Подільський районний суд міста Києва
Справа № 758/1866/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17.02.2020 місто Київ

Слідчий суддя Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в місті Києві клопотання слідчого у кримінальному провадженні начальника відділення СВ Подільського УП ГУНП в місті Києві, погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № 7, стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Пороги Ямпільського району Вінницької області, громадянина України, з середньою загальною повною освітою, не військовозобов`язаного, не одруженого, який не має на утриманні осіб, які потребують піклування, не працює та не навчається, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 04.04.2018 р. Чернівецьким районним судом Вінницької області за ч.3 ст. 185, ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185, КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 рік, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки,

про продовження строку тримання під вартою підозрюваному у кримінальному провадженні № 0004100 від 20.11.2019 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, та ч. 1 ст. 187 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Слідчий у кримінальному провадженні старший слідчий СВ Подільського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_4 , як слідчий групи слідчих у кримінальному провадженні, звернувся до районного суду з клопотанням, погодженим з процесуальним керівником - прокурором Київської місцевої прокуратури № 7 ОСОБА_7 , що входить в групу прокурорів у даному кримінальному провадженні, в якому просить продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_6 , підозрюваному у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 187 КК України, без визначення застави.
Клопотання мотивоване тим, що в провадженні слідчого відділу Подільського УП ГУ НП в м. Києві знаходиться кримінальне провадження № 0004100, дані щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.11.2019 р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, та ч. 1 ст. 187 КК України. Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 20.11.2019 приблизно о 00.45 год., перебуваючи по вул. Волоській, 51/27 в м. Києві у стані алкогольного сп`яніння, надалі, рухаючись перехрестям вулиць Волоська та Введенська у м. Києві, неподалік від будинку №29/58 зі сторони вулиці Введенська в м. Києві, побачив раніше незнайомого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В цей момент у ОСОБА_6 виник злочинний умисел скоєння нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я особи яка зазнала нападу. Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на вчинення нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із застосуванням насильства небезпечного для життя та здоров`я особи яка зазнала нападу, ОСОБА_6 , 20.11.2019 о 00.45 год., перебуваючи за адресою: м. Київ, на перехресті вулиць Волоська та Введенська, неподалік від будинку №29/58 зі сторони вулиці Введенська, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, підійшов впритул до ОСОБА_8 та висловив вимогу щодо заволодіння майном потерпілого, а саме мобільним телефоном та грошима. Продовжуючи реалізацію злочинного умислу, ОСОБА_6 з метою заволодіння майном ОСОБА_8 почав наносити численні удари останньому в область тулуба та голови, від чого ОСОБА_8 втратив свідомість та впав на тротуар. Після чого, ОСОБА_6 заволодівши золотим ланцюжком з хрестиком, що знаходився на шиї потерпілого та грошовими коштами в сумі 65 гривень, що знаходились в правій боковій кишені джинсів з місця вчинення кримінального правопорушення зник та в подальшому розпорядився ним на власний розсуд. Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 187 КК України, тобто у нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаному із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій). Крім цього, 20.11.2019 приблизно о 00.50 год. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Турівська, 4, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, помітив групу осіб, серед яких перебував ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . В подальшому, ОСОБА_6 разом із ОСОБА_9 пішли в сторону вул. Введенської, 15 в м. Києві, та приблизно о 01.50 годині між ними виник словесний конфлікт. В цей час у ОСОБА_6 , на ґрунті особистої неприязні, яка виникла під час словесного конфлікту, виник умисел спрямований на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_9 . Реалізуючи свій злочинний умисел, знаходячись по вул. Введенській, 15 в м. Києві приблизно в період часу з 01.50 год. по 2.40 год., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_6 почав умисно наносити численні удари кулаками своїх рук у життєво-важливі органи потерпілого ОСОБА_9 , зокрема обличчя, голову, в область тулуба та правої руки. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_9 впав на землю, але ОСОБА_6 продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, переслідуючи мету умисного протиправного позбавлення життя потерпілого, взяв велике каміння та наніс два удари по голові ОСОБА_9 , в результаті чого настала смерть потерпілого. Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть №010-4421 від 20.11.2019 року, причина смерті ОСОБА_9 є ушкодження головного мозку, перелом кісток черепа, дія тупого предмету. Після цього, переконавшись, що потерпілий ОСОБА_9 не подає ознак життя, з метою приховування слідів вчиненого злочину ОСОБА_6 повернувся до хостелу в якому проживав, що за адресою: АДРЕСА_2 та намагався позбавитись слідів крові на своєму одязі, шляхом прання. В подальшому, 20.11.2019 приблизно о 17.00 год. виїхав з м. Києва з метою ухилення від викриття у вчиненому кримінальному правопорушенні. Таким чином, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , своїми умисними діями, що виразились в умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, тобто вбивстві, скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України. ОСОБА_6 фактично затриманий о 22.35 год. 21.11.2019 працівниками СВ Подільського УП ГУНП у м. Ямпіль, Вінницької обл. в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. На підставі зібраних доказів 22.11.2019 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України та 26.11.2019 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, а саме повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 187 КК України. 23.11.2019 слідчим суддею Подільського районного суду м. Києва обрано запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою строком до 18.01.2020 включно. 14.01.2019 слідчим суддею Подільського районного суду м. Києва ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18.02.2020 включно. 30.01.2020, згідно ухвали слідчого судді Подільського районного суду м.Києва від 29.01.2020, ОСОБА_6 поміщено до Київського міського центру судово-психіатричної експертизи для проведення стаціонарної психіатричної експертизи, строком до двох місяців. Закінчити досудове розслідування у передбачений законом 3-місячний строк не представилося можливим у зв`язку з особливою складністю кримінального провадження, тривалістю проведення експертизи та, як результат, необхідності проведення великого об`єму слідчих (розшукових) та процесуальних дій.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання за вищевказаними підставами, вказавши, що з часу обрання підозрюваному запобіжного заходу вищенаведені ризики не зменшилися та наявні до цього часу в повному обсязі, оскільки в ході досудового розслідування з моменту обрання запобіжного заходу під час проведення слідчих дій не здобуто підстав для можливої зміни раніше повідомленої підозри з кваліфікацією статті, санкція якої передбачає менш тяжке покарання, ніж те, яке передбачено на цей час, у разі визнання підозрюваного винним у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні якого він обґрунтовано підозрюється, а тому у органу досудового розслідування виникає необхідність у продовженні строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Більш м`які запобіжні заходи не можуть бути застосовані враховуючи особливу тяжкість вчиненого злочину та особу підозрюваного. Домашній арешт не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ще й тому, що вказаний запобіжний захід не зможе запобігти ризикам вчинення інших злочинів, переховування від органу досудового розслідування та впливу на потерпілих та свідків. З цієї ж позиції недостатнім є і застосування інших більш м`яких запобіжних заходів. Більш м`які запобіжні заходи призведуть до продовження злочинної діяльності, нададуть змогу переховуватись від органу досудового розслідування і суду, впливати на потерпілих, свідків та на розслідування кримінального провадження. Характер вчинених злочинних дій свідчить про зневажливе ставлення до норм моралі та громадського порядку, до норм закону, а також до цінності людського життя, її недоторканості, та до права власності інших осіб.
Слідчий зазначив, що відносно ОСОБА_6 необхідно продовжити застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки, ризики передбачені ст. 177 КПК України не відпали та актуальні по теперішній час, та які вказують на те, що підозрюваний буде: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; недопущення виявлення та фіксації інших епізодів кримінальних правопорушень; вчинення інших кримінальних правопорушень.
Захисник в судовому засіданні просив відмовити в клопотанні, посилаючись на те, що ризики прокурором не доведені, докази обґрунтованості підозри відсутні, а тому не виправдовують тримання підозрюваного під вартою. Просив обрати відносно підозрюваного домашній арешт за зареєстрованим місцем проживання.
Підозрюваний в судовому засіданні просив звільнити його з-під варти, пояснивши, що не буде переховуватися від слідства та суду, не буде впливати на потерпілих і свідків, буде з`являтись за першим викликом до слідчого. Просив застосувати відносно нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за зареєстрованим місцем проживання.
Вислухавши учасників судового засідання, вивчивши надані матеріали, слідчий суддя дійшов таких висновків.
Слідчим відділом СВ Подільського УП ГУ НП в м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0004100, розпочате 20.11.2019 р. за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 115, та ч. 1 ст. 187 КК України.
23.11.2019 р. Подільським районним судом м. Києва обрано запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою строком до 18.01.2020 р. включно.
13.01.2020 керівником Київської місцевої прокуратури №7 строки досудового розслідування продовжено до 3-х місяців.
14.01.2019 р. Подільським районним судом м. Києва ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18.02.2020 р. включно.
30.01.2020 р. згідно ухвали Подільського районного суду м. Києва від 29.01.2020, ОСОБА_6 поміщено до Київського міського центру судово-психіатричної експертизи для проведення стаціонарної психіатричної експертизи, строком до двох місяців.
12.02.2020 Ухвалою слідчого судді Подільського районного суду м. Києва строки досудового розслідування продовжено до 5-х місяців, а саме до 22.04.2020.
13.02.2020 р. через канцелярію суду подане дане клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Відповідно до ст. 12 КК України - ч. 1 ст. 115 КК України віднесено до особливо тяжкого злочину, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.
Відповідно до ст. 12 КК України- ч. 1 ст. 187 КК України віднесено до тяжких злочинів, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.
Відповідно до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.
Згідно із ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує, хоча б один з ризиків, передбачених ст.. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ст.. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд зобов`язані оцінити, в тому числі вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, розмір майнової шкоди, а також дані, що характеризують особу підозрюваного, обвинуваченого.
Згідно із ст.. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.. 177 КПК України.
Як зазначено у ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє в застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які має вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, тому з огляду на наведені у клопотанні слідчого дані у слідчого судді є всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому у провину кримінальних правопорушень.
Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», приведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_6 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість підозри.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що досліджені в судовому засіданні документи, а саме: протоколи огляду місця події; протоколи допиту свідків, протокол пред`явлення трупа для впізнання ОСОБА_10 від 21.11.2019 який впізнав свого брата ОСОБА_9 ; протокол допиту потерпілої; протокол затримання ОСОБА_6 ; протокол проведення обшуку; протокол освідування підозрюваного; протокол пред`явлення особи для впізнання; повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення; протокол допиту підозрюваного; слідчим експериментом від 22.11.2019 р.; протокол огляду відеозапису від 23.11.2019 р.; протоколи допиту потерпілих, на даний час, свідчать про обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_6 підозри у вчиненні інкримінованих йому у провину кримінальних правопорушень, оскільки в розпорядженні слідчого є зібрані у встановленому законом порядку достатні фактичні данні, які свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, що інкримінується йому органом досудового розслідування.
Слідчий суддя, дослідивши копії матеріалів кримінального провадження, долучені до клопотання, вважає встановленою наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, про що свідчать додані до клопотання копії матеріалів кримінального провадження, які з достатньою імовірністю підтверджують існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованих злочинів, в межах розслідування яких ставиться питання про подальше тримання підозрюваного під вартою, що спростовує доводи сторони захисту щодо необґрунтованості пред`явленої підозри.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
Частиною 5 статті 9 КПК України визначено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
При вирішенні даного питання судом також враховано положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Так, як свідчить практика Європейського Суду з прав людини, «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину", про яку йдеться у ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, визначає наявність обставин або відомостей, які б переконали неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин (рішення в справі "Нечипорук і Йонкало проти України").
А відтак, вимоги ст. ст. 177, 178 КПК України передбачають, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою злочину повинна бути підтверджена вагомими доказами, які являють собою досить переконливі факти, та в сукупності наданої ним розумної оцінки надають підстави вважати причетність особи до вчинення злочину достатньо вірогідною.
Між цим, Європейський Суд з прав людини у рішенні в справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" вказав, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строків тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу (рішення «Єлоев проти України», «Фельдман проти України»).
Таким чином, зі спливом такого часу саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування чи прокурор мають навести інші підстави для продовження строку тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.
При цьому слідчий суддя наголошує, що обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, правильність кримінально-правової кваліфікації діяння потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.
Слідчий суддя дійшов до висновку, що під час судового розгляду клопотання, прокурором доведено наявність обставин, що свідчать про те, що заявлені ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшилися.
Зокрема, ризик переховування від слідства та суду актуальний й по теперішній час, у зв`язку із тим, що ОСОБА_6 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, а саме викрито інший епізод злочинних дій останнього, зібрано достатню кількість доказів, які вказують та підтверджують причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованих йому злочинів. Крім того, усвідомлюючи невідворотність реального покарання за вчинені тяжкі злочини, підозрюваний намагатиметься уникнути кримінальної відповідальності шляхом зміни місця проживання, неявки на виклики слідчого, прокурора та суду.
Ризик знищення речових доказів також є актуальним на даній стадії досудового розслідування, оскільки, підозрюваний вжив всі дії, спрямовані на знищення речових доказів, а саме: останній шляхом прання знищив видимі сліди крові на своєму верхньому одязі, позбавився паспорта потерпілого, інші речі потерпілого
Ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків, не відпав, на теперішній час є збільшеним та актуальнішим, а ніж на період обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 . На той факт, що підозрюваний буде незаконно впливати на свідків вказує те, що злочин вчинено із застосуванням насильства, яке пов`язане із спричиненням численних тілесних ушкоджень потерпілому. Актуальність даного ризику підвищується тим фактом, що підозрюваний знає особи свідків, оскільки спілкувався із ними та знає де працюють та проводять свій вільний час свідки, а також робочий графік останніх.
Щодо актуальності й на теперішній час ризику недопущення виявлення, фіксації та інкримінування інших епізодів кримінальних правопорушень, вказує те, що на даний час ще продовжуються слідчі (розшукові) та процесуальні дії, спрямовані на документування протиправної поведінки підозрюваного відносно потерпілих, у тому числі, які ще не інкриміновані ОСОБА_6 .
Крім того, достеменно встановлено, що ОСОБА_6 вчинив дані кримінальні правопорушення під час винесеного та направленого до суду обвинувального акту відносно нього за ч. 1 ст. 296 КК України.
З матеріалів кримінального провадження вбачається обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, де санкція статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, а також за ч. 1 ст. 187 КК України.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Тим самим, ризики, що були враховані при обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшились.
В судовому засіданні достеменно встановлена відсутність обставин, які б свідчили про те, що зазначені стороною обвинуваченням ризики зменшились, а також встановлена неможливість завершити досудове розслідування до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді щодо строку тримання підозрюваного під вартою.
Враховуючи конкретні обставини справи, дані про особу підозрюваного ОСОБА_6 , а також те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, віднесених відповідно до положення ст. 12 КК України до категорії особливо тяжких злочинів, може переховуватися від органу досудового розслідування, прокурора та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілих, свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя для застосування більш м`якого запобіжного заходу, а відтак внесене клопотання слідчого підлягає задоволенню.
Окрім того, ЄСПЛ звертає увагу на те, що існує презумпція на користь звільнення з під варти, доводи за та проти такого звільнення не повинні бути загальними та абстрактними (Рішення «Смірнова проти Росії» заява №№46133/99 та 48183/99, рішення від 24/07/2003).
ЄСПЛ вказує, що національні органи мають досліджувати можливість застосування альтернативних запобіжних заходів. Однак, у той же час має бути вмотивований відступ від поваги до особистості.
Наявність підстав для залишення обвинуваченого під вартою слід розглядати у кожній справі окремо з урахуванням її особливостей (Рішення «Jecius проти Литви» заява №34578/97 рішення від 31/07/2000).
Продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом, але за наявності чітких ознак, що цього вимагає справжній суспільний інтерес, який не зважаючи на наявність презумпції невинуватості переважає інтереси забезпечення права на свободу. Безперервне тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності дійсної необхідності захисту суспільних інтересів, яка має переважне значення порівняного із вимогою поваги до особистої свободи відповідно до ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
У практиці ЄСПЛ сформульовано чотири базових причини для відмови у звільнені особи з під варти: 1. ризик того, що обвинувачений не з`явиться у судове засідання; 2. ризик того, що обвинувачений вживатиме заходів для запобігання відправленню правосуддя; 3. скоїть інші правопорушення; 4. стане причиною порушення громадського порядку.
На даний час заявлені раніше ризики та обставини, які приймались до уваги при обранні та продовженні відносно підозрюваного даного виду запобіжного заходу не змінилися, не зменшилися та продовжують мати місце.
Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
Зважаючи на викладене, слідчий суддя вважає, що клопотання сторони обвинувачення про продовження строку тримання під вартою є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.
Приймаючи таке рішення, суд враховує, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, також зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п.35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції».
На думку слідчого судді конкретним суспільним інтересом, який превалює над принципом поваги до свободи особистості є забезпечення конституційних засад, спрямованих на захист найвищих соціальних цінностей в Україні, а саме: найвища соціальна цінність людина, її життя та здоров`я, що закріплено в ст.3 ч.1 Конституції України (оскільки злочин вчинено проти здоров`я людини), та спрямованих на захист громадського порядку та громадської безпеки (оскільки злочин вчинено проти громадського порядку).
Отже тримання під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу щодо підозрюваного, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і основоположних свобод.
Згідно ст.183 ч.3 п.1 КПК України не визначається розмір застави у вказаному кримінальному провадженні, оскільки злочин, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , вчинено із застосуванням насильства.
Слідчий суддя з урахуванням вищенаведених обставин, та оцінюючи особистість підозрюваного, вчинення ним особливо тяжкого злочину направленого на позбавлення життя особи, суспільної небезпеки злочину, продовжує строк тримання під вартою стосовно підозрюваного до 5-ти місяців, тобто до 18.04.2020 р. включно, без визначення розміру застави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176, 177, 178, 183, 193,194, 196, 197, 199, 205, 309 КПК України, -
У Х В А Л И В :

Клопотання сторони обвинувачення задовольнити.

Продовжити застосування міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 5 (п`яти) місяців, тобто до 18 квітня 2020 р. включно, без визначення застави.

Копію ухвали скерувати слідчому у кримінальному провадженні старшому слідчому СВ Подільського УП ГУ НП в м. Києві ОСОБА_4 та начальнику Київського СІЗО - для виконання, прокурору та захиснику - для відома.

Копію ухвали вручити підозрюваному.

Строк дії ухвали по 18 квітня 2020 р. включно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Cлідчий суддя ОСОБА_1