Справа № 591/792/20
Провадження № 1-кс/591/427/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2020 року слідчий суддя Зарічного районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , захисника ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність прокуратури Сумської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В :
До Зарічного районного суду м. Суми зі скаргою звернувся адвокат ОСОБА_3 на бездіяльність прокуратури Сумської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі ЄРДР), яку він підтримав та мотивував тим, що 31 січня 2020 року ОСОБА_5 звернувся до органів прокуратури з заявою про вчинені на його думку злочини, передбачені ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 384 КК України, пов`язані з внесенням недостовірних відомостей до процесуальних документів слідчим та створення в такий спосіб штучних доказів обвинувачення. Проте прокурором відповідних відомостей до ЄРДР внесено не було, тому просив зобов`язати прокурора вчинити ці дії.
Представник прокуратури заперечив проти задоволення скарги, мотивуючи це відсутністю підстав для внесення відомостей до ЄРДР.
Слідчий суддя, заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи та надані докази, дійшов наступних висновків.
Судом встановлено та не спростовано сторонами, що 31 січня 2020 року ОСОБА_5 звернувся до прокуратури Сумської області з заявою про вчинення на його думку наведених злочинів слідчим СВ Охтирського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 .
Відомості по заяві ОСОБА_5 до ЄРДР внесені не були, про що свідчить лист прокуратури від 04 лютого 2020 року № 15/1-2841-20.
В контексті ч. 4 ст. 214 КПК України, суд вважає, що дії прокуратури Сумської області відповідали вимогам закону, оскільки заява ОСОБА_5 була прийнята та зареєстрована в цій установі, чого також не спростували сторони.
Ст. 214 КПК України та пп. 1 п. 2 Положення про порядок ведення ЄРДР, затвердженого наказом Генеральної Прокуратури України від 06 квітня 2016 року № 139, передбачено обов`язок внесення до ЄРДР лише тих відомостей про кримінальне правопорушення, що можуть свідчити про його вчинення.
Зі змісту цих норм випливає, що відомості, які можуть свідчити про кримінальне правопорушення, повинні наводитись заявником саме в заяві, з якою він звернувся до правоохоронних органів і відсутність наведених даних в такому зверненні в контексті вказаних норм закону може вказувати на відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР.
Відтак, суд, вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для внесення даних до ЄРДР (а отже про наявність або відсутність підстав для задоволення скарги), повинен робити такі висновки саме з дослідження заяви особи про вчинений на його думку злочин.
З дослідженого судом звернення ОСОБА_5 вбачається те, що, хоча його заявник і вважає заявою про злочин, проте в ній відсутнє наведення достатніх ознак вчинення слідчим кримінальних правопорушень як такових, тим більше в контексті норм ст.ст. 366, 384 КК України, на які посилається заявник. Зокрема, в ній взагалі не наведено дій чи бездіяльності слідчого, що могли б свідчити про вчинення ним злочинів, а наводяться обставини виконання ним своїх безпосередніх процесуальних обов`язків, а також надається оцінка зібраних доказів по справі.

Заява ОСОБА_5 не є заявою про вчинені злочини, оскільки вона носить узагальнений характер, викладена в формі припущень заявника, ґрунтується на його безпідставних власних міркуваннях щодо оцінки доказів по справі, розглянутої судом та не містить наведення об`єктивної сторони діянь, кваліфікованих заявником за наведеними статтями КК України, а сам по собі факт, вчинення (або невчинення) процесуальних (слідчих) дій, з якими не погоджується сторона, не може слугувати підставою для внесення даних до ЄРДР, оскільки такі дії є безпосереднім предметом його (слідчого) процесуальної діяльності для оскарження та оцінки яких законом передбачений певний порядок.

Іншими словами, заявником не наводяться в заяві обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, а зазначаються дії, які він вважає неправомірними, тобто на думку суду вказане звернення є фактичною незгодою заявника з процесуальними діями слідчого та здійсненою ним слідчою дією, без наведення достатніх відомостей, які б свідчили про те, що вони (дії) є злочинними.

Ч. 2 ст. 307 КПК України передбачений перелік рішень за наслідками розгляду скарг осіб, на бездіяльність правоохоронних органів, в тому числі і на бездіяльність, пов`язану з невнесенням відомостей до ЄРДР. Згідно п. 4 ч. 2 ст. 307 КПК України, результатом розгляду скарги на бездіяльність відповідної службової особи, може бути рішення про відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи наведене, а також за відсутності наведених в заяві скаржника достатніх даних, що могли свідчити про вчинення кримінального правопорушення, на думку суду прокуратурою Сумської області обґрунтовано по зазначеному зверненню ОСОБА_5 не були внесені відомості до ЄРДР.
Інші обставини, наведені в скарзі заявника не доводять його вимог щодо необхідності внесення даних до ЄРДР, як і не спростовують зазначених висновків суду, з огляду на зміст дослідженого в судовому засіданні звернення та наданих матеріалів.

Таким чином, з поданої скарги та матеріалів не вбачається, а в судовому засіданні так і не було встановлено наявності достатніх підстав для внесення відомостей до ЄРДР, а тому скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214, 303-307 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :
В задоволенні скарги ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 на бездіяльність прокуратури Сумської області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань по заяві від 31 січня 2020 року, щодо вчинених на думку заявника злочинів слідчим СВ Охтирського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_6 , відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1