УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2019 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Казанівка, Казанівського району, Миколаївської область, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , за погодженням із прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

В обґрунтування вказаного клопотання зазначено, що приблизно 30.04.2017 ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , маючи умисел на вимагання грошових коштів у ОСОБА_7 , діючи умисно, з корисливих мотивів, вступив у попередню змову із ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

30.04.2017, приблизно о 12 годині 00 хвилин ОСОБА_11 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , діючи відповідно до заздалегідь обумовленого плану, прийшли у приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_6 », який розташовано за адресою: Запорізька обл., Мелітопольський р-н, м. Мелітополь, пр. Богдана Хмельницького, буд. 42 де перебував потерпілий ОСОБА_7 .

Далі, ОСОБА_11 з метою залякування ОСОБА_7 та пригнічення його волі до можливого опору, наніс йому один удар кулаком правої руки в область обличчя зліва, після чого, користуючись безпорадним станом останнього, штовхнув його правою рукою в область лівого плеча та наказав потерпілому сісти у крісло, що знаходилось в одному із кутів магазину, таким чином створивши умови для подальшого психологічного тиску на ОСОБА_7 .

В цей час ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , бажаючи досягнення однієї мети із ОСОБА_11 , користуючись перевагою у кількості над потерпілим, обступили його з усіх боків, при цьому ОСОБА_5 став по ліву сторону відносно ОСОБА_7 , ОСОБА_10 розмістився по праву сторону від останнього, при цьому ОСОБА_8 підійшов до потерпілого обличчям до обличчя.

Водночас із цим, ОСОБА_11 розташував крісло, яке знаходилось поруч, навпроти крісла потерпілого та, сівши на нього розпочав вчиняти психологічний тиск на ОСОБА_7 , що проявлялось у висловлюванні погроз фізичною розправою над ним у разі відмови від співробітництва із ними, яке полягало у сплаті їм грошових коштів за безпечне життя та роботу магазину.

З метою доведення злочинного наміру, спрямованого на незаконне збагачення шляхом вимагання грошових коштів у ОСОБА_7 до кінця, ОСОБА_8 також почав вчиняти психологічний тиск над потерпілим, що проявлялось у примушуванні до співробітництва із ними, яке полягало у сплаті їм грошових коштів за безпечне життя та роботу магазину.

В цей час ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , виконуючи заздалегідь розподілені ролі, спостерігали за навколишнім середовищем, а також за діями потерпілого з метою попередження можливої небезпеки та пригнічення можливого опору останнього.

В подальшому ОСОБА_11 висунув потерпілому ОСОБА_7 вимогу сплати грошових коштів за співробітництво, пригрозивши останньому фізичною розправою у разі відмови від вказаної примусової пропозиції.

Потерпілий, реально сприймаючи погрози ОСОБА_12 , не бажаючи виконувати його вимоги та сплачувати грошові кошти, відмовився від будь-якого співробітництва.

Після чого, ОСОБА_10 , почувши відмову ОСОБА_7 , дістав із сумочки, яка знаходилась у нього на плечі предмет, який за зовнішнім виглядом був схожий на пістолет та перевівши його у бойове положення, навів ствол вказаного предмету у бік потерпілого та почав погрожувати його застосуванням.

Водночас із цим ОСОБА_5 , почав висловлювати у бік потерпілого погрози вбивством, у разі відмови від співробітництва та сплати за вказане примусове співробітництво грошових коштів, при цьому ОСОБА_8 пригрозив ОСОБА_7 знищенням майна, що перебуває у власності його матері ОСОБА_13 та тітки - ОСОБА_14 , а саме підпалом магазинів «Екстрим» та магазину спортивного одягу, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

Цього ж дня, через декілька хвилин до приміщення магазину «Екстрим» підійшов ОСОБА_9 , який діючи відповідно до заздалегідь обумовленого плану та розподілених ролей, дочекавшись доки до нього вийде ОСОБА_7 висунув йому вимогу майнового характеру, а саме наказав потерпілому кожен місяць надавати їм грошові кошти або надавати безкоштовно спортивний одяг та пригрозив йому заподіянням тяжких тілесних ушкоджень у разі не виконання вказаної вимоги.

Реально сприймаючи погрози ОСОБА_9 потерпілий відмовився виконувати вказані вимоги, після чого останній пригрозив йому знищенням майна, що перебуває у власності його матері ОСОБА_13 та тітки - ОСОБА_14 , а саме підпалом магазинів « ІНФОРМАЦІЯ_6 » та магазину спортивного одягу, який розташований за адресою: АДРЕСА_3 .

Також в клопотанні зазначено, що під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 може переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків, інших підозрюваних у цьому ж кримінальному проваджені, у зв`язку з чим у слідства виникла необхідність у застосуванні до останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, у клопотанні зазначено, що застосування до ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не зможе забезпечити запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.
Слідчий та прокурор у судовому засіданні підтримали клопотання.
Захисник та підозрюваний кожний окремо проти задоволення клопотання заперечували, вважаючи відсутніми в провадженні ризики. Просили застосувати більш м`який запобіжний захід.
Заслухавши пояснення слідчого, думку прокурора, підозрюваного, його захисника, дослідивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.
Встановлено, що СУ ГУНП в Запорізькій області проводиться досудове слідство у кримінальному провадженні №0000297 від 19.08.2017, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 189 КК України.

Під час проведення досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000196, 22.05.2017 відносно ОСОБА_5 , складено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.189 КК України, оскільки на той час місце знаходження підозрюваного ОСОБА_5 було не відомо, на підставі ст. 278 КПК України, підозру було вручено батьку підозрюваного ОСОБА_15 , після чого, 30.05.2017 ОСОБА_5 було оголошено у міжнародний розшук.

18.07.2017 першим заступником прокурора Запорізької області ОСОБА_16 продовжено строк досудового розслідування по кримінальному провадженню № 0000196 до чотирьох місяців до 20.09.2017.
19.08.2017 матеріали досудового розслідування відносно розшукуваного ОСОБА_5 з кримінального провадження № 0000196 виділені в окреме провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000297.
19.08.2017 досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000297 було зупинене на підставі ч.2 ст. 280 КПК України.
16.03.2018 слідчим суддею Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя підозрюваному ОСОБА_5 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

23.12.2019 підозрюваного ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 191 КПК України.
Дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, слідчий суддя вважає встановленими наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, про що свідчать додані до клопотання копії матеріалів кримінального провадження, а саме: копії протоколів огляду, копії протоколів допиту свідків, копії висновку експерта, копії протоколу проведення слідчого експерименту.

Наведені вище матеріали кримінального провадження з достатньою імовірністю підтверджують суду існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення, в межах розслідування яких ставиться питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання підозрюваної під вартою.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя не у повній мірі може погодитися з існуванням ризиків, про які вказує слідчий та прокурор, виходячи за наступного.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини, у справі «Бойченко проти Молдови» (№ 41088/05, рішення від 11 липня 2006 року), одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказівки підстав з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби заявник може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися від правосуддя або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про обрання запобіжного заходу. А у справі «Мамедова проти Росії» (№ 7064/05, рішення від 01 червня 2006 року) Європейський суд дійшов висновку, що посилання на тяжкість обвинувачення, як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини є недостатнім, хоча суворість покарання і є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, і що потребує позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Як вказує сторона обвинувачення, усвідомлюючи можливість реального позбавлення волі за вчинене кримінальне правопорушення, ОСОБА_5 , з метою уникнення відповідальності, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, що свідчить про наявний ризик, передбачений пунктом 1 частиною першою ст. 177 КПК України.

Ризик передбачений п. 1 ст. 177 КПК України доводиться з огляду на початкову стадію досудового розслідування, що також відображено у рішенні ЄСПЛ у справі «Яжинський проти Польщі» («Jarzynski v. Poland», § 43).

Разом з цим, доводи сторони обвинувачення на те, що підозрюваний ОСОБА_5 ухилявся від органів досудового розслідування спростовано стороною захисту під час судового розгляду, оскільки надані слідчому судді матеріали не містять відомостей про обізнаність ОСОБА_5 про наявність щодо нього кримінального провадження та порушення останнім обов`язків, передбачених ст. 42 КПК України, щодо його явки за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.

Окрім цього, сторона обвинувачення вказує на ризик ймовірного впливу на потерпілого, свідків та інших підозрюваних, проте вказане твердження можна уникнути шляхом покладення на підозрюваного обов`язку утримуватися від спілкування з певними особами у кримінальному провадженні.

Частиною 1 ст. 29 Конституції України, передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Так, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Згідно практики ЄСПЛ існує презумпція на користь звільнення з-під варти. Доводи «за» і «проти» такого звільнення не повинні бути «загальними й абстрактними» (див. рішення у справі «Смирнова проти Росії» (Smirnova v. Russia), заяви №№ 46133/99 і 48183/99, п. 63, ECHR 2003-IX (витяги)). У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (див. рішення від 23.09.2008 у справі «Вренчев проти Сербії» (Vrenсev v. Serbia), заява № 2361/05, п. 76).

За викладених обставин, вбачається, що клопотання не містить переконливого обґрунтування доводів сторони обвинувачення про наявність у підозрюваного наміру перешкоджати ходу досудового розслідування у такий спосіб, що застосування більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченими ст. 177 КПК України, а відтак застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до їх застосування.

Вивченням особи підозрюваного ОСОБА_5 , встановлено, що він має постійну реєстрацію та місце проживання, не одружений, існують міцні соціальні зв`язки, раніше не судимий.

Отже, долучені до клопотання докази, в своїй сукупності не можуть переконливо свідчити про наявність підстав для застосування до підозрюваного виняткового запобіжного заходу.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Між тим, відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Таким чином, слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до підозрюваного не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, отже, вважає обґрунтованим застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

З урахуванням викладеного та оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, з метою забезпечення належного проведення досудового розслідування, явки даної особи для надання показань тощо, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови в задоволення клопотання про застосовування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вважає за необхідне застосувати відносно останнього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного певні обов`язки.

Керуючись ст.ст. 177, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 206, 309 КПК України,

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу прокуратури Запорізької області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 залишити без задоволення.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - запобіжний захід у вигляді домашнього арешту заборонивши цілодобово залишати місце проживання за адресоюАДРЕСА_2 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 24.01.2020 року включно.
Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ст. 181 КПК України працівники органу національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконання покладених на нього обов`язків.
Покласти на ОСОБА_5 передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язки:

- не залишати цілодобово місце проживання без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- прибувати до слідчого, прокурора та суду, в залежності від стадії розгляду кримінального провадження, за першою вимогою.

Копію ухвали для виконання передати до органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Визначити строк дії вказаної ухвали до 24.01.2020 року включно.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1