1Справа № 335/2499/20 1-кс/335/1360/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 березня 2020 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області майор поліції ОСОБА_3 про арешт майна, по кримінальному провадженню № 0000100 від 17.03.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:
Старший слідчий в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області майор поліції ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна по кримінальному провадженню № 0000100 від 17.03.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Свої вимоги слідчий мотивує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 16.03.2020 року, невстановлені особи, за попередньою змовою між собою, шахрайським шляхом заволоділи майном ОСОБА_4 , чим спричинили останньому матеріальну шкоду.

У клопотанні зазначено, що допитаний в якості потерпілого ОСОБА_4 повідомив, що у його власності знаходиться квартира розташована за адресою АДРЕСА_1 . Дана квартира була подарована матір`ю 08.08.2019 році. Вартість даної квартири складаю 7 500 000 гривень. 16.03.2020 року, стало відомо, що квартира розташована за вказаною адресою була продана. Встановив, що 16.08.2019 року, в місті Київ було створено ТОВ «БАН ТРЕЙД», де він являється засновником, другим засновником являється ОСОБА_5 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_2 . Адреса реєстрації підприємства АДРЕСА_1 . Дане підприємство він не реєстрував, та рішенні №1 про заснування підроблений його підпис. Статут даного підприємства був завірений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , який своїм підписом та печаткою завірив його підпис. Далі, від його імені був оформлений акт прийому передачі вказаної квартири, нібито він передав дану квартиру в якості плати до статутного капіталу, з можливістю ТОВ «БАН ТРЕЙД» в подальшому розпоряджатись даною квартирою. У вказаному акті його підпис підробили. Квартира в акті оцінена в суму 245 000 гривень. При складанні вказаних документів, він фактично знаходився в м.Запоріжжя, та не міг здійснити в них підписи. В подальшому вказана квартира розташована за адресою АДРЕСА_1 , 23.08.2019 року, ТОВ «БАН ТРЕЙД» в особі директора ОСОБА_5 була продана ОСОБА_7 , за ціною 3 439 800. Даний договір купівлі-продажу, був оформлений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 . В подальшому, 16.03.2020 року, ОСОБА_7 продав квартиру ОСОБА_8 , що підтверджується нотаріальним договором, завіреним приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , та зареєстровано на №456.

Згідно акту прийому-передачі майна до статутного капіталу від 21.08.2019, ОСОБА_4 , вносить квартиру за адресою АДРЕСА_1 , вартістю 245 000 гривень до статутного капіталу ТОВ «БАН ТРЕЙД» та є підставою для подальшої реєстрації права власності. З підписом ОСОБА_4 , з явними ознаками підроблення, завірений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 .

Згідно договору купівлі продажу від 23.08.2019 року, завіреного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 , ТОВ «БАН ТРЕЙД» в особі директора ОСОБА_5 , продає ОСОБА_7 , квартиру за адресою АДРЕСА_1 , та під час продажу оцінюють її в суму 3 439 800 гривень.

Згідно договору купівлі продажу від 16.03.2020 року, завіреного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_9 , ОСОБА_7 продає ОСОБА_8 , квартиру за адресою АДРЕСА_1 , та під час продажу оцінюють її в суму 988 500 гривень.

Враховуючи вище викладене, досудове слідство приходить до висновку, що квартира розташована за адресою за адресою АДРЕСА_1 , є предметом кримінального правопорушення, та з метою забезпечення вказаного майна до вирішення питання по кримінальному провадженню необхідно отримати дозвіл на арешт вказаної квартири. Вказане твердження відповідає вимогам п.3 ч.1 ст.167 КК України. Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України слідчий суддя або суд під час судового провадження накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що вони відповідають критеріям, зазначеним у частині другій статті 167 КПК України.

Дослідивши клопотання про арешт майна та додані до нього матеріали, слідчий суддя вважає за доцільне повернути його прокурору для усунення недоліків відповідно до ч. 3 ст. 172 КПК України, оскільки в порушення вимог ст. 171 КПК України у клопотанні не зазначена відповідне обґрунтування підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
З матеріалів клопотання слідчого про арешт майна встановлено, що СУ ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000100 від 17.03.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, за обставинами, 16.03.2020 року, невстановлені особи, за попередньою змовою між собою, шахрайським шляхом заволоділи майном ОСОБА_4 , чим спричинили останньому матеріальну шкоду.

Зі змісту норм Глав 10 та 17 КПК, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Об`єктивна сторона шахрайства (ст.190 КК України) полягає у заволодінні майном або придбанні права на майно шляхом обману чи зловживання довірою. В результаті шахрайських дій потерпілий - власник, володілець, особа, у віданні або під охороною якої знаходиться майно, добровільно передає майно або право на майно винній особі. Безпосередня участь потерпілого у передачі майнових благ і добровільність його дій є обов`язковими ознаками шахрайства, які відрізняють його від викрадення майна та інших злочинів проти власності.

Однак, щодо обставин, які підлягають встановленню за ст.190 КК матеріали клопотання про накладення арешту відомостей не містять, в описі встановлених органом досудового розслідування обставин, зазначених у клопотанні, вказано про підробку рішення №1, підробку акту прийому передачі та використання підроблених документів, що унеможливлює встановленню правової підстави для арешту майна.

До того ж, згідно до відомостей реєстру прав на нерухоме майно, станом на 16.03.2020 року (дані з витягу з ЄРДР) квартира, щодо якої заявлено клопотання про накладення арешту станом на 16.03.2020 року належала ОСОБА_7 , наразі власником є ОСОБА_8 , Згідно реєстру право власності ОСОБА_4 припинено 21.08.2019 року. За обставинами, внесеними до ЄРДР предметом досудового розслідування є заволодіння майном шахрайським шляхом, вчинене 16.03.2020 року.

При цьому, у клопотанні слідчий не зазначив фактичного власника майна, його контакті дані, що унеможливлює виклик останнього для розгляду даного клопотання відповідно до вимог чинного КПК, в порушення п. 3 ч. 2 ст. 171 КПК України, слідчим, прокурором в клопотанні не зазначено відповідні документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження таким майном .

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення речових доказів. За змістом ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України, у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна, зокрема, повинно бути зазначено: підстави і мету відповідно до положень ст. 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.
Частина 5 ст. 132 КПК України встановлює, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються. Аналогічна вимога передбачена у ч.2 ст. 171 КПК України

Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

З урахуванням вказаних обставин, стороною обвинувачення у клопотанні не обґрунтовано тих обставин, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а відтак, що накладення арешту на майно має на меті запобігання можливості його пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, тобто забезпечення збереження речових доказів.

Крім того, слідчий суддя звертає увагу на вимоги ст. 173 КПК України, відповідно до яких слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст. 170 КПК України.
Проте, подане клопотання не містить обґрунтування наявності ризиків, а саме, можливості приховування майна, його пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, а клопотанні взагалі про наявність ризиків не зазначено. Вказане майно речовим доказом не визнавалося. А норми ст. 170 КПК України не передбачають арешту майна зметою забезпечення вказаного майна до вирішення питання по кримінальному провадженню, як про це вказано у клопотанні.

Більш того, з тексту клопотання слідчого вбачається, що воно складається з викладення скороченого змісту фактичних обставин кримінального правопорушення, встановлених органом досудового розслідування та посилань на положення КПК України без належного обґрунтування співвідношення вказаних положень процесуального закону з фактичними обставинами даного кримінального провадження.
Вищевказані суперечності унеможливлюють вирішення питання слідчим суддею про арешт майна, слідчий суддя позбавлений можливості перевірити та врахувати правову підставу для арешту майна та можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для третіх осіб, що є обов`язком слідчого судді в розумінні ч. 2 ст.173 КПК України.

У відповідності до ч.3 ст.172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу. У такому разі тимчасово вилучене в особи майно підлягає негайному поверненню після спливу встановленого суддею строку, а у разі звернення в межах встановленого суддею строку з клопотанням після усунення недоліків - після розгляду клопотання та відмови в його задоволенні.
За таких обставин, слідчий суддя вважає за необхідне повернути клопотання про арешт майна для усунення недоліків.
На підставі наведеного, керуючись ст. 170-172 КПК України

УХВАЛИВ:
Клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Запорізькій області майор поліції ОСОБА_3 про арешт майна, по кримінальному провадженню № 0000100 від 17.03.2020, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,- повернути прокурору для усунення недоліків.
Встановити строк для усунення недоліків - 72 години.
Копію ухвали про повернення клопотання невідкладно надіслати слідчому та прокурору.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Орджонікідзевського
районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_10