Провадження №1-кп/127/1558/17
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2020 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці об`єднане кримінальне провадження по обвинуваченню

ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця Київської області смт. Буча, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Вінниці, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 185 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

В проваджені Вінницького міського суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2, ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 3 ст. 185 КК України.

Враховуючи, що у обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується строк дії запобіжного заходу, судом поставлено на обговорення питання про доцільність продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу.
Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою у зв`язку із спливом двохмісячного строку, зазначивши, що ризики передбачені ст. 177 КПК України не відпали, запобіжний захід відносно обвинуваченого обраний правильно, підстав для його зміни, скасування немає, оскільки останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та злочину середньої тяжкості, може перешкоджати кримінальному провадженню шляхом впливу на потерпілих та свідків, які ще не були допитані, переховуватися від суду та вчиняти нові злочини, а отже підстав для зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 не має, а обраний запобіжний захід є обґрунтований.
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_6 щодо продовження строку тримання під вартою заперечила, заявила клопотання про зміну міри запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки ОСОБА_4 довгий час перебуває під вартою, ризики, передбачені ст. 177 КПК України наразі відсутні, а нові ризики прокурором недоведені, у нього є постійне місце проживання в м. Вінниці та міцні соціальні зв`язки. Намірів ухилятися від суду та перешкоджати встановленню істини по справі не має.

Обвинувачений ОСОБА_4 підтримав клопотання свого захисника, просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав клопотання захисника ОСОБА_6 .

Заслухавши клопотання прокурора, врахувавши думки учасників процесу, суд приходить до наступного.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , враховуючи вимоги ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, із урахуванням відомостей, які надійшли від обвинуваченого ОСОБА_4 суд приходить до наступного.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу або його зміну, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України суд відмовляє у застосуванні запобіжного засобу, якщо прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, а саме недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, суд має право застосовувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотання, а також покласти на обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті.

При вирішенні клопотання суд приймає до уваги положення Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків утримання під вартою» № 4 від 25.04.2003, взяття під варту є найбільш суровим запобіжним заходом, у зв`язку з чим він обирається лише за наявних підстав вважати, що інші (менш сурові) запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд встановив, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину та злочину середньої тяжкості, під час досудового розслідування ухвалою суду відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також тривалий час утримується під вартою, поряд з цим рішення по кримінальному провадженню не прийнято, винуватість обвинуваченого не доведена. Обвинувачений має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки, зобов`язується з`являтися в судові засідання, не перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні.

Суд також враховує те, що органами державного обвинувачення не зазначено достатніх даних які підтверджують, що обвинувачений ОСОБА_4 буде ухилятись від судового провадження, перешкоджати встановленню істини в кримінальному провадженні чи продовжувати злочинну діяльність. Крім того, прокурор не довів, що встановлені під час розгляду питання про продовження запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризику або ризикам.

У зв`язку з вищенаведеним, суд приходить до висновку що суду не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, у разі не продовження відносно ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а тому суд вважає, що застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, а саме особистого зобов`язання, зможе забезпечити запобіганню ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Застосовуючи такий вид міри запобіжного заходу суд виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України щодо можливості обвинуваченого переховуватися від суду, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім цього, застосовуючи до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого додаткові обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України та зобов`язати останнього: прибувати до суду у визначений час, повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до останнього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 176-178, 183, 331, 370-372 КПК України, суд,
УХВАЛИВ:

Клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу задовольнити частково.

Змінити ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 міру запобіжного заходу з утримання під вартою на особисте зобов`язання.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 з-під варти з зали суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України та зобов`язати обвинуваченого: прибувати до суду у визначений час, повідомляти суд про зміну свого місця проживання та перебування.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у відповідності до ч. 2 ст. 179 КПК України в разі невиконання покладених на нього обов`язків до останнього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Копію ухвали направити начальнику державної установи «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)», для відома.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Вінницької місцевої прокуратури.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя: