Провадження №1кп/205/636/20
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2020 року Ленінський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді: ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

захисника адвоката ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Дніпро, кримінальне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за №0000867 від 25 жовтня 2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, освіта вища, одруженого, раніше не засудженого, працюючого директором ТОВ «Клуб Левел», проживаючого в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачений ОСОБА_6 , 24 жовтня 2019 року, близько 21 години 45 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем «Chevrolet Captiva», р/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , рухався в темний час доби, при увімкненому міському освітленні, по сухому дорожньому покриттю, зі швидкістю 39,9 км/год, в правій смузі проїзної частини пр.Івана Мазепи, зі сторони пр.Сергія Нігояна в напрямку вул.Київської, в м.Дніпро. Під час руху, обвинувачений ОСОБА_6 , грубо порушуючи п.1.3., 1.5., 2.3 (б), 12.3 Правил дорожнього руху України, які свідчать:
- п.1.3 «Учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно виконувати вимоги Правил дорожнього руху України, а також бути взаємно ввічливими»;

- п.1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальні збитки»;
- п.2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний»:
б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
- 12.3 «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди», не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя та здоров`я громадян, проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішохода потерпілого ОСОБА_8 , який перетинав проїзну частину пр.І.Мазепи в невстановленому місці та перебував у стані алкогольного сп`яніння, зліва направо по ходу руху автомобіля та якого він об`єктивно спроможний був виявити, заходів до своєчасного зменшення швидкості руху, аж до зупинки транспортного засобу не вжив, в результаті чого допустив наїзд передньою лівою частиною керованого ним автомобіля на потерпілого ОСОБА_8 . В результаті наїзду потерпілому ОСОБА_8 були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді сумісної тупої травми тіла з розвитком в посттравматичному періоді пост реанімаційної хвороби (зупинка серця 10.11.2019 року): відкритої черепно-мозкової травми, забою головного мозку 2-го ступеня з геморагічним вогнищем, забиття речовини головного мозку в тім`яній частині ліворуч, численних забійних ран в лобній та тім`яній області праворуч, забою обох легень з розвитком в посттравматичному періоді пневмонії та порушення зовнішнього дихання-трахеотомія, саден в проекції гребня клубової кістки праворуч та ліворуч, від яких настала його смерть.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою провину визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся і підтвердив суду, що 24 жовтня 2019 року, приблизно о 21 годині 45 хвилин, керуючи автомобілем «Chevrolet Captiva», р/н НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 , він рухався в правій смузі проїзної частини пр.Івана Мазепи в напрямку вул.Київської, зі швидкістю близько 40 км/год. Під час руху, в районі церкви, не доїжджаючи приблизно 25 м. до пішохідного переходу, він сконцентрував свою увагу на пішоходів, які знаходились на узбіччі з правої сторони, після чого відчув удар з лівої сторони. Зупинившись, він вийшов з автомобіля та побачив, що на дорозі лежить потерпілий ОСОБА_8 , на якого він, як він зрозумів, скоїв наїзд. В результаті наїзду, потерпілий ОСОБА_8 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких в подальшому помер у лікарні.
Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що 25 жовтня 2019 року, від співмешканки свого сина потерпілого ОСОБА_8 , їй стало відомо, що останнього збив автомобіль та він у важкому стані знаходиться у лікарні, де ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Крім того, потерпіла ОСОБА_5 пояснила суду, що весь час, поки її син перебував у лікарні, обвинувачений ОСОБА_6 надавав матеріальну допомогу на лікування, у зв`язку з чим вона не має будь-яких претензій до обвинуваченого та просить не карати його суворо.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_6 та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин; у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним допит свідків в судовому засіданні, а також дослідження письмових доказів та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, обмежився допитом обвинуваченого та потерпілої.

Таким чином, допитавши обвинуваченого та потерпілу, а також дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинуваченого за ч.2 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії тяжких злочинів, його ставлення до вчиненого діяння та його наслідків, зокрема визнання своєї вини в повному обсязі та повне відшкодування завданої шкоди, а також дані про особу обвинуваченого, який раніше не засуджений, під наглядом у лікаря-нарколога не перебуває, займається суспільно корисною працею, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, за місцем мешкання характеризується позитивно.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.

На підставі викладеного, з урахуванням наявності обставин, які пом`якшують покарання, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_6 , а також попередження нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у виді позбавлення волі, оскільки більш м`які види покарання не зможуть забезпечити досягнення його мети, а виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства.
При призначенні покарання суд також враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
З огляду на зазначене, враховуючі обставини вчинення кримінального правопорушення, наявність обставин, які пом`якшують покарання та щирого каяття останнього, позиції прокурора, який орієнтував суд на застосування до обвинуваченого положень ст.75 КК України та потерпілої ОСОБА_5 , яка просила призначити покарання, не пов`язане з позбавлення волі та не позбавляти права керування транспортним засобом, суд вважає, що наявні підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого без реального відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України і таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення і досягнення інших цілей покарання.
Крім того, з урахуванням обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: вихід потерпілого ОСОБА_8 , який перебував у стані алкогольного сп`яніння, на проїзну частину у невстановленому місці, а також особи обвинуваченого, який працює та має на утриманні двох неповнолітніх дітей, суд вважає можливим не призначати ОСОБА_6 додаткове покарання в вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, оскільки позбавлення такого права може поставити у скрутне матеріальне становище як самого обвинуваченого, так і членів його родини.
На підставі ст.122 ч.2, 124 ч.2 КПК України, з обвинуваченого ОСОБА_6 на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експертів у розмірі 1256,08 грн. та 3140,20 грн.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки, без позбавленням права керування транспортними засобами.
На підставі ст.75 КК України, ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного основного покарання з випробуванням, якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину.
Відповідно до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 - не обирати.

Стягнути з ОСОБА_6 в дохід держави витрати на залучення експерта при проведенні:
-судової експертизи технічного стану транспортного засобу №11/10.2/1154 від 18 листопада 2019 року в розмірі 1256 гривень 08 копійок;
-комплексної судової авто технічної та фототехнічної експертизи №11/6.1/10.1/1225/1226 від 18 листопада 2019 року в розмірі 3140 гривень 20 копійок.

Арешт на автомобіль «Chevrolet Captiva», реєстраційний номер НОМЕР_1 , накладений ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 28 жовтня 2019 року - скасувати.

Речові докази по справі: автомобіль «Chevrolet Captiva», реєстраційний номер НОМЕР_1 повернути ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1