є необґрунтованою та такою що не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2, 9, 20, 22, 26, 303, 304, 307 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

У задоволення скарги адвоката Адвокатського об`єднання "Аріо" ОСОБА_7 , яка діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_4 на постанову слідчої СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_5 від 14.01.2020 про відмову в задоволенні клопотання та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1