У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.03.2020 м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ужгород, Закарпатської області, громадянина України, рома за національністю, із неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України у кримінальному провадженні №0000828, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.03. 2020 року, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_6 , звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотання погодженим прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Клопотання мотивоване тим, що 14 лютого 2020 року близько о 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись в приміщенні Закарпатскої областної клінічної лікарні імені А.Новака, розташованої по вулиці Капушанській, 22 у м. Ужгород, діючи умисно, з прямим умислом, спрямованим на незаконне заволодіння чужим майна та обернення його на свою користь, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, їх караність, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок викраденого чужого майна, діючи повторно, підійшовши по заду до потерпілої ОСОБА_7 , яка у той час рухалась по сходинкових східцях вказаної будівлі та розстебнувши рюкзак, відкрито викрав гаманець, в середині якого знаходились грошові кошти у сумі 200 гривень, банківська карта «Моно-банк», на рахунку якої знаходились грошові кошти у сумі 2000 гривень, та банківська карта «Приват банк», на рахунку якої знаходились грошові кошти у сумі 1000 гривень, чим самим завдав потерпілій матеріальну шкоду на загальну суму 3200 гривень.

08 березня 2020 року відомості про вчинене ОСОБА_8 кримінальне правопорушення (злочин), внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000828 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Крім цього, 18 березня 2020 року близько о 12 годині 50 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись в у м.Ужгород, по вул. Довженка, проходячи біля обмінника валют «Ідея Банк», діючи умисно, з прямим умислом, спрямованим на незаконне заволодіння чужим майна та обернення його на свою користь, усвідомлюючи протиправний характер свої здій, їх караність, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за рахунок викраденого чужого майна, діючи повторно, помітивши потерпілого ОСОБА_9 , який у той час знаходився біля обмінника та проводив валютні операції по обміну валют, підійшов по заду до потерпілого та з лівої зовнішньої кишені куртки, таємно викрав мобільний телефон потерпілого ОСОБА_9 марки «Sigma Х-treme PQ 24», чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на суму 12000 гривень.

18 березня 2020 року відомості про вчинене ОСОБА_4 кримінальне правопорушення (злочин), внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000961 за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України.

18 березня 2020 року матеріали досудових розслідувань, внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000828 від 08 березня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та за № 000961 від 18 березня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, об`єднані в одне провадження за № 0000828.

18 березня 2020 року ОСОБА_4 , у порядку передбаченому ст. 208 КПК України, затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

18 березня 2020 року ОСОБА_4 , раніше судимому вироком Хмельницького міськрайонного суду від 11.09.2014 року за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 185 КК України.

Причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 185 КК України, обґрунтовується наступними доказами:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке що готується) від ОСОБА_7 від 14 лютого 2020 року;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 18 березня 2020 року;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18 березня 2020 року за участі потерпілого ОСОБА_7 ;

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке що готується) від ОСОБА_9 від 18 березня 2020 року;

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 18 березня 2020 року;

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність наступних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема:

- п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України - підозрюваний ОСОБА_4 може ухилятися від органу досудового розслідування, суду оскільки має не зняту та не погашену, в порядку передбаченому чинним законодавством України, судимість, так як неодноразово раніше судимий та будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує за інкриміновані кримінальні правопорушення, з метою уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду;

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваний ОСОБА_4 офіційно не працевлаштований, не має постійного джерела доходу, неодноразово раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих кримінальних правопорушень (злочинів), має не зняту та не погашену в порядку, передбаченому чинним законодавством судимість, тому є підстави вважати, що без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_4 зможе вчиняти інші кримінальні правопорушення (злочини).

Ураховуючи викладені вище обставини, можна зробити висновок, що менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України та виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язків, оскільки є всі підстави вважати, що, не обравши підозрюваному ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою, останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчиняти інші кримінальні правопорушення (злочини).

Відповідно до ст. 178 КПК України у досудового розслідування у кримінальному провадженні встановлено наступне:

- зібрані у ході досудового розслідування докази є вагомими та підтверджують причетність ОСОБА_4 до вчинення ним інкримінованих йому кримінальних правопорушень (злочинів);

- тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він підозрюється є достатньою для обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою;

- вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_4 дозволяє йому перебувати під вартою в слідчому ізоляторі;

- підозрюваний ОСОБА_4 в місці його постійного проживання не має міцних соціальних зв`язків та утриманців;

- у підозрюваного ОСОБА_4 немає постійного місця роботи та джерел доходів;

- підозрюваний ОСОБА_4 має негативну репутацію, оскільки неодноразово раніше судимий, притягувався до кримінальної відповідальності та відбував покарання в місцях позбавлення волі;

- підозрюваний ОСОБА_4 неодноразово раніше судимий, останній раз вироком Хмельницького міськрайонного суду від 11.09.2014 за ч. 2 ст. 186 КК України до позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, кріт того, 29 лютого 2020 року до Ужгородського міськрайонного суду скеровано обвинувальні акти по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України;

Застосування до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки підозрюваного, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації, оскільки зважаючи на особу підозрюваного він не може самоорганізуватися для здійснення належного самоконтролю.

Не можливе і застосування до підозрюваного і запобіжного заходу у виді особистої поруки, оскільки на момент повідомлення про підозру ОСОБА_4 та звернення до слідчого судді із вказаним клопотанням до органу досудового розслідування не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру, про обрання підозрюваному саме такого запобіжного заходу.

Ураховуючи відсутність законних та постійних джерел заробітку у підозрюваного до нього не можливо застосувати запобіжний захід у виді застави.

Застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді домашнього арешту, навіть із застосуванням електронних засобів контролю та при забороні підозрюваному цілодобово залишати житло не зможе унеможливити вчинення останнім кримінальних правопорушень, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 , будучи неодноразово раніше судимим та притягнутим до кримінальної відповідальності, належних висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та знову вчинив корисливі кримінальні правопорушення (злочини).

Викладене вище унеможливлює застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Таким чином, слідчий вважає, що єдиним запобіжним заходом, який здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та унеможливить реалізацію вищевикладених ризиків є запобіжний захід у виді тримання під вартою, а тому звернувся до суду з відповідним клопотанням.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав подане слідчим клопотання та просив суд таке задовольнити.

Захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні проти клопотання слідчого заперечив, вказав, що його підзахисний жодним чином не має наміру впливати на свідків чи на перебіг досудового слідства. Можливість впливу, це тільки припущення, оскільки ОСОБА_4 має постійне місце проживання, а тому достатнім є обмежитись відносно нього домашнім арештом, тобто більш м`яким видом запобіжного заходу.
Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні проти клопотання заперечив, просив суд не обирати запобіжний захід у виді тримання під вартою та врахувати, що на утриманні він має малолітніх дітей, просив відпустити його під розписку.

Заслухавши думку прокурора про доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, доводи захисника та думку підозрюваного, перевіривши докази, якими обґрунтовується клопотання, слідчий суддя прийшов до висновку про задоволення клопотання з огляду на наступне.

У провадженні СВ Ужгородського ВП ГУНП в Закарпатській області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000828 від 08 березня 2020 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України.

Встановлено також, що 18 березня 2020 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186 та ч. 2 ст. 185 КК України.

Вказані злочини відповідно до ст. 12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів відповідно.

Відповідно до ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 194 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, її вік, стан здоров`я, розмір майнової шкоди, майновий стан, наявність родини та утриманців, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.

Матеріали кримінального провадження, на які вказав прокурор та слідчий у клопотанні, дають підстави вважати підозру ОСОБА_4 у вчиненні даного кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні вже під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, та з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді наявні підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 та ч.2 ст. 186 КК України.

Доводи сторони захисту про відсутність умислу в підозрюваного переховуватися від органів досудового слідства, а також впливати на свідків, не є підставою для відмови в обранні до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України взяття під варту, як запобіжний захід може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Так, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі строком до 5 років за ч. 2 ст. 185 КК України та до 6 років за ч. 2 ст. 186 КК України.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 слідчий суддя також врахував вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про основоположні права та свободи та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Слідчий суддя переконаний, що обрання відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, тяжкості покарання, яке йому загрожує у випадку визнання його винним, тобто визначеним КПК України конкретним підставам і меті запобіжного заходу.

Окрім наявної обґрунтованої підозри, застосований запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, а встановлені ризики є дійсними та триваючими, і вони виключають можливість обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 .

Дослідивши матеріали, слідчий суддя прийшов до переконання, що прокурором під час розгляду клопотання доведено наявність ризиків, передбачених п. п. 1,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів не можуть запобігти вказаним ризикам та дійшов висновку про наявність підстав для обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Частиною 5 статті 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя враховує як характер кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, так і дані про особу підозрюваного та переконаний, що застава в розмірі сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, передбаченому ч. 5 ст. 182 КПК України, в повній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, оскільки розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

У разі внесення застави, на ОСОБА_4 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 184, 186, 193-194, 196, 197, 202,309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Ужгород, Закарпатської області, громадянина України, рома за національністю, із неповною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого у АДРЕСА_1 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обчислювати з моменту його фактичного затримання, а саме з 19 год. 00 хв. 18 березня 2020 року по 19 год. 00 хв. 15 травня 2020 року.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладених на нього обов`язків, передбачених КПК України в розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 84 080 (вісімдесят чотири тисячі вісімдесят) гривень.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора або суду па їх першу вимогу;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Дата та час оголошення повного тексту ухвали 25 березня 2020 року 14 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1