Дата документу 18.05.2020 Справа № 328/1459/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 328/1459/19 Головуючий в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/807/825/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія: ч. 3 ст. 185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції з приміщенням Токмацького районного суду Запорізької області),

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції з приміщенням Токмацького районного суду Запорізької області),

розглянувши в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Запорізького апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 23 січня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Токмак Запорізької області, українець, громадянин України, не працюючий, маючий середню спеціальну освіту, не одружений, на утриманні неповнолітніх дітей не маючий, зареєстрованого місця проживання не маючий, фактично проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:

1) 6 червня 2002 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 187, ч. 2 ст. 309, ст. 70 КК України до покарання у вигляді 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна. 21 серпня 2002 року ухвалою Апеляційного суду Запорізької області вирок Токмацького районного суду Запорізької області змінено, перекваліфіковано його дії з ч. 3 ст. 187 КК України на ч. 3 ст. 186 КК України, призначено покарання у вигляді 6 років позбавлення волі. Звільнений 13 лютого 2007 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 22 дні;

2) 24 вересня 2012 року Токмацьким районним судом Запорізької області за ч. 2 ст. 186 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. 18 березня 2013 року ухвалою Апеляційного суду Запорізької області вирок Токмацького районного суду Запорізької області змінено, покарання знижено до 4 років позбавлення волі. Звільнений 25 травня 2015 року умовно-достроково на невідбутий строк 1 рік 23 дні,

визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, та йому призначено покарання:

- за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі;

- за ч. 3 ст. 185 КК України у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено остаточне покарання у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не застосовано.

Строк відбування покарання постановлено рахувати з моменту фактичного затримання.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави витрати на проведення експертиз.

Долю речових доказів вирішено відповідно до ст. 100 КПК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком суду ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні 9 епізодів кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

22 березня 2019 року приблизно о 5 годині ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи його, шляхом вільного доступу, з під`їздів багатоповерхового будинку АДРЕСА_2 , таємно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення викрав лампи освітлення «LED 7 W» в кількості 21 штуки, вартістю по 47 гривень 80 копійок за одну лампу, загальною вартістю 1003 гривень 80 копійок, які належать ОСББ «Ковальський-36», чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Крім того, 24 березня 2019 року приблизно о 23 годині ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи його, шляхом вільного доступу, з під`їздів багатоповерхового будинку АДРЕСА_2 , таємно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення викрав лампи освітлення «LED 7 W Е27» в кількості 18 штуки, вартістю по 45 гривень 40 копійок за одну лампу, загальною вартістю 817 гривень 20 копійок, які належать ОСББ «Молодість-43», чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Крім того, 25 березня 2019 року приблизно о 5 годині ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи його, шляхом вільного доступу, з під`їздів № 1-5 багатоповерхового будинку АДРЕСА_2 , таємно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення викрав лампи освітлення «LED 7 W» в кількості 11 штук, вартістю по 45 гривень 40 копійок за одну лампу, загальною вартістю 499 гривень 40 копійок, які належать ОСББ «МЖК-60», чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Крім того, 31 березня 2019 року приблизно о 6 годині ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи його, шляхом вільного доступу, з під`їздів № 3-6 багатоповерхового будинку АДРЕСА_2 , таємно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення викрав лампи освітлення «LED 7 W Е27» в кількості 3 штук, вартістю по 45 гривень 40 копійок за одну лампу, та лампи освітлення «LED W Е27» в кількості 4 штук, вартістю по 21 гривні за одну лампу, які належать ОСББ «Молодість-43», чим спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну суму 220 гривень 20 копійок, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Крім того, 3 квітня 2019 року приблизно о 5 годині ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи його, шляхом вільного доступу, з під`їздів № 3, 7-11 багатоповерхового будинку АДРЕСА_3 , таємно, повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення викрав лампи освітлення «LED шар 6 W Е27 4000К» в кількості 10 штук, вартістю по 25 гривень 48 копійок за одну лампу, загальною вартістю 254 гривні 80 копійок, які належать ОСББ «Аглопорит-42А», чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Крім того, 15 травня 2019 року приблизно о 16 годині ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи його, перебуваючи біля будинку № 44 по вул. Ковальській в м. Токмаку Запорізької області, шляхом вільного доступу, таємно, повторно, з корисливих мотивів, з метою подальшого продажу з лівої кишені джинсових брюк ОСОБА_9 викрав мобільний телефон «Bravis А 504 Trace Dual Sim gold», вартість якого складає 1519 гривень 20 копійок, який належать ОСОБА_9 , чим спричинив останній матеріальну шкоду на вказану суму, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Крім того, у другій декаді травня 2019 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, приблизно о 12 годині ОСОБА_7 , перебував разом з ОСОБА_10 на відкритій ділянці місцевості за багатоповерховим будинком АДРЕСА_4 , де разом вживали спиртні напої, під час вживання яких ОСОБА_10 заснув. Після цього в ОСОБА_7 виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи його, із корисливих мотивів, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, з метою особистого збагачення, пересвідчившись, що його дії залишаються непоміченими з боку сторонніх осіб, таємно, повторно з кишені сорочки ОСОБА_10 викрав мобільний телефон «Nokia 130», вартість якого складає 380 гривень, в якому знаходилась флеш-карта micro-SD «Apacer», об`ємом 8 Gb, вартість якої складає 109 гривень 27 копійок, які належать ОСОБА_10 , чим спричинив останньому майнову шкоду на загальну суму 489 гривень 27 копійок, після чого розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Крім того, у третій декаді травня 2019 року, більш точної дати досудовим розслідуванням не встановлено, приблизно о 22 годині ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи його із корисливих мотивів, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи таємно, повторно, через паркан проник на огороджену територію домоволодіння розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , де з подвір`я викрав алюмінієвий рукомийник радянського виробництва ємкістю 3 л., вартістю 96 гривень 67 копійок, алюмінієвий глечик ємкістю 2 л, вартістю 123 гривні 33 копійки, саморобний металевий садовий маркер, виготовлений з металевої труби діаметром 25 мм. довжиною 1,5 м., металевого профілю 20х10 мм. довжиною 1,2 м., та 3-х металевих прутків довжиною по 25 см. діаметром 10 мм, вартістю 166 гривень 67 копійок. Продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_7 , шляхом відкриття двері проник на горище житлового будинку, де викрав 2 алюмінієві ободи коліс велосипеду «Україна» розміром 28 дюймів, вартістю 65 гривень за одиницю, що належить ОСОБА_11 та розпорядився викраденим на власний розсуд, чим завдав потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 516 гривень 67 копійок.
Крім того, 27 серпня 2019 року приблизно о 23 годині 45 хвилин, ОСОБА_7 , маючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна та реалізуючи його із корисливих мотивів, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, діючи повторно, через огорожу проник на територію домоволодіння за адресою: АДРЕСА_6 , де у дворі домоволодіння знаходився автомобіль марки «Ford Sierra» реєстраційний номер НОМЕР_1 з незачиненими на замок дверима. Відкривши праві передні пасажирські двері вказаного автомобілю, ОСОБА_7 , реалізуючи злочинний умисел на таємне викрадення чужого майна, проник в автомобіль та за допомогою фізичної сили витяг з панелі приладів автомобільну магнітолу «Pioneer 1273», вартістю 465 гривень 60 копійок, що належить ОСОБА_12 . Проте, ОСОБА_7 не довів свій злочинний умисел до кінця, оскільки власник домоволодіння вийшов з будинку в двір та побачив ОСОБА_7 , який, усвідомлюючи, що його злочинні дії викрито, залишив автомобільну магнітолу «Pioneer 1273» на сидінні автомобіля, та намагався втекти з місця події, проте був зупинений потерпілим ОСОБА_12 на вулиці.
В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_8 , не оспорюючи встановлені судом фактичні обставини справи, доведеність вини та кваліфікацію судом дій ОСОБА_7 , вважає вирок суду незаконним у зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінальних правопорушень та особі обвинуваченого, внаслідок своєї суворості.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ОСОБА_7 вину визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочинів, має намір відшкодувати завдану потерпілим шкоду, допитані в суді потерпілі не наполягали на призначенні йому суворого покарання, він за місцем проживання характеризується задовільно.

Просить вирок суду змінити та призначити ОСОБА_13 покарання із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки.

Заслухавши доповідь судді по справі, обвинуваченого та його захисника, які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, провівши судові дебати та надавши обвинуваченому останнє слово, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів, за обставин, викладених у вироку, а також висновки суду про юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам справи та підтверджені наявними у справі доказами, і в апеляційній скарзі не оспорюються.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що сторона захисту фактично порушує питання про недотримання судом визначених законом вимог, що стосуються призначення покарання і пов`язані із суддівським розсудом (дискреційними повноваженнями), зміст та суть яких викладено в постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року у справі № 51-1985км18 (єдиний унікальний номер 207/5011/14-к) та постанові Верховного Суду від 7 листопада 2018 року у справі № 51-329км18 (єдиний унікальний номер 297/562/17), які враховуються колегією суддів під час перегляду вироку суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 65 КК України суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин, враховуючи ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особу винного, обставини пом`якшуючи та обтяжуючі покарання. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 374 КПК України, а також враховуючи роз`яснення, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», висновки з усіх питань, пов`язаних з призначенням покарання, необхідно належним чином мотивувати у вироку.

Як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд, призначаючи ОСОБА_7 покарання, виконав вимоги ст. 65 КК України, а саме: врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відносяться до категорії злочинів середньої тяжкості та тяжких злочинів, визнав щире каяття та активне сприяння розкриттю злочинів за обставини, що пом`якшують покарання, визнав вчинення деяких епізодів злочинної діяльності у стані алкогольного сп`яніння за обставину, що обтяжує покарання, дав належну оцінку даним про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, має постійне місце проживання, мешкає разом з матір`ю, за місцем проживання характеризується посередньо, не працює, на обліку у психіатра не перебуває, з 14 березня 2007 року перебуває на обліку нарколога з діагнозом «Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання декількох наркотичних та інших психоактивних речовин».

Крім того, суд першої інстанції врахував, що обвинувачений свою винуватість визнав частково, заподіяну потерпілим шкоду не відшкодував, а відповідно до висновку органу пробації, ймовірність вчинення повторного злочину є високою, виправлення обвинуваченого без позбавлення або обмеження волі на певний строк може становити високу небезпеку для суспільства, необхідний вплив на його поведінку з метою виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Колегія суддів також враховує те, що обвинувачений раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, у тому числі, умисних корисливих тяжких злочинів проти власності, має дві не погашені та не зняті в установленому законом порядку судимості, вчинив 9 епізодів крадіжки протягом короткого проміжку часу, раніше неодноразово відбував покарання в місцях позбавлення волі, раніше двічі звільнявся від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком та двічі умовно-достроково, однак це не призвело до позитивних змін в його особистості й не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві, що свідчить про те, що належних висновків він для себе не зробив та на шлях виправлення ставати не бажає, що у сукупності свідчить про його підвищену суспільну небезпеку.

Крім того, колегія суддів враховує, що обвинувачений не працює та суспільно-корисною працею не займається, а періодичність та кількість епізодів злочинної діяльності свідчить про те, що він заробляє на життя шляхом вчинення злочинів, до того ж, він не має стійких соціальних зв`язків, не одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що виправлення та перевиховання, а також попередження вчинення нових злочинів обвинуваченим можливо лише з призначенням йому покарання у виді позбавлення волі, і підстави як для застосування ст.ст. 69, 75 КК України до вказаного покарання, так і пом`якшення йому розміру призначеного покарання, відсутні.

Відповідно до положень ст. 414 КПК України, невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Колегія суддів вважає, що розмір призначеного ОСОБА_7 покарання відповідає тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень та даним про його особу, а також відповідає критерію справедливого покарання, відповідає вимогам ст. 65 КК України та його меті.

При цьому, як вбачається з вироку суду, за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_7 було призначене покарання в мінімальних або майже мінімальних межах санкції, а призначаючи остаточне покарання на підставі ст. 70 КК України, суд застосував принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим, що також не свідчить про несправедливість призначеного покарання через його суворість.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 1 листопада 2018 року у справі № 51-2776км18 (єдиний унікальний номер 524/5999/17), термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покаранням і тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

З огляду на попередній кримінальний досвід обвинуваченого, наявність у нього не знятих та не погашених судимостей, неодноразові факти як відбуття покарання в місцях позбавлення волі, так і звільнення від відбування покарання (з іспитовим строком та умовно-достроково) в минулому, кількість епізодів злочинної діяльності та дані про особу обвинуваченого, у суду першої інстанції не було правових підстав для призначення ОСОБА_7 більш м`якого остаточного покарання, ніж у вигляді 3 років 6 місяців позбавлення волі, яке на думку колегії суддів не є явно несправедливим через суворість.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апеляційної скарги з приводу неналежного врахування судом першої інстанції того, що ОСОБА_7 вину визнав, щиро розкаявся у вчиненому та активно сприяв розкриттю злочинів, оскільки як вбачається з мотивувальної частини вироку, суд врахував вказані обставини при призначенні обвинуваченому покарання та прийшов до висновку про можливість призначення йому покарання не в максимальних межах санкції.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений має намір відшкодувати потерпілим завдану шкоду, оскільки з матеріалів кримінального провадження вбачається, що викрадене майно було повернуто потерпілим саме за сприяння працівників правоохоронних органів, а не обвинуваченим, який, до того ж, протягом всього часу досудового розслідування та судового розгляду не намагався будь-яким чином реально відшкодувати потерпілим заподіяну шкоду.

Крім того, доводи апеляційної скарги про задовільні характеристики обвинуваченого за місцем проживання повністю спростовуються наявною в матеріалах кримінального провадження характеристикою, з якої вбачається, що хоча на ОСОБА_7 формально «за період проживання скарг від сусідів не надходило», але він не працює, зі слів матері зловживає алкогольними напоями, що в жодному випадку не може свідчити про задовільну характеристику обвинуваченого (т. 2, а.с. 141).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки судом першої інстанції в повній мірі встановлено та належним чином оцінено і враховано всі обставини, які за законом повинні бути врахованими при призначенні особі покарання.

Істотних порушень органами досудового слідства чи судом норм кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 414, 418, 419, КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Вирок Токмацького районного суду Запорізької області від 23 січня 2020 року у відношенні ОСОБА_7 за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України, залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту оголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана протягом трьох місяців з дня її оголошення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4