Справа № 333/4477/17
Провадження № 1-кп/333/268/20
УХВАЛА
01 червня 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурорів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 , обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника ОСОБА_8 , обвинуваченого ОСОБА_9 та його захисника ОСОБА_10 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя питання щодо призначення до судового розгляду, а також клопотання учасників провадження у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

16.12.2019 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із Запорізького апеляційного суду надійшов обвинувальний акт відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186 КК України.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями головуючим по вказаному кримінальному провадженню обрано суддю ОСОБА_1

24.12.2019 року у підготовчому судовому засіданні судом було прийнято рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 по 22.02.2020 року та прийнято рішення про відкладення розгляду справи, так як захисник останнього ОСОБА_6 не зміг з`явитися до суду, тому суд залучав для вирішення клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою через Регіональний центр з надання безоплатної вторинної допомоги, тобто на одну процесуальну дію, захисника ОСОБА_11

04.02.2020 року підготовче судове засідання було вирішено відкласти у зв`язку з тим, що одна з потерпілих ОСОБА_12 не була належним чином повідомлена про місце, дату та час проведення підготовчого судового засідання, тобто остання не отримала судову повістку, а номер мобільного телефону її не відповідав.

20.02.2019 року у підготовчому судовому засіданні судом було прийнято рішення про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_5 по 19.04.2020 року та вирішено відкласти розгляд справи, так як захисник обвинуваченого ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_10 не з`явився до суду у зв`язку з участю в іншому судовому процесі, тому суд залучав для вирішення клопотання прокурора щодо продовження строку тримання під вартою через Регіональний центр з надання безоплатної вторинної допомоги, тобто на одну процесуальну дію, захисника ОСОБА_8

17.03.2020 року судове засідання не відбулося через неявку прокурора ОСОБА_3 , який до суду надав заяву із клопотанням відкласти розгляд справи на іншу дату через спалах гострої респіраторної хвороби COVID-19 та введення додаткових обмежувальних заходів на території м. Запоріжжя. Ухвалою суду від 17.03.2020 року були задоволені клопотання обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_9 щодо проведення судових засідань у режимі відеоконференції з приміщення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області.

23.03.2020 року судове засідання не відбулося через неможливість його проведення у режимі відеоконференції з приміщення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області, так як у вказаному суді у цей час слухалася інша справа.

30.03.2020 року судове засідання не відбулося через неявку у судове засідання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , який надав до суду заяву щодо відкладення розгляду справи до моменту закінчення карантинних заходів на території м. Запоріжжя.

13.04.2020 року обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_9 через скасуванням усіх міжміських рейсів автомобільного та залізничного транспорту та відсутності свого приватного транспорту не змогли прибути у судове засідання. Враховуючи відсутність можливості провести судове засідання за допомогою відеоконференції та фізичну відсутність вказаних обвинувачених, суд вирішив розглянути лише питання доцільності продовження ОСОБА_5 строку запобіжного заходу. Ухвалою суду від 13.04.2020 року клопотання прокурора було частково задоволено та ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою по 13.05.2020 року (включно).

27.04.2020 року судове засідання не відбулося через неявку у судове засідання захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 , який надав до суду заяву щодо відкладення розгляду справи у зв`язку з карантинними заходами в Україні.

12.05.2020 року у судове засідання захисник обвинуваченого ОСОБА_6 не з`явився до суду та надав заяву, в якій просив суд відкласти розгляд кримінального провадження або призначити на окрему процесуальну дію захисника через Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги, враховуючи, що він не зможе прийняти участь, так як захищає права та інтереси ОСОБА_5 у Запорізькому апеляційному суді при розгляді апеляційної скарги останнього на ухвалу суду першої інстанції від 13.04.2020 року. Суд ухвалою призначив захисника ОСОБА_5 для окремої процесуальної дії розгляду питання доцільності продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_9 через скасуванням усіх міжміських рейсів автомобільного та залізничного транспорту та відсутності свого приватного транспорту не змогли прибути у судове засідання. Враховуючи відсутність можливості провести судове засідання за допомогою відеоконференції, так як відеоконференції не проводилися судами м. Маріуполя через карантинні заходи, та фізичну відсутність вказаних обвинувачених, суд вирішив розглянути лише питання доцільності продовження ОСОБА_5 строку запобіжного заходу. Ухвалою суду від 13.04.2020 року клопотання прокурора було частково задоволено та ОСОБА_5 продовжено строк тримання під вартою по 12.06.2020 року.

01.06.2020 року у судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про призначення та проведення судового розгляду на підставі обвинувального акту відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 у відкритому судовому засіданні, суддею одноособово за участю обвинувачених, їх захисників та потерпілих. При цьому зазначив, що відсутні будь-які підстави для повернення обвинувального акту прокурору. Щодо неявки потерпілої ОСОБА_13 вказав, що ним здійснювалися усі можливі заходи щодо повідомлення її про судове засідання. Виїзд за місцем її проживання також позитивних результатів не дав, так як двері квартири, зазначеної в адресі проживання ОСОБА_13 ніхто не відкрив, телефонний зв`язок з потерпілої на даний час відсутній. За вказаних обставин, враховуючи, що суд постійно направляв повістки на адресу вказаної потерпілої, вважає за можливе провести підготовче судове засідання без участі потерпілої ОСОБА_13 . Потерпіла ОСОБА_12 направила до суду заяву, в якій просила провести судовий розгляд без її участі.

Прокурор ОСОБА_4 повністю підтримала клопотання та думку прокурора ОСОБА_3 , щодо можливості проведення судового засідання без участі потерпілої ОСОБА_13 .

Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_7 і ОСОБА_9 та їх захисники: ОСОБА_6 , ОСОБА_8 і ОСОБА_10 не заперечували проти призначення судового розгляду та проведеня підготовчого судового засідання без участі потерпілої ОСОБА_13 .

Від потерпілих ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 і ОСОБА_16 надійшли заяви про проведення підготовчого судового засідання без їх участі.

Враховуючи, що ОСОБА_13 належним чином повідомлялася (на 30.03.2020 року, 27.04.2020 року, 12.05.2020 року, 01.06.2020 року) про дати, час та місце проведення підготовчого засідання, про що свідчать повістки, направлені рекомендованими повідомленнями останній на адресу, зазначеній у обвинувальному акті, потерпілій достеменно відомо, що кримінальне провадження, де вона є потерпілою перебуває на розгляду у Комунарському районному суді м. Запоріжжя, дати судових засідань публікуються у мережі Інтернет на веб-сторінці сайту «Судова влада України», тому вважаю, що суд має право провести підготовче судове засідання без участі потерпілої ОСОБА_13 . Крім того, суд враховує, що у даному кримінальному провадженні обвинувачений ОСОБА_5 перебуває під вартою з 18.07.2017 року.

Крім того, під час підготовчого судового засідання від учасників процесу надійшли наступні клопотання: від обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу, надання дозволу перебувати йому під час судового засідання поза межами скляної кабіни, викликати та допитати свідками осіб (понятих), які були присутні під час його затримання у порядку ст.208 КПК України; від обвинуваченого ОСОБА_7 про скасування застави як запобіжного заходу.

Обґрунтовуючи клопотання про зміну запобіжного на особисте зобов`язання, ОСОБА_5 зазначив, що він вже три роки перебуває під вартою. Тривалий розгляд його справи (навіть у разі визнання його винуватим) не дає йому можливості на умовно-дострокове звільнення. На цей час, при перебуванні у слідчому ізоляторі, він обмежений у часі прогулянок, побачень із рідними. Він одружений, має на утриманні чотирьох дітей, має постійне місце мешкання у м. Маріуполі, на цей час є можливість влаштуватися на роботу. Тому, особисте зобов`язання, на яке можливо змінити тримання під вартою, надасть можливість працювати, отримувати постійний дохід, забезпечувати свою сім`ю. Враховуючи вказані обставини, просить суд замінити йому запобіжний захід на особисте зобов`язання.

Захисник ОСОБА_6 , обвинувачені ОСОБА_7 і ОСОБА_9 та їх захисники ОСОБА_8 і ОСОБА_10 не заперечували проти зміни запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 .

Суд, розглянувши вказане клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 , вважає за необхідне залишити його без розгляду, виходячи з такого.

Відповідно до ч.5 ст.201 КПК України суд має право залишити без розгляду клопотання про зміну запобіжного заходу, подане раніше тридцяти днів з дня постановлення попередньої ухвали про застосування, зміну або відмову у зміні запобіжного заходу, якщо у ньому не зазначені нові обставини, які не розглядалися судом.

12.05.2020 року у судовому засіданні розглядалося клопотання про продовження строку запобіжного заходу ОСОБА_5 на два місяці та клопотання останнього про зміну запобіжного заходу та особисте зобов`язання. Ухвалою суду було частково задоволено клопотання прокурора та відмовлено у клопотанні обвинуваченого ОСОБА_5 .

Таким чином, з моменту відмови у зміні запобіжного заходу ОСОБА_5 пройшло не більше тридцяти днів, у клопотанні останнього не зазначені нові обставини, які не розглядалися судом 12.05.2020 року, тому суд приймає рішення залишити вказане клопотання обвинуваченого без розгляду.

Обґрунтовуючи своє клопотання можливість перебування під час судових засідань поза межами скляної кабіни, ОСОБА_5 зазначив, що відповідно рішень Європейського суду з прав людини тримання обвинуваченого у залі засідань у металевій клітці, скляній кабіні є порушенням вимог ст.ст. 3,6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо заборони катування та права на справедливий суд. Перебуваючи під час судових засідань у скляній кабіні він не у повному обсязі отримує правову допомогу від свого захисника.

Прокурор ОСОБА_3 заперечував проти задоволення цього клопотання ОСОБА_5 , зазначивши, що обвинувачений повною мірою отримує захист у даному кримінальному провадженні. У кожному судовому засіданні він має змогу спілкуватися зі своїм захисником до судового засідання та у його перерві. ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні тяжких злочинах, тому рішення суду повинно забезпечувати не тільки захист прав та інтересів обвинувачених, але і інших учасників провадження, у т.ч. потерпілих, які також будуть знаходитися у залі суду. Прокурор ОСОБА_4 повністю підтримала думку ОСОБА_3 .

Захисник ОСОБА_6 , обвинувачені ОСОБА_7 і ОСОБА_9 та їх захисники ОСОБА_8 і ОСОБА_10 не заперечували проти перебування обвинуваченого ОСОБА_5 поза межами скляної кабінки під час судових засідань у даному кримінальному провадженні.

Суд, розглянувши вказане клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 , дійшов до такого.

Згідно з положеннями ст.318 КПК України судове засідання відбувається у спеціально обладнаному приміщенні залі судових засідань.

Відповідно до ч.2 ст. 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

До ОСОБА_5 , який обвинувачується у скоєнні тяжких злочинів у даному кримінальному провадженні, судом застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк дії якого продовжено відповідною ухвалою до 12.06.2020 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою завжди пов`язаний з обмеженням основних прав та свобод людини та громадянина, гарантованих Конституцією України, Загальною декларацією прав людини, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, серед яких свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, недоторканість особи.

Згідно до п.11 Інструкції з організації конвоювання та тримання в судах обвинувачених (підсудних), засуджених за вимогою судів, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства юстиції України, Верховного Суду України, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Державної судової адміністрації України, Генеральної прокуратури України від 26.05.2015 року №613/785/5/30/29/67/68, у залі судового засідання місце для тримання обвинувачених (підсудних), засуджених обладнується загородженнями відповідно до вимог ДБН.

Відповідно вимог п.3.16 наказу МВС від 20.01.2005 року №60 дск, з урахуванням подальших змін, у залі судового засідання підсудні (обвинувачені) особи розміщуються за стаціонарним металевим загородженням або загородженням з органічного скла на лавах.

Наведене свідчить, що забезпечення вимог щодо конвоювання та місця перебування в залі судового засідання обвинувачених, до яких застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, здійснюється відповідними підрозділами органів МВС, що відносяться до органів виконавчої, а не судової влади.

Згідно відповіді командира конвойної служби ОСОБА_17 від 11.02.2020 року відсутня можливість та умови для тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під час судових засідань поза межами спеціально обладнаного загородження зі скла чи органічного скла поряд із захисником у присутності осіб, що здійснюють його конвоювання. Відповідно до вимог наказу МВС від 20.01.2005 року №60 дск особи, які обвинувачуються у скоєнні тяжких та особливо тяжких злочинів вимагають підвищених заходів безпеки при їх охороні та конвоюванні.

Суд, під час розгляду клопотання ОСОБА_5 враховує, правову позицію Верховного Суду при розгляді аналогічного клопотання сторони захисту у справі №243/885/19 (провадження №51-442впс19) яким було постановлено ухвалу від 25 лютого 2019 року з урахуванням практики Європейського суду з прав людини та з відповідним посиланням саме на рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ярослав Бєлоусов проти Росії» від 04 жовтня 2016 року, «Марія Альохіна проти Росії» від 17 липня 2018 року, при цьому в заявленому клопотанні захисту було відмовлено.

Також, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини у рішенні по справі «Рамішвілі та Кохреїдзе проти Грузії», згідно якої безпека в залі є умовою справедливого судового розгляду.

Судовий розгляд у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_5 проводиться у залі судових засідань, що обладнана скляною кабіною. Вид і форма скляної кабіни є такою, що дозволяє обвинуваченому безперешкодно спілкуватись із захисниками та отримувати правову допомогу безпосередньо у судовому засіданні, передавати документи. Жодного разу судом не було зафіксовано факту перешкоджання можливості спілкування обвинуваченого із захисником з боку працівників конвойної служби.

У зв`язку з наведеним, суд вважає, що перебування обвинуваченого у межах скляної кабіни під час судового розгляду не порушує його право на захист та не впливає негативно на справедливість судового розгляду. Вважаємо, що також не порушені вимоги і ст.11 КПК України щодо забезпечення поваги до людської гідності, прав і свобод кожної особи.

Отже, враховуючи вимоги Інструкції з організації конвоювання та тримання в судах обвинувачених (підсудних), засуджених за вимогою судів, затвердженої вищезазначеним спільним наказом від 26.05.2015 року та інструкції з організації конвоювання затриманих і взятих під варту осіб у органах внутрішніх справ, затвердженої наказом МВС від 20.01.2005 року №60 дск, суд дійшов до висновку, що перебування обвинуваченого на лаві в спеціально обладнаному місці в залі судових засідань є необхідним та пропорційним заходом безпеки, відповідає вимогам закону, не порушує його право на захист, а також не впливає негативно на справедливість судового розгляду.

За таких обставин, клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про надання дозволу суду на його перебування поза межами скляної кабіни поряд із захисником під час судового засідання, не підлягає задоволенню.

Обґрунтовуючи клопотання про необхідність допитати як свідків осіб, що приймали участь як поняті під час затримання ОСОБА_5 у порядку ст.208 КПК України, останній вказав, що під час його затримання працівниками поліції був здійснений огляд речей, однак у нього нічого не вилучалось. Золотий ланцюжок був вилучений працівниками поліції з його речей на наступний день, у відділі поліції. Саме при затриманні він звернув увагу понятих про результати огляду і прохав, щоб поняті запам`ятали цей факт. У зв`язку з вказаними протиріччями, ОСОБА_5 просить допитати понятих як свідків у даному кримінальному провадженні.

Захисник ОСОБА_6 , обвинувачені ОСОБА_7 і ОСОБА_9 та захисник ОСОБА_8 підтримали це клопотання.

Прокурори заперечували проти задоволення клопотання ОСОБА_5 з цього приводу, зазначивши, що воно є передчасним. Також, думку щодо його передчасності висловив і захисник ОСОБА_10 .

Суд, розглянувши клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 щодо виклику та допиту як свідків понятих, вважає його передчасним, враховуючи наступне.

Дійсно, відповідно до п.4 ч.2 ст.315 КПК України з метою підготовки до судового розгляду суд розглядає клопотання учасників судового провадження про здійснення судового виклику певних осіб до суду для допиту.

Водночас, під час судового розгляду, після оголошення обвинувачення головуючий встановлює особу обвинуваченого, роз`яснює суть обвинувачення і запитує, чи зрозуміле воно йому, чи визнає він себе винним і чи бажає давати показання. Після виконання вказаних дій, головуючи з`ясовує думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та про порядок їх дослідження.

Тому, у разі встановлення повного порядку дослідження доказів, у т.ч. речових доказів, вилучених під час затримання ОСОБА_5 , суд буде встановлювати порядок їх отримання, і у разі певних заперечень з цього приводу у обвинуваченого буде можливість заявити клопотання про виклик до суду та допит як свідків осіб, що були понятими під час затримання ОСОБА_5 у порядку ст.208 КПК України. Таким чином, суд вважає за необхідне це клопотання обвинуваченого розглянути під час визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження.

Обґрунтовуючи своє клопотання про повернення застави, обвинувачений ОСОБА_7 вказав, що після зміни запобіжного заходу з тримання під вартою на заставу він жодного разу не порушив свої процесуальні обов`язки. Водночас, на цей час у нього склалася тяжка матеріальна ситуація, так як його батько отримав травму і на лікування необхідні значні грошові кошти. Крім того, у нього народилася друга дитина, тому необхідні додаткові гроші на її утримання.

Обвинувачені ОСОБА_5 і ОСОБА_9 , а також захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_10 і ОСОБА_8 підтримали це клопотання. Останній зазначив, що ОСОБА_7 не порушував покладені на нього процесуальні обов`язки, запобіжний захід фактично втратив своє значення і останньому вкрай необхідні грошові кошти, у зв`язку зі змінами у сімейному житті та хворобою батька.

Прокурори ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заперечували проти задоволення клопотання ОСОБА_7 та просили його у його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що вирішувати щодо скасування запобіжного заходу та повернення застави суд може лише при прийняття остаточного рішення у даному кримінальному провадженні. Крім того, той факт, що ОСОБА_7 не порушував свої процесуальні обов`язки після внесення застави свідчить про дієвість цього запобіжного заходу.

Суд, розглянувши вказане клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 , дійшов до такого.

Відповідно до ст.182 КПК України, з моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, а також з моменту звільнення підозрюваного, обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної слідчим суддею, судом в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Частиною 11 ст.182 КПК України передбачено, що застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

В силу ч.4 ст.202 КПК України, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Тобто, з моменту внесення застави, обвинувачений є особою, відносно якої у кримінальному провадженні застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Положеннями КПК України не визначено конкретного строку дії запобіжного заходу у виді застави.

Згідно зі ст. 203 КПК України, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію після закінчення строку дії ухвали про обрання запобіжного заходу, ухвалення виправдувального вироку чи закриття кримінального провадження в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_7 фактично звернувся до суду із клопотанням про скасування такого запобіжного заходу як застави та необхідністю її повернення застодавцю.

Встановлено, що до підозрюваного ОСОБА_7 19.07.2020 року було застосовано запобіжний захід тримання під вартою з альтернативним запобіжним заходом заставою у розмірі 48 000 грн., які ОСОБА_7 або заставодавець мають право у будь-який момент внести. У разі внесення вказаної застави на ОСОБА_7 покладалися наступні обов`язки, передбачені ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, у провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, один раз на тиждень у час, визначений вказаним слідчим;

- не відлучатися з м. Запоріжжя без дозволу слідчого, який проводе досудове розслідування;

- повідомляти слідчого, який проводить досудове розслідування, про зміну свого місця проживання.

У подальшому, ухвалами суду запобіжний захід тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 продовжувався, останній раз 23.07.2018 року. Після цього, була внесена застава та ОСОБА_7 звільнили з-під варти.

До свого клопотання обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник не надали відповідних документів, що стосуються особи, яка внесла заставу, наявність обов`язків, що були роз`яснені обвинуваченому під час його звільнення з-під варти уповноваженою особою місця ув`язнення.

З аналізу вимог ст.182 КПК України випливає, що з клопотанням про повернення застави має право звернутися особа, яка її внесла, а також остання має право висловити свою думку з приводу звернення застави судом на виконання вироку в частині майнових стягнень, так як це звернення може бути здійснено лише та згодою застодавця. Також, суд враховує, що у даному кримінальному проваджені маються цивільні позови потерпілих: ОСОБА_12 у розмірі 600 грн., ОСОБА_15 8 000 грн., ОСОБА_16 8 000 грн.

Таким чином, на думку суду, у задоволенні цього клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 необхідно відмовити, враховуючи його недоведеність.

Крім того, 04.02.2020 року, під час судового засідання суд поставив на обговорення учасників провадження питання щодо повернення прокурору матеріалів, долучених останнім до матеріалів кримінального провадження під час судового розгляду у Комунарському районному суді м. Запоріжжя під головуванням судді ОСОБА_18 .
Прокурор ОСОБА_3 і ОСОБА_19 заперечували проти повернення вказаних матеріалів прокурору, зазначаючи, що це не передбачено нормами КПК України.
Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та їх захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_10 і ОСОБА_8 просили суд повернути матеріали, що вже були долучені під час судового розгляду, вказавши, що відповідно до вимог КПК України до судового розгляду повинні бути надані лише обвинувальний акт та додатки до нього (реєстр матеріалів досудового розслідування, цивільний позов, розписка обвинуваченого про отримання копії вказаних процесуальних документів).
Суд, розглянувши питання щодо повернення матеріалів прокурору, долучених останнім до матеріалів кримінального провадження під час попереднього судового розгляду, дійшов до такого.

Встановлено, що вирок Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 08.11.2018 року під головуванням судді ОСОБА_18 був скасований ухвалою Запорізького апеляційного суду від 26.11.2019 року. Під час судового розгляду у суді першої інстанції на підтвердження винуватості обвинувачених прокурором були долучені певні матеріали, зібрані на стадії досудового розслідування.

Відповідно до вимог ч.4 ст.291 КПК України надання суду інших, крім обвинувального акта, реєстру досудового розслідування, цивільного позову, а також розписки підозрюваного про отримання копій вказаних процесуальних документів, забороняється.

16.12.2019 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із Запорізького апеляційного суду надійшли матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , обвинувачених у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186 КК України, в яких містяться матеріали досудового розслідування, які долучалися прокурором під час судового розгляду у суді першої інстанції під головуванням судді ОСОБА_18 .

Відповіді на питання щодо повернення вказаних матеріалів у випадках повернення кримінального провадження для нового судового розгляду у КПК України не міститься.

Водночас, згідно вимог ч.6 ст.9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.7 КПК України до однієї з загальних засад кримінального провадження відноситься змагальність сторін. Частинами 2 та 6 статті 22 КПК України передбачено, що сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, а суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Таким чином, у разі залишення матеріалів досудового розслідування, що долучалися прокурором під час судового розгляду у суді першої інстанції під головуванням судді ОСОБА_18 під час даного судового розгляду, на думку суду, сторони будуть мати не рівні права на подання до суду доказів, що може призвести до виникнення у сторони захисту думки про неупередженість суду. Тому, з метою забезпечення неупередженого судового розгляду, вважаю за необхідне повернути прокурору вказані матеріали досудового розслідування.

Під час підготовчого судового засідання учасниками процесу не заявлялись інші клопотання про обрання, зміну, скасування заходів забезпечення кримінального провадження.

Підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої статті 314 КПК України, судом не встановлено.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 181, 182, 183, 314-317, 372, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 за обвинуваченням їх у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186 КК України, у приміщенні Комунарського районного суду м. Запоріжжя за адресою: м. Запоріжжя, вул. Європейська, 7 на 11 год. 00 хв. 09 червня 2020 року.

Справу розглядати суддею одноособово.

Визначити склад осіб, які будуть брати участь у судовому розгляді: прокурор, потерпілі, обвинувачені, їх захисники.

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу залишити без розгляду.

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про надання дозволу на перебування його під час судового засідання поза межами скляної кабіни відмовити.
Клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про виклик та допит як свідків понятих, які були присутні під час його затримання у порядку ст.208 КПК України розглянути під час визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження.
У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 про повернення застави - відмовити.
Повернути прокурору матеріали, долучені останнім до кримінального провадження під час судового розгляду у Комунарському районному суді м. Запоріжжя під головуванням судді ОСОБА_18 .
Копію ухвали вручити прокурорам, обвинуваченим та їх захисникам.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 04.06.2020 року.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1