справа №176/969/20
провадження №1-в/176/216/20
УХВАЛА

25 червня 2020 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовті Води в залі суду, під час дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції, під час трансляції із ДУ «Жовтоводська виправна колонія №26» подання ДУ «Жовтоводська виправна колонія №26», узгоджене заступником голови спостережної комісії, про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_3 ,

з участю учасників судового розгляду: прокурора П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , представника ДУ «Жовтоводська виправна колонія №26» ОСОБА_5 , засудженого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В :

Адміністрація державної установи «Жовтоводська виправна колонія (№26)», звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із поданням, узгодженим із спостережною комісією виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, про умовно-дострокове звільнення від покарання у виді позбавлення волі засудженого ОСОБА_3 .

Подання мотивоване тим, що засуджений ОСОБА_3 за час відбування покарання характеризується добре, за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці має 3 заохочення, стягнень немає, залучається до робіт з благоустрою установи та прилеглої до неї території, виконавчих листів немає.

Представник державної установи «Жовтоводська виправна колонія (№26)» ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав подання із зазначених в ньому підстав та просив суд його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував щодо задоволенні подання державної установи «Жовтоводська виправна колонія (№26)» щодо умовно дострокового звільнення засудженого ОСОБА_3 зазначивши, що засуджений не довів своєю сумлінною поведінкою та ставленням до праці свого виправлення, свої обовязки перекладає на інших засуджених, вважає дане подання передчасним.
Засуджений ОСОБА_3 , який приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, подання підтримав у повному обсязі із зазначених в ньому підстав та просив суд його задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали подання та особової справи засудженого ОСОБА_3 приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

За змістом п. 2 ч. 3 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона засуджена до позбавлення волі.

Із матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_3 судом встановлено, що останній є судимим: 1) вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 27 листопада 2015 року за ч.3 ст.185, ст.ст.75,76 КК України до покарання у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі з іспитовим строком на 2 роки, 2) вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 13 березня 2017 року за ч.3 ст.186, ч.1 ст.71 КК України до покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 крім іншого, відбуває покарання за вчинення умисного тяжкого злочину (ч.3 ст.186 КК України), на даний час відбув більше 2/3 строку покарання і має правові підставі для застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Станом на день розгляду подання невідбутий засудженим строк становить 1 рік 4 місяці 29 днів.

Згідно роз`яснень п.п. 2, 17 постанови №2 від 26 квітня 2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.

Критерієм сумлінної поведінки є неухильне дотримання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.

Із доданої до матеріалів подання характеристики засудженого ОСОБА_3 вбачається, що останній відбуває покарання в державній установі «Жовтоводська виправна колонія (№26)» починаючи з 16.06.2017 року. За час відбування покарання засуджений характеризується добре, має 3 заохочення, стягнень немає. Відповідно до ч.5 ст.118 КВК України активно залучається до праці з благоустрою територій та приміщень колонії, поліпшення житлово-побутових умов засуджених. До праці ставиться сумлінно, до виконання поставлених завдань ставиться відповідально, проявляє розумну ініціативу. Приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Духовне відродження». Провину у скоєному злочинні визнає, в заподіяному розкаюється.

Наявність 3 заохочень у засудженого підтверджується наданою суду довідкою про заохочення та стягнення, а також витягами з наказів державної установи «Жовтоводська виправна колонія (№26)» про заохочення засуджених, що маються в особовій справі засудженого ОСОБА_3 .

Вказані заохочення отримані засудженим 28 грудня 2017 року, 18 квітня 2018 року, 31 березня 2020 року, останнє з яких застосовано через значний проміжок часу після попереднього заохочення, що безпосередньо передувало розгляду питанню застосування відносно нього умовно-дострокового звільнення.
Водночас, суд вважає, що наявність у засудженого лише 3 заохочень за весь час відбування покарання, враховуючи те, що вчинений ним злочин відноситься до категорії тяжкого злочину, на теперішній час жодним чином не доводить досягнення ним виправлення, що є обов`язковою підставою для умовно-дострокового звільнення.
Крім того, як вбачається з особової справи засудженого, а саме характеристик засудженого від 27.06.2019 року, 02.01.2020 року та 19.03.2020 року, останній характеризується посередньо, не працевлаштований, до робіт з благоустрою відноситься безініціативно, перекладає їх виконання на інших засуджених, умисно уникає виконання робіт із самообслуговування, не бачить необхідності у самостійному їх виконанні.
Таким чином в березні 2020 року засуджений не проявляв ініціативи працювати, виконувати будь-які роботи, а вже в червні 2020 року своїм сумлінним ставленням до праці довів своє виправлення. Тобто за 3 місяці засуджений кардинально змінив своє ставлення до праці. Зазначені обставини є намаганням засудженого скорішого звільнення від відбування покарання, а не дійсного виправлення.
Отже, матеріали особової справи не відображають процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, зміст вищезазначених матеріалів не свідчить, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком Дзержинського міського суду Донецької області від 13 березня 2017 року .

Окрім того, як вбачається з витягу з протоколу №01 від 02.01.2020 року комісія по розгляду справ про переведення засуджених до ДСР відмовила засудженому ОСОБА_3 , як такому, що не стає на шлях виправлення.
Зазначений витяг з протоколу не ставить під сумніви такі висновки комісії, створеної адміністрацією установи, де засуджений відбуває покарання, оскільки лише адміністрація цієї установи систематично та безпосередньо спостерігає за процесом виправлення засудженого.
Також, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_3 раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності, які відносяться до категорії тяжких та звільнявся судом від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк.
Таким чином, ОСОБА_3 вже надавалась можливість досягти виправлення та стати законослухняним громадянином без перебуванням в умовах утримання під вартою.
Проте, зазначене не призвело до позитивних змін в його особистості й не створило в нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки у суспільстві. Перебуваючи на волі ОСОБА_3 продовжив свою злочинну діяльність та вчинив новий злочин у період іспитового строку.
Окрім того, матеріали особової справи не містять відомості щодо працевлаштування засудженого або наявності в засудженого бажання працевлаштуватися та отримувати заробіток, станом на теперішній час.

З огляду на наведене, у суду виникають сумніви щодо виправлення засудженого, що є необхідною умовою під час застосування умовно-дострокового звільнення, матеріали справи на засудженого не містять об`єктивних даних, які б давали безсумнівні підстави суду вважати, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
У зв`язку з цим, для того щоб дійти висновку, що засуджений дійсно став на досяг виправлення необхідний більш тривалий час.
Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення подання державної установи «Жовтоводська виправна колонія (№26)» про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_3 .
Керуючись ст.81 КК України, ст.ст.537, 539, ч.2 ст.376 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання ДУ «Жовтоводська виправна колонія №26», узгоджене заступником голови спостережної комісії, про умовно-дострокове звільнення від подальшого відбування покарання засудженого ОСОБА_3 - відмовити.

Ухвала суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів до Дніпровського апеляційного суду через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Повний текст ухвали проголошено 26.06.2020 року о 08-30 год.

Суддя