Справа № 644/ 3277 /19
№/п 1-кп/644/ 244 /20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2020 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_7 ,

захисника адвоката ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Харкові, обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000118 від 16.08.2018 року за обвинуваченням:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не працюючого, одруженого, з вищою освітою, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -
в с т а н о в и в:

26 квітня 2019 року до суду надійшов обвинувальний акт складений у кримінальному провадженні № 0000118 від 16.08.2018 року за обвинуваченням ОСОБА_9 , у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України. Ухвалою суду від 02 травня 2019 року призначено підготовче судове засідання.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні зазначила, що підстав для закриття, зупинення провадження немає. До обвинувального акту додані всі передбачені законом додатки, порушень вимог КПК України під час досудового розслідування не встановлено, у зв`язку з чим наявні підстави для призначення судового розгляду на підставі обвинувального акту.

Потерпілий та його представник підтримали думку прокурора.

Захисник просив обвинувальний акт повернути прокурору посилаючись на те, що обвинувальний акт та додані до нього документи ані за формою ані за змістом не відповідають вимогам КПК України, формулювання обвинувачення не відповідає фактичним обставинам, встановленим під час досудового розслідування. Крім того, досудове розслідування по кримінальному провадженню здійснював слідчий СВ Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області, нагляд за досудовим розслідуванням здійснював прокурор Немишлянського відділу Харківської місцевої прокуратури №3, судовий контроль також здійснювався слідчими суддями Фрунзенського районного суду м. Харкова. Незважаючи на те, що відповідно до обвинувального акту злочин було вчинено на території Індустріального району м. Харкова, на яку поширюється юрисдикція Індустріального ВП ГУ НП в Харківській області.

Суд, з`ясувавши думки учасників судового розгляду, дослідивши додані до обвинувального акта документи, вважає, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст.291 КПК України та підлягає поверненню прокурору для усунення порушень вимог КПК України.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про повернення обвинувального акта прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу. Вимоги до акту та додатків до нього, які повинні бути надіслані до суду, містяться у ст. 291 КПК України. Зокрема, там передбачено, що акт складається слідчим, після чого затверджується прокурором. Акт також може бути складений прокурором, якщо він не погодився з обвинувальним актом, що був складений слідчим.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.
Разом з обвинувальним актом суду надано наступні документи: реєстр матеріалів досудового розслідування, повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, розписка про отримання копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, складена процесуальним керівником за участю понятих, з якої вбачається, що обвинувачений 17 квітня 2019 року за місцем свого мешкання отримав копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, розписка про отримання копій обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, складена процесуальним керівником за участю понятих, з якої вбачається, що захиснику обвинуваченого адвокату ОСОБА_8 25 квітня 2019 року в приміщенні Червонозаводського районного суду м. Харкова вручено копію обвинувального акту та реєстру матеріалів досудового розслідування, протоколи від 17 квітня 2019 року та від 25 квітня 2019 року про вручення підозрюваному та його захиснику копій обвинувального акту та копій реєстру по даному кримінальному провадженню, а також два DVD-R диска на підтвердження факту отримання вказаних документів стороною захисту.

Згідно п. 9 ч. 2, ч. 3 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити дату та місце його складення та затвердження. Обвинувальний акт підписується слідчим та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.
Однак, як вбачається з обвинувального акту в ньому відсутня дата його затвердження прокурором, разом з цим кожний аркуш обвинувального акту містить чотири підписи, останній аркуш містить примітки щодо обставин вручення копій обвинувального акту стороні захисту, що є порушенням вказаних вимог Закону.
Крім того, згідно п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, обвинувальний акт має містити такі відомості: виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Частиною 1 ст. 91 КПК України передбачено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.
Формулювання обвинувачення повинно ґрунтуватися на обставинах, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб) злочину, форму вини, мотив і мету його вчинення, факти, які впливають на ступінь його тяжкості, тощо.
Правова кваліфікація дій особи повинна містити не тільки посилання на окрему статтю та її частину, а й точне формулювання, зокрема об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак.
Суд звертає увагу, що важливим є виклад саме фактичних обставин кримінального правопорушення, оскільки правильне їх відображення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків слідчого, але і для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист. Фабула обвинувачення є фактичною моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.
Відсутність в обвинувальному акті формулювання обвинувачення щодо особи унеможливлює якісний і повний її захист.
Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність, яке висунуте в порядку, встановленому цим кодексом.
Разом з цим ч. 1 ст. 337 КПК України передбачено, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в його межах, крім випадків, передбачених цією статтею.
Отже, розгляд справи без формулювання обвинувачення є неможливим, а винесене рішення буде вважатися незаконним.
Відповідно до ч. 3 ст. 374 КПК України у разі визнання особи виправданою або винуватою в мотивувальній частині вироку зазначається формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів, статті відповідного закону, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, адже правова норма кваліфікації має відповідати формулюванню обвинувачення.
Як зазначалося вище, обвинувальний акт - це процесуальне рішення, яким прокурор висуває особі обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування.
При цьому, за змістом п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, формулювання обвинувачення в обвинувальному акті викладається після викладу фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, та правової кваліфікації кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті Закону України про кримінальну відповідальність.
З аналізу цих вимог кримінального процесуального закону, формулювання обвинувачення, яке зазначається в обвинувальному акті повинно містити місце, час, спосіб вчинення та наслідки кримінального правопорушення, форму вини і мотиви кримінального правопорушення, а також вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

В обвинувальному акті вказано те, що під час досудового розслідування точну дату та час вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України встановити не виявилось можливим.
Однак, зі змісту висунутого обвинувачення вбачається, що між потерпілим ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_9 відбулися правовідносини, які регулюються ЦК України, а саме був укладений договір позики.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Врегулювання цивільно-правових відносин відноситься до цивільної юрисдикції.
Таким чином, фактично викладене формулювання обвинувачення в обвинувальному акті суперечить положенням та вимогам п. 5 ч. 1 ст. 291 КПК України, оскільки воно не є зрозумілим.

З обвинувального акту вбачається, що формулювання обвинувачення фактично зведено до посилання на правову кваліфікацію кримінального правопорушення без зазначення доведених даних про подію (час, місце, спосіб) злочину, форму вини, мотив і мету його вчинення, фактів, які впливають на ступінь його тяжкості, тощо.
Зазначене позбавить суд можливості роз`яснити обвинуваченому суть обвинувачення у відповідності до вимог ст. 348 КПК України та зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичним формулюванням.
Таким чином, відсутність належного викладення формулювання конкретного обвинувачення в обвинувальному акті, може істотно вплинути на права учасників кримінального провадження щодо забезпечення права на справедливий суд та порушення права на захист обвинуваченого.
Недотримання вказаних вимог закону при складанні обвинувального акту порушує засади кримінального провадження, зокрема принципу верховенства права та законності, які застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини; а також виключає можливість визначення судом меж пред`явленого обвинувачення та роз`яснення обвинуваченому суті обвинувачення до початку дослідження доказів у судовому засіданні.
Відповідно до ст. 337 КПК України, суд не вправі, за результатами судового розгляду, змінити обвинувачення на таке, що істотно відрізняється від пред`явленого, а також, не вправі за власною ініціативою в будь-який спосіб поставити питання про таку зміну обвинувачення. Недодержання судом зазначених вимог кримінально-процесуального закону, є порушенням права на захист.
Оскільки нормами КПК України, виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими є самостійною складовою обвинувального акту такий виклад не може бути тотожнім формулюванню обвинувачення, оскільки у такому випадку нівелюються вимоги, встановлені законодавцем до обвинувального акту.
Європейський суд з прав людини у справі «Абрамян проти Росії» від 09.10.2008 зазначив, що у тексті п.п. «а» п.3 ст.6 Конвенції вказано на необхідність приділяти особливу увагу роз`ясненню «обвинувачення» особі, стосовно якої порушено кримінальну справу. Деталі вчинення злочину можуть відігравати вирішальну роль під час розгляду кримінальної справи, оскільки саме з моменту доведення їх до відома підозрюваного він вважається офіційно письмово повідомленим про фактичні та юридичні підстави пред`явленого йому обвинувачення (рішення від 19.12.1989 у справі «Камасінскі проти Австрії»). Крім того, Європейський суд з прав людини у справі нагадує, що положення п.п. «а» п.3 ст.6 Конвенції необхідно аналізувати у світлі більш загальної норми про право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п.1 цієї статті. У кримінальній справі надання повної, детальної інформації щодо пред`явленого особі обвинувачення та, відповідно, про правову кваліфікацію, яку суд може дати відповідним фактам, є важливою передумовою забезпечення справедливого судового розгляду (рішення від 25.03.1999 у справі «Пелісьє та Сассі проти Франції»; рішення від 25.07.2000 у справі «Матточіа проти Італії»; рішення від 20.04.2006 у справі «І.Н. та інші проти Австрії»).
Відсутність висунутого та сформульованого, відповідно до вимог КПК, обвинувачення з врахуванням положень ч. 1 ст. 337 КПК України, унеможливлює ухвалення судового рішення судом та порушує право на захист ОСОБА_9 .
Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування законодавства, яке забезпечує право на захист в кримінальному судочинстві», від 24.10.2003 року, за №8, роз`яснено, що суди повинні вимагати від органів досудового слідства, щоб пред`явлене особі обвинувачення було конкретним за змістом. Зокрема, воно повинно містити дані про злочин, у вчиненні якого обвинувачується особа, час, місце та інші обставини його вчинення, наскільки вони відомі слідчому.
Вказаний принцип закріплений у ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, де зазначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має бути негайно й детально проінформований зрозумілою для нього мовою про характер і причини висунутого проти нього обвинувачення.
Крім цього, суд звертає увагу на наступне, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 291 КПК України, до обвинувального акту додається реєстр матеріалів досудового розслідування.
Відповідно до положень ст. 109 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування складається слідчим або прокурором і надсилається до суду разом з обвинувальним актом.
Реєстр матеріалів досудового розслідування повинен містити:
1) номер та найменування процесуальної дії, проведеної під час досудового розслідування, а також час її проведення;
2) реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування;
3) вид заходу забезпечення кримінального провадження, дату і строк його застосування.
Вказана норма є імперативною, а тому не передбачає можливості внесення даних з неповною інформацією про прийняті процесуальні рішення, номера й дати проваджень, осіб, які приймали рішення тощо.

Під час дослідження судом реєстру матеріалів досудового розслідування, доданого до обвинувального акту у даному кримінальному провадженні, встановлено, що зазначений реєстр не у повній мірі містить реквізити процесуальних рішень, прийнятих під час досудового розслідування, а саме: номерів судових справ, дат прийняття судом рішень за клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Разом з цим, доводи захисника з приводу порушення під час досудового розслідування вимог територіальної підслідності не заслуговують на увагу. З наданих матеріалів кримінального провадження вбачається, що процесуальне керівництво здійснювалося співробітниками Харківської місцевої прокуратури № 3 які в свою чергу повноважні здійснювати нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування, як слідчими СВ Немишлянського ВП ГУ НП в Харківській області, так і слідчими СВ Індустріального ВП ГУ НП в Харківській області.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 291, 314, 372, 392, КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000118 від 16 серпня 2018 року відносно ОСОБА_9 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України повернути прокурору Харківської місцевої прокуратури №3 Харківської області для усунення порушень зазначених в ухвалі.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3