У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши за матеріалами кримінальних проваджень апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на вирок Заводського районного суду м.Миколаєва від 11.11.2019 року, стосовно

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, українця, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, одруженого,офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:
- 09.07.2013 року Ленінським районним судом м.Миколаєва за ч.1 ст.309 КК України на 2 роки позбавлення волі;
- 26.03.2014 року Центральним районним судом м.Миколаєва за ч.ч.1, 2 ст.185, ст.70 КК України на 3 роки 6 місяців позбавлення волі;
- 09.04.2014 року Центральним районним судом м.Миколаєва за ч.3 ст.185, ч.4 ст.70 КК України на 4 роки позбавлення волі;
- 10.09.2014 року Заводським районним судом м.Миколаєва за ч.3 ст.185, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України на 4 роки 3 місяця позбавлення волі;
- 03.11.2014 року Центральним районним судом м.Миколаєва за ч.3 ст.185, ст.70 ч.4 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі;
- 21.05.2019 року Центральним районним судом м.Миколаєва за ч.ч.2,3 ст.185, ч.1 ст.70 КК України на 4 роки 6 місяців позбавлення волі,

-обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України.

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_7
обвинувачений ОСОБА_5
захисник ОСОБА_6

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок суду першої інстанції змінити та призначити йому більш м`яке покарання.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого просить вирок суду першої інстанції - змінити.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років,

На підставі ч.4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим за цим вироком та вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.05.2019 року, ОСОБА_5 остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Короткий зміст вироку.
Вироком суду ОСОБА_5 визнано винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання: за ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 роки, за ч.3 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.
На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом часткового складання призначених покарань - призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців.
На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю злочинів до призначеного покарання шляхом часткового складання покарання призначеного за вироком Центрального районного суду м. Миколаєва від 21.05.2019 року, остаточно призначено ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.
Строк відбуття покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту його затримання з 16.02.2019 року.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 1000 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_9 18499 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 2500 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_10 11298 грн 50 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_11 2500 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.
Вирішено питання стосовно речових доказів.

Узагальнені доводи апеляційних скарг.
В апеляційній скарзі обвинувачений вказує, що призначене йому покарання не відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, за своїм розміром є явно несправедливим та суворим.

ОСОБА_5 зазначає, що суд першої інстанції при призначенні покарання не достатньо врахував наявність пом`якшуючих покарання обставин, а саме повне визнання ним вини, щире каяття та активне сприяння слідству.

Крім того, вказує про наявність в нього тяжких захворювань.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого не оспорюючи фактичних обставин інкримінованих обвинуваченому злочинів та кваліфікації його дій, вважає, що вирок суду підлягає зміні, оскільки, на його думку, судом неправильно застосовано закон України про кримінальну відповідальність в частині незастосування закону, який підлягав застосуванню та призначено покарання, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, оскільки таке покарання за своїм розміром є явно несправедливим через його суворість.

Встановивши у вироку наявність обставин, що пом`якшують покарання ОСОБА_5 та відсутність обставин, що його обтяжують, з урахуванням відношення обвинуваченого до вчинення ним злочинів, його віку та стану здоров`я, враховуючи, що ОСОБА_5 страждає на туберкульоз, позитивно характеризується за місцем проживання, суд мав би застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, а не їх часткове складання.

Захисник вказує, що судом призначене обвинуваченому покарання було частково складено, без належного вмотивування саме застосування такого принципу призначення покарання за сукупністю злочинів.

Тому, він вважає, що зазначене призвело до незастосування судом першої інстанції принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим, тобто кримінального закону, передбаченого ч.1 та ч.4 ст.70 КК України і як наслідок ОСОБА_5 було призначено занадто суворе покарання, що за своїм розміром не відповідає особі обвинуваченого.

Обставини встановлені судом першої інстанції.
Судом першої інстанції встановлено, що в період часу з 20.07.2018 року по 27.07.2018 року ОСОБА_5 перебував за адресою АДРЕСА_3 , скориставшись тимчасовою відсутністю уваги з боку потерпілого та інших осіб, шляхом зламу, невстановленим у ході досудового розслідування предметом, відчинив двері та проник до офісного приміщення №301, звідки таємно повторно викрав майно, що належить потерпілому ОСОБА_12 , а саме провід ШВВП в кількості 20 м, вартістю 18 грн за один метр, на загальну суму 360 грн.
Після чого, утримуючи викрадене майно при собі, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим з спричинивши потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду у розмірі 360 грн.
Крім цього, 06.09.2018 року в період часу з 16-00 год. по 17-00 год., ОСОБА_5 , знаходячись у приміщенні прохідної ПАТ «Укртелеком» за адресою вул.Чкалова, 167 у м.Миколаєві, шляхом вільного доступу, таємно повторно викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_13 , а саме мобільний телефон марки «Lenovo С-2» вартістю 2300 грн.
Після чого, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_5 , з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_13 , матеріальну шкоду у розмірі 2300 грн.
Крім цього, 09.09.2018 року близько 10-30 год. ОСОБА_5 знаходився у приміщенні Миколаївського коледжу транспортної інфраструктури за адресою вул. Пушкінська, 71 у м.Миколаєві. Він проник до офісного приміщення № 401, звідки викрав майно, що належить потерпілому ОСОБА_9 , а саме: ноутбук марки «Asus F 556UQ-1204D» вартістю 18499 грн.
Після чого, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_9 , матеріальну шкоду у розмірі 18499 грн.
Крім цього, у період з 22.09.2018 року по 24.09.2018 року ОСОБА_5 , знаходячись у приміщенні кабінету лабораторії «Миколаївського обласного Центру науково - технічної творчості учнів» за адресою пров.Кур`єрський, 5 у м.Миколаєві, викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_8 , а саме грошові кошти у розмірі 1000 грн.
Після чого, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_5 , з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_8 , матеріальну шкоду у розмірі 1000 грн.
Крім цього, 26.10.2018 року у період часу з 13-50 год. до 15-00 год., ОСОБА_5 , перебуваючи у чоловічій роздягальні навчального корпусу Національного університету кораблебудування ім.Адмірала Макарова за адресою пр. Центральний, 3 у м.Миколаєві, викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_14 , а саме мобільний телефон «Xiaomi Redmi 5 Plus» вартістю 3000 грн.
Після чого, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_14 , матеріальну шкоду у розмірі 3000 грн.
Крім цього, 30.10.2018 року, в період часу з 12-10 год. по 12-30 год., ОСОБА_5 знаходився у приміщенні Комунального виробничого підприємства по організації харчування в навчальних закладах за адресою вул. Генерала Карпенко, 49 у м.Миколаєві. Він шляхом ривку, відчинив двері та проник до приміщення кабінету, розташованого на третьому поверсі, звідки викрав майно, що належить потерпілій ОСОБА_15 , а саме мобільний телефон марки Samsung Galaxy J7 вартістю 2700 грн.
Після чого, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_15 , матеріальну шкоду у розмірі 2700 грн.
Крім того, 15.12.2018 року в період часу з 13-00 год. до 14-00 год. ОСОБА_5 , знаходячись у приміщенні кабінету №11.318 на третьому поверсі 11 корпусу МНУ ім. В.О. Сухомлинського за адресою вул. Бузника, 5 у м.Миколаєві, викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_16 , а саме ноутбук марки «ASUS» чорного кольору моделі «X552CL», вартістю 3000 грн.
Після чого, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_5 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_16 матеріальну шкоду у розмірі 3000 грн.
Крім цього, 10.01.2019 року у період часу з 08-00 год. до 10-20 год., ОСОБА_5 , знаходячись в приміщенні ППКП «Швидкість», за адресою вул. Декабристів, 41 у м.Миколаєві, викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_10 , а саме планшет марки «SAMSUNG» вартістю 11000 грн. та флеш-накопичувавач марки «SAMSUNG» вартістю 299,50 грн.
Після чого, утримуючи викрадене майно при собі ОСОБА_5 , з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_10 , матеріальну шкоду у розмірі 11299 грн. 50 коп.
Крім цього, 20.01.2019 року у період часу з 14-30 год. до 18-30 год., ОСОБА_5 , знаходячись у спортивній залі МНУ ім. В.О.Сухомлинського за адресою вул. Морехідна, 2/12 у м.Миколаєві, викрав майно, яке належить потерпілій ОСОБА_17 , а саме мобільний телефон марки «Prestigio» білого кольору вартістю 350 грн та грошові кошти у розмірі 60 грн, які знаходилися у гаманці, який для потерпілої матеріальної цінності не представляє.
Після чого, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілій ОСОБА_17 , матеріальну шкоду у розмірі 410 грн.
Крім того, 02.02.2019 року в період часу з 08-30 год. по 09-00 год., ОСОБА_5 , знаходячись за адресою АДРЕСА_4 , шляхом зламу, заздалегідь підготовленим, невстановленим у ході досудового розслідування предметом, відчинив двері та проник до офісного приміщення № 211, звідки таємно, повторно викрав майно, що належить потерпілому ОСОБА_18 , а саме ноутбук марки «Acer» чорного кольору, вартістю 3500 грн.
Після чого, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_18 , матеріальну шкоду у розмірі 3500 грн.
Крім того, 12.02.2019 року в період часу з 16-00 год. до 16-20 год., ОСОБА_5 , перебуваючи у складському приміщенні ФОП ОСОБА_19 за адресою АДРЕСА_5 , викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_19 , а саме мобільний телефон марки «Meizu MX 5» чорного кольору вартістю 2 500 грн.
Після чого, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_19 , матеріальну шкоду у розмірі 2500 грн.
Крім того, 13.02.2019 року в період часу з 15-35 год. до 15-45 год., ОСОБА_5 знаходячись у кабінеті №23 приміщенні ЦПМСД № 3 за адресою вул.Шосейна, 128 у м.Миколаєві, викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_11 , а саме: ноутбук марки «ASUS» чорного кольору, вартістю 2500 грн.
Після чого, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_5 з місця скоєння кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_11 , матеріальну шкоду у розмірі 2500 грн.
Крім того 16.02.2019 року в період часу з 08-00 год. до 08-30 год., ОСОБА_5 знаходячись у офісного приміщення ТОВ «Дикий сад» за адресою вул. Морехідна, 2-А у м.Миколаєві, з ящику комп`ютерного столу викрав майно, яке належить потерпілому ОСОБА_20 , а саме: мобільний телефон марки «Nomi» моделі «4510», вартістю 600 грн.
Після чого, утримуючи викрадене майно при собі, ОСОБА_5 з місця скоєння злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, тим самим спричинивши потерпілому ОСОБА_20 , матеріальну шкоду у розмірі 600 грн.
Дії обвинуваченого ОСОБА_5 судом кваліфіковані за ч.2 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна вчинене повторно та за ч.3 ст.185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у інше приміщення.

Обставини встановлені судом апеляційної інстанції.
Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку доводів апеляційних скарг, думку прокурора, який вважав вирок законним та обґрунтованим, вивчивши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційних скарг в їх межах, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Висновок суду, щодо доведеності винуватості ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, за які його засуджено за обставин наведених у вироку, підтверджений зібраними у справі доказами, яким суд першої інстанції дав належну правову оцінку і обґрунтовано дійшов до висновку про його винність у вчиненні цих злочинів.

Всі обставини справи були детально розглянуті та досліджені судом першої інстанції, що підтверджується наведеними та належно оціненими у вироку доказами про вчинення злочинів обвинуваченим.

Кваліфікація судом першої інстанції дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч.2 ст. 185 та ч.3 ст.185 КК України є вірною і апелянтом не оспорюється, а тому, відповідно до положень ст. 404 КПК України, вирок в цій частині апеляційним судом не переглядається.

Що стосується доводів апеляційних скарг обвинуваченого та захисника про невідповідність призначеного судом першої інстанції покарання тяжкості вчинених ОСОБА_5 кримінальних правопорушень та його особі, то апеляційний суд вважає їх неприйнятними.

Суд першої інстанції, призначаючи обвинуваченому покарання, у відповідності до вимог ст.ст.65-67 КК України врахував тяжкість вчинених ним злочинів, які відповідно до ст.12 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий за вчинення аналогічних корисливих злочинів проти власності, за місцем проживання характеризується негативно, перебуває на обліку У Миколаївському обласному наркологічному диспансері з діагнозом РПП внаслідок вживання опіоїдів з синдромом залежності, обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття та відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про те, що мета покарання, визначена ч.ч.2, 3 ст.50 КК України, може бути досягнута лише при призначенні ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі, належним чином вмотивувавши таке рішення у вироку.

Таке покарання, на думку апеляційного суду, відповідає тяжкості вчинених ОСОБА_5 злочинів, даних про особу обвинуваченого, та буде необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. З урахуванням цього, підстав вважати призначене обвинуваченому покарання таким, що не відповідає вимогам кримінального законодавства та є надто суровим апеляційний суд не вбачає.

Посилання апелянта на те, що він повністю визнав свою вину та щиро розкаявся, наявність в нього тяжких хвороб, як на підстави для пом`якшення призначеного йому судом першої інстанції покарання, є неприйнятним, оскільки, вказані обставини враховані судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому.

З урахуванням даних про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних корисливих злочинів, характеризується негативно, вчинив тринадцять епізодів злочинів, за які він притягується до кримінальної відповідальності за цим кримінальним провадженням, що свідчить про його антисоціальну поведінку та стійке небажання стати на шлях виправлення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про призначення ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій статей закону за якими його засуджено та застосував принцип часткового складання призначених покарань за сукупністю злочинів при застосуванні положень ч.1 та ч.4 ст. 70 КК України.

При цьому, судом першої інстанції у відповідності до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року №7 при призначенні покарання додержано вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, за принципом законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначено обвинуваченому необхідне і достатнє для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

За такого доводи, зазначені в апеляційній скарзі захисника щодо неправильного застосування судом першої інстанції принципу призначення обвинуваченому покарання за сукупністю злочинів, не заслуговують на увагу. На думку апеляційного суду, судом першої інстанції при призначенні покарання вірно застосовані норми ч.ч.1,4 ст.70 КК України щодо принципу часткового складання покарань ОСОБА_5 за сукупністю злочинів.

З огляду на наведене та відсутністю підстав для зміни вироку, передбачених ст.409 КПК України, з наведених апелянтами мотивів, апеляційний суд не вбачає підстав для пом`якшення призначеного судом покарання та застосування принципу поглинання менш суворого покарання більш суворим, у зв`язку з чим апеляційні скарги обвинуваченого та його захисника слід залишити без задоволення.

Керуючись ст..ст. 376, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Вирок Заводського районного суду м. Миколаєва від 11.11.2019 року, відносно ОСОБА_5 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Головуючий:

Судді: