Справа № 753/7733/18 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/1324/2020 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого та захисника обвинуваченого на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 13 грудня 2019 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Боярка Києво-Святошинського р-ну Київської обл., українця, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, працюючого оператором АЗС, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого 30.05.2017 року Дніпровським районним судом м. Києва за ч. 2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку 1 рік,
засуджено за ч. 2 ст. 185 КК Українидо покарання у виді 1 року 1 місяця позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України за сукупністю вироків до призначеного судом покарання частково приєднано невідбута частина покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 30.05.2017 року, і остаточно призначено покарання у виді 1 року 2 місяців позбавлення волі. Вироком вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:
За вироком, в період часу з 22 години 00 хвилин 30.06.2017 року по 12 годину 00 хвилин 01.07.2017 року, перебуваючи в під`їзді № 3 багатоповерхового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , керуючись раптово виниклим умислом, направленим на повторне таємне викрадення чужого майна, зайшов до приміщення загального коридору квартир АДРЕСА_4 , що знаходиться на 22 поверсі вказаного будинку та, діючи умисно, з корисливих мотивів, усвідомлюючи протиправність своїх дій, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, повторно таємно викрав майно, належне ОСОБА_9 , а саме: чохол темно-синього кольору зі вставками помаранчевого кольору, вартістю 238 грн. 33 коп., в якому знаходились: 2 вудки «Flagman», чорного кольору, довжиною 3,3 м, вартістю 500 грн. кожна, загальною вартістю 1000 грн.; вудка телескопічна «Guanwei», зеленого кольору, довжиною 6 м, вартістю 175 грн.; вудка «Arrat Eagle», зеленого кольору, довжиною 4 м, вартістю 400 грн.; вудка телескопічна «Feima», чорного кольору, довжиною 4 м, вартістю 400 грн.; рибальський аксесуар-котушка «Evax smart feeder 5000», бордового кольору, вартістю 254 грн. 61 коп., а всього майна на загальну суму 2467 грн. 94 коп. Після чого, з місця вчинення злочину зник, спричинивши потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на вказану суму.
Ухвалою суду від 16.01.2020 виправлена описка у мотивувальній частині вироку та визнано правильним при викладенні пояснень обвинуваченого зазначення про рік вчинення злочину «2017».
В апеляційній скарзі обвинувачений, не оспорюючи своєї вини у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, просить вирок скасувати та не призначати йому покарання, пов`язане з реальним позбавленням волі (застосувати іспитовий строк, амністію). Обвинувачений вважає вирок явно несправедливим, оскільки висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам справи та його особі. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що під час досудового слідства і суду не заперечував крадіжку чохла із рибальським спорядженням, примирився з потерпілим, повернув йому майно, потерпілий претензій до нього не має і цивільного позову не заявляв, а тому вважає вказані обставини пом`якшуючими. Висновок суду щодо можливості його виправлення тільки в умовах ізоляції від суспільства вважає безпідставним, оскільки переглянув та змінив свою поведінку, працює, проживає в цивільному шлюбі з ОСОБА_10 , разом з нею виховує її дітей від попереднього шлюбу, конфліктів, що мають протиправний характер уникає, алкоголем не зловживає, проживає з батьком, який є пенсіонером, інвалідом, учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році, а тому потребує догляду.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого, не оспорюючи вини обвинуваченого у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого внаслідок суворості, призначити ОСОБА_7 покарання, не пов`язане з реальним позбавленням волі, зокрема, звільнити його від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що судом не в повній мірі враховано, що обвинувачений повністю визнав вину у скоєному кримінальному правопорушенні, не оспорював фактичні обставини справи, активно сприяв у розкритті злочину, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря - нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, проживає у фактичних шлюбних відносинах з жінкою, допомагає їй утримувати двох малолітніх дітей, має на утриманні батька пенсіонера-інваліда, працевлаштований, займається суспільно-корисною працею. Захисник підкреслює, що потерпілий не заявляє цивільного позову, викрадені речі були повернуті йому і він не має претензій до обвинуваченого, проте судом вказані обставини не зазначені як пом`якшуючі покарання. Вважає, що судом не обґрунтована неможливість звільнення обвинуваченого з випробуванням за злочин середньої тяжкості на підставі ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та захисника, які підтримали подані апеляційні скарги, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_7 у вчиненні злочину за обставин, викладених у вироку, правильність кваліфікації дій обвинуваченого зач. 2 ст. 185 КК України, сторонами у апеляційному порядку не оскаржується та в силу вимог ч.2 ст. 394 КПК України не є предметом розгляду суду апеляційної інстанції.
Покарання за ч.2 ст.185 КК України обвинуваченому судом призначено з дотриманням вимог ст.ст. 50,65 КК України з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, даних про особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Так, судом враховано, що ОСОБА_7 , будучи судимим за вчинення умисного корисливого злочину, на шлях виправлення не став, та будучи звільненим від відбування покарання, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 30.05.2017 року із встановленням іспитового строку, знову вчинив умисний корисливий злочин, що за ступенем тяжкості віднесений до злочинів середнього ступеню тяжкості, працевлаштований, за місцем проживання характеризується в цілому негативно, у потерпілого відсутні будь-які претензії до обвинуваченого. Обставиною, що пом`якшує покарання винного, судом визнано його щире каяття, обставин, що обтяжують покарання винного, суд відповідно до ст. 67 КК України не встановлено.
Доводи апеляційних скарг обвинуваченого та його захисника про невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості та особі обвинуваченого через суворість є безпідставними, оскільки зазначені в апеляційній скарзі обставини не спростовують правильності висновків суду щодо виду та розміру призначеного покарання за ч.2 ст.185 КК України та були враховані судом при призначенні покарання.
Остаточне покарання ОСОБА_7 за сукупністю вироків визначено за принципом часткового приєднання до покарання за даним вироком невідбутої частини покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 30.05.2017 рокуз дотриманням вимог ст. 71 КК України.

Доводи апеляційних скарг про необхідність застосування ст.75 КК України чи акту амністії є безпідставними.
Так, ОСОБА_7 вчинений умисний злочин під час іспитового строку через місяць після винесення попереднього вироку, яким він був звільнений від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі. Зазначена обставина свідчить про порушення засудженим умов застосування ст.75 КК України, а тому повторне звільнення від відбування покарання з випробуванням є неприпустимим.
Також відсутні правові підстави для звільнення ОСОБА_7 від покарання на підставі ЗУ «Про амністію у 2016 році».
Порушень норм кримінального процесуального законодавства, які б могли слугувати підставами для зміни чи скасування вироку, колегією суддів не встановлено.

За таких обставин вирок є законним.

Керуючись ст.404,405,407,419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченого та захисника обвинуваченого залишити без задоволення, а вирок Дарницького районного суду м. Києва від 13 грудня 2019 року щодо ОСОБА_7 без зміни.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.

Суддя: Суддя: Суддя: