ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/821/20 Справа № 202/3304/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2020 року Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,(в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі, матеріали кримінального провадження № 0000772, за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2020 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, стосовно
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:
Ухвалою слідчого судді від 04 червня 2020 року застосовано стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18 години 30 хвилин 30 липня 2020 року.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого за ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, що підтверджується доданими до клопотання слідчого матеріалами. Крім того слідчий суддя встановив наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, а також врахував, що дані про особу підозрюваного, який офіційно не працевлаштований, не одружений, на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей або інших не працездатних осіб не має, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, тому дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну поведінку останнього та застосував запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. При цьому слідчий суддя керуючись п.2 ч.4 ст. 183 КПК України не визначив розмір застави.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу слідчого судді та обрати його підзахисному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час за місцем проживання.
Свої вимоги захисник обґрунтовує тим, що рішення слідчого судді незаконне, оскільки підозра є необґрунтованою, так як не підтверджується доданими матеріалами, а встановленні ризики недоведеними, оскільки його підзахисний не буде переховуватися, так як розуміє, що нашкодить собі, а також останнього допитано і ОСОБА_7 надав показання щодо обставин події, тому інші ризики також є недоведеними. При цьому, захисник вказує, що ОСОБА_7 вину визнав та щиро розкаявся, має постійне місце реєстрації та проживання, позитивно характеризується. Захисник вважає, що прокурор під час розгляду клопотання не довів, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити запобіганню зазначеним в клопотанні ризикам, а також вказує, що слідчий суддя не розглядав питання про застосування альтернативного запобіжного заходу.
В апеляційному суді захисник ОСОБА_8 та підозрюваний ОСОБА_7 підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити.
Прокурор в апеляційному суді просив залишити без задоволення апеляційну скаргу.
Заслухавши головуючого суддю, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги, клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та додані до нього матеріали, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Висновки слідчого судді про обрання ОСОБА_7 міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційний суд вважає правильними.

Згідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжних заходів є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим, покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування чи/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Так, наданими до клопотання слідчого матеріалами підтверджується, що Індустріальним ВП Дніпровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, яке внесене до ЄРДР під № 0000772 від 02 червня 2020 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (а.с. 4)
Того ж дня, ОСОБА_7 було затримано в порядку ст. 208 КПК України(а.с.8-10), а на наступний день вручено повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України. (а.с.25-26)
Перевіряючи доводи захисника про необґрунтовану підозру стосовно ОСОБА_7 , то апеляційний суд вважає їх безпідставними та зважає на усталену практику Європейського суду з прав людини, де у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі "Нечипорук і Йонкало проти України", зазначено термін "обґрунтована підозра", який означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі "Мюррей проти Об`єднаного Королівства" від 28 жовтня 1994 року, "Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства" від 30 серпня 1990 року).
Слідчий суддя розглядаючи клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, встановив обґрунтованість підозри стосовно ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України, яка підтверджується наданими матеріалами, а саме: протоколами огляду місця події; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 та іншими матеріалами.
Апеляційний суд також вважає обґрунтованими висновки слідчого судді про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, впливати на потерпілого та свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні особливо тяжкому злочині, офіційно не працевлаштований, не одружений, на утримані малолітніх чи неповнолітніх дітей та інших непрацездатних осіб не має, що свідчить про відсутність стійких соціальних зв`язків, .
Оцінюючи вищевказані обставини, апеляційний суд також зважає на практику ЄСПЛ, що тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Слідчий суддя, оцінив всі обставини справи, у зв`язку з чим, дійшов до вірного висновку, що підстав для застосування стосовно ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу не має, так як він не зможе забезпечити запобіганню встановлених слідчим суддею ризиків. Застосований до підозрюваної запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам ст. 183 КПК України.
Стосовно доводів апеляційної скарги про позитивну характеристику та наявність місця реєстрації і проживання ОСОБА_7 , то апеляційний суд вважає, що вони також не дають підстав для застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу, за наявності обґрунтованої підозри та наявності ризиків.
Апеляційний суд вважає привальним рішення щодо не визначення застави ОСОБА_7 , оскільки це відповідає до п.2 ч.4 ст. 183 КПК України, тому доводи апеляційної скарги є безпідставними.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 , який діє в інтересах ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 04 червня 2020 року, якою застосовано стосовно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 18 години 30 хвилин 30 липня 2020 року залишити без змін.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4