Дата документу 12.02.2020 Справа № 318/2048/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/562/20
Єдиний унікальний № 318/2048/18 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Категорія ст. 246 КК України Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного судуу складі суддів:
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 00001456 відносно

ОСОБА_6 , за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ст. 246 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_7 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_8 ,

за апеляційними скаргами прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 , обвинуваченого ОСОБА_6 на ухвалу Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 06 грудня 2019 року,

в с т а н о в и л а:

в апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_9 вважає ухвалу суду незаконною в повному обсязі, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Так, відповідно до фактичних обставин обвинувачений ОСОБА_6 вчинив діяння за ст.246 КК (у редакції закону від 18.02.2016) як незаконну порубку дерев на територіях природно-заповідного фонду.

Суд неправильно дійшов висновку про те, що для настання кримінальної відповідальності ОСОБА_6 за злочин, у скоєнні якого останній обвинувачувався, заподіяння істотної шкоди має значення, а головним є місце скоєння злочину, а саме територія природно-заповідного фонду. Оскільки нова редакція ст. 246 КК посилює кримінальну відповідальність за скоєння передбачених у ній злочинів, а тому не має зворотної дії в часі, то необхідно застосовувати положення ст. 246 КК (у редакції закону від 18.02.2016).

Так під час розгляду апеляційної скарги виникла необхідність у дослідженні доказів, а саме: показання свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ; відео запис проведення слідчого експерименту за участю свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 .

Крім того, суд приймаючи рішення про закриття кримінального провадження порушив неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме: незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

Просить ухвалу Кам`янсько-Дніпровського районного суду від 06.12.2019 відносно ОСОБА_13 у зв`язку з тим, що висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону - скасувати. Повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, які досліджені судом першої інстанції з порушеннями. Ухвалити вирок, яким засудити ОСОБА_6 до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки на підставі вимог ст. 75 КК України звільнити від відбуття покарання строком на 1 рік.

В апеляційній скарзі (з доповненнями) обвинувачений ОСОБА_6 вважає, що вказана ухвала винесена із неправильним застосуванням кримінального закону (закону України про кримінальну відповідальність) та порушеннями вимог кримінального-процесуального закону. Судом першої інстанції, в порушення вищевказаних вимог кримінального процесуального закону, ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині ухвали суду від 06.12.2019 року, питання про долю речових доказів двох бензопил не вирішено, також судом І інстанції в ухвалі від 06.12.2019 року не вирішено питання про скасування арешту, накладеного під час досудового розслідування на належне йому майно, а саме 3 автомобілі та земельний пай розміром 4 га. Просить ухвалу суду змінити, через порушення вимог кримінального процесуального закону та через неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та змінити ухвалу суду шляхом вирішення долі речових доказів та вирішення питання про скасування арештів, накладених на належне йому майно.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги;прокурора, який частково підтримав апеляційну скаргу прокурора, захисника та обвинуваченого, які просили задовольнити апеляційну скаргу сторони захисту; перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, а апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, з огляду на наступне.

Ухвалою Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 06 грудня 2019 року клопотання прокурора ОСОБА_9 про закриття кримінального провадження задоволено. Кримінальне провадження, яке внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 00001456 від 12.11.2016 року відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ст. 246 КК України закрито на підставі п.4 ч.1 ст. 284 КПК України у зв`язку з набранням чинності законом, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння вчинене обвинуваченим. Цивільний позов ДП «Кам`янсько-Дніпровське лісове господарство» до ОСОБА_6 залишено без розгляду.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню, з огляду на наступне.
Згідно обвинувального акту ОСОБА_6 обвинувачується органами досудового розслідування у тому, що 11.11.2016 року вчинив незаконну порубку дерев на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду.Його дії органи досудового розслідування кваліфікували за ст. 246 КК України (у редакції Закону від 18 лютого 2016 року) як незаконну порубку дерев на територіях природно-заповідного фонду (оскільки нова редакція ст. 246 КК України посилює кримінальну відповідальність за вчинення передбачених у ній злочинів, а тому не має зворотної дії у часі, то органами досудового розслідування правильно застосовано положення ст. 246 КК (у редакції Закону від 18 лютого 2016 року).
Аналіз об`єктивної сторони злочину, передбаченого ст. 246 КК України (у редакції Закону від 18 лютого 2016 року), свідчить про те, що цей злочин має два альтернативних складів злочину, а саме:
1) незаконна порубка дерев і чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, що заподіяло істотну шкоду (істотна шкода є обов`язковою ознакою цього складу злочину, за законодавчою конструкцією він є матеріальним);
2) а також вчинення таких дій у заповідниках або на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, або в інших особливо охоронюваних лісах (істотна шкода не є обов`язковою ознакою цього складу злочину, за законодавчою конструкцією він є формальним).
Таким чином, для настання кримінальної відповідальності за злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , заподіяння істотної шкоди не має ніякого значення, а головним є місце вчинення злочину, а саме територія природно-заповідного фонду.
Таку позицію займає Верховний Суд (дивись постанову Верховного Суду від 01.10.2019 року № 555/551/17).
Враховуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції помилково:
- застосував диспозиція ч. 1 ст. 246 КК України (в редакції Закону від 06.09.2018 року), оскільки нова редакція ст. 246 КК України посилює кримінальну відповідальність за вчинення передбачених у ній злочинів, а тому не має зворотної дії у часі;
- прийшов до висновку про те, що підставою для закриття кримінального провадження, є те, що новим законом змінилось поняття «істотної шкоди», оскільки для складу злочину, в якому обвинувачується ОСОБА_6 , розмір істотної шкоди не має ніякого правового значення, тобто в даному випадку неважливо змінився розмір істотної шкоди чи ні, так як цей склад злочину є формальним.

Між тим, доводи прокурора про скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення вироку апеляційним судом, є необґрунтованими, оскільки суперечать вимогам п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України, так як суд апеляційної інстанції не має право скасувати ухвалу суду та ухвалити новий вирок.

Приймаючи до уваги вищевказане, колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави розглядати доводи обвинуваченого ОСОБА_14 про те, що суд першої інстанції в ухвалі не вирішив питання про долю речових доказів та не скасував арешт, накладений під час досудового розслідування на належне йому майно, оскільки ця ухвала підлягає є незаконною та підлягає скасуванню.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала місцевого суду підлягає скасуванню, оскільки суд допустив такі істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Згідно до ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_9 задовольнити частково, а апеляційну скаргу (з доповненнями) обвинуваченого ОСОБА_6 , залишити без задоволення.

Ухвалу Кам`янсько-Дніпровського районного суду від 06 грудня 2019 року у відношенні ОСОБА_6 - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в іншому складі суддів.
Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Судді: