Справа № 727/9290/19
Провадження № 1-кп/727/87/20
ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ЧЕРНІВЦІ
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 квітня 2020 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
Головуючого, судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Потсдам, Німеччина, українця, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого - АДРЕСА_2 , офіційно не одруженого, із середньою освітою, працюючого (до 21.10.2019р.) на посаді укладника - пакувальника групи формування кабельних мереж ТЗоВ « ІНФОРМАЦІЯ_2 », раніше, в силу ст. 89 КК України, не судимого, - у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -
за участю учасників судового кримінального провадження:
прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5
захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7
обвинуваченого ОСОБА_3 , -
ВСТАНОВИВ:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Обвинувачений ОСОБА_3 , в період часу 21 години 24.06.2019 року, перебуваючи в приміщенні квартири АДРЕСА_3 , де проживав з травня 2019 року, у цивільних шлюбних відносинах із ОСОБА_6 , у ході виниклого із останньою конфлікту, діючи умисно, протиправно, наніс ОСОБА_6 удар в область живота вістрям ножа, який взяв на кухні, у результаті чого, спричинив їй тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з наскрізним пораненням передньої та задньої стінок шлунку та ушкодження судин брижі ободової кишки. Відповідно до висновку експерта ЧОБ СМЕ №702 мд, вказані тілесні ушкодження відносяться до тяжких, як такі що небезпечні для життя.
Пояснення учасників судового кримінального провадження та свідків
Обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст.121 КК України визнав, надав суду в порядку вимог ст.. 351 КПК України, показання про те, що певний період часу він співмешкав із потерпілою ОСОБА_8 в належній їй на праві власності квартирі розташованій по АДРЕСА_4 . 24.06.2019 року, він раніше за ОСОБА_9 прийшов додому, спочатку займався домашніми справами, а потім приліг відпочивати; приблизно біля 21 години до квартири прийшла ОСОБА_10 і лягла біля нього; вони про щось розмовляли; він вирішив піти до бабусі, пояснити з якого приводу не зміг. В показаннях вказав, що в цей день, він випив один бокал пива та повертаючись від бабусі на вул. Н.Сотні 10а-62, він купив піцу і прийшов до ОСОБА_9 , яка перебувала на кухні і чимось займалася. Присів, вони розпочали ромову, спочатку нормально говорили, потім трохи на підвищених тонах, розмова стосувалася того, що він просив ОСОБА_9 прийти додому раніше з роботи, щоб вони змогли побути разом, чого остання не дотрималася. В ході спілкування з потерпілою, він зрозумів, що розмова не складається, пішов з кухні і приліг відпочивати в одній з кімнат дальній, куди, через кілька хвилин, зайшла ОСОБА_10 і вимагали продовження розмови; відповівши, що розмова на сьогодні закінчена, ОСОБА_9 наполягала на розмові, періодично включаючи світло в кімнаті; він в свою чергу світло вимикав і говорив що не бажає розмовляти, на що ОСОБА_10 розсердилася і розмова переросла в перепалку слів про те, щоб він пішов з квартири, ОСОБА_9 настійливо говорила піти на що він їй відповів, щоб вона зверталася до органів поліції, так як з квартири він не піде, на що у відповідь від ОСОБА_9 почув, що органи їй не потрібні, можуть прийти інші люди, у яких руки довші і питання вирішать. Пояснив, що після цих слів, не сприйнявши ці слова ОСОБА_11 реально за погрозу, він різко піднявся, пішов на кухню, де зі столу взяв ніж, при цьому ОСОБА_9 залишалася в кімнаті і цього не бачила та з ножем, який тримав в руці, повернувся до кімнати і ліг відпочивати, однак, ОСОБА_9 продовжила розмову, яка тривала хвилин 10; він в друге піднявся з ліжка, маючи намір піти курити на кухню, ніж був при ньому; ОСОБА_9 пішла за ним, продовжуючи докоряти, в той момент він, розвернувшись до неї, взяв ніж в руку пішов з ним на неї та оскільки відстань між ним була мала, ОСОБА_11 стала відходити назад і вперлася в стіну він вістря ножа ввів їй в область живота, після чого, вийняв ніж, а ОСОБА_9 будучи у свідомості, тримаючись за живіт пішла в бік спальні. В показах зазначив, що умислу завдавати ножем потерпілій удару він не мав, пояснив що міг уникнути завданні удару ножем ОСОБА_9 , і взагалі той ніж з кухні не брати. Пояснив що після нанесення удару ножем потерпілій, він пішов до кухню, став курити та чув як його ОСОБА_11 кликала з спальні, спочатку він не реагував, а потім зайшов в кімнату де була остання і побачив рану, яка кровоточила; він підняв з підлоги ОСОБА_9 , яка з ним говорила ніби нічого не сталося, ОСОБА_9 попросила принесли з кухні перекіс водню; на кухні він нічого не знайшов і пішов в аптеку, зачинивши за собою вхідні двері, не взявши ключів. Що за той час відбувалося в квартирі не знав та коли придбав необхідні ліки, зайти в квартиру не зміг, не зміг потрапити в квартиру і через вікно, ще і порізвся, після чого, присів біля під`їзду, коли за кілька хвилин приїхали батьки ОСОБА_9 і вже разом із ними він зайшов до квартири, так як у матері потерпілої був ключ. Вітчим ОСОБА_9 на нього був сильно розсерджений, не впускав до неї, погрожував і він щоб уникнути ще більших неприємностей, через відчинене вікно в кухні втік по даху та пішов до будинку своїх батьків, де і був затриманий працівниками поліції. Пізніше дізнався, що в ОСОБА_6 була сильна внутрішня кровотеча і її прооперували в лікарні. Не заперечуючи своєї провини, вважав, що діяв в межах необхідної оборони; просив його суворо не карати і призначити покарання, не пов`язане з позбавленням волі та надати йому можливість одружитися і створити з ОСОБА_6 сім`ю.
Часткове визнання обвинуваченим своєї вини, заперечуючи при цьому, умисел направлений на завдання потерпілій тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння і оспорювання кваліфікації, суд розцінює, як обрану обвинуваченим лінію захисту і бажання уникнути покарання за скоєне і таким, що спростовується наданими на дослідження стороною обвинувачення та безпосередньо дослідженими в судовому засіданні, наведеними нижче доказами.
Потерпіла ОСОБА_6 , будучи приведеною до присяги, в порядку вимог ст. 353 КПК України, в судовому засіданні надала покази про те, що 24 червня минулого року вона біля 20-21 години прийшла додому де на той час, співмешкала з травня місяця із ОСОБА_3 , якого знала раніше біля 13 років. Пояснила, що ОСОБА_12 був вдома, відпочивав, вона про щось з ним переговорила і заснула та коли прокинулася, яка була година не пам`ятала, ОСОБА_13 вдома не було; через деякий час він повернувся з піцею, сказав, що йому потрібно з нею поговорити та кухні вони щось обговорювали, між ними виник конфлікт через складну ситуацію постійної зайнятості на роботах і відсутності їх життя. Пояснила, що після розмови обвинувачений пішов до кімнати спати, вона ж пішла за ним і наполягала на розмові, включала світло, яке час від часу ОСОБА_12 вимикав, а вона вмикала та у ході продовження їх розмови, вона попросила його піти з квартири, на що ОСОБА_3 відповів, що нікуди не піде, нехай в усьому розбереться поліція. Почувши це, вона відповіла, що поліції не потрібно, прийдуть інші, в яких руки довші і розберуться. Після цих слів, ОСОБА_3 піднявся і пішов на кухню взяв ніж з яким повернувся до кімнати. Вона запитувала його навіщо ніж, на що ОСОБА_12 нічого їй не говорив, приліг на диван з ножем. Розмова сама по собі продовжилася, і будучи в збудженому, емоційному стані, ОСОБА_14 піднявся і мав намір вийти з кімнати, вона пішла за ним і в одну мить, останній повернувся до неї, в лівій руці ОСОБА_15 був ніж, він пішов на неї та оскільки коридор вузький, вона стала відходити назад і вперлася у стіну, обвинувачений налетів та притиснув до стіни, лезом ножа вдарив в область живота і потім відійшов, ніж викинув з руки; вона, не усвідомлюючи все до кінця відчула тупу біль і пішла в спальню кімнату, де присів зрозуміла, що у неї поранення; вона крикнула кілька разів, щоб ОСОБА_12 зайшов і коли він заглянув до кімнати, попросила принести перекіс водню і бинт з кухні. Коли на її думку прийшло хвилин 40, намагаючись встати, вона не змогла піднятися, зрозуміла, що їй стає все погано і погано, вона чимось обгорнула область живота; ОСОБА_12 сказав, що нічого не знайшов і потрібно йти до аптеки; та коли вона хотіла подзвонила вітчиму ОСОБА_16 , оскільки він має медичну освіту, ОСОБА_14 почав ще більше нервувати, забирав телефон; говорив, що батькам не потрібно дзвонити, вони самі в усьому розберуться; зрозумівши, що час може затягнутися і їй стає все гірше, вона ОСОБА_15 відправила за ліками до аптеки, так як кілька разів відчула, що зсередини бризнула крові; довгий час його не було, вона зателефонувала спочатку вітчиму, а потім і матері та попередила, що ОСОБА_14 має ніж, яким її поранив. В показах вказала, що коли через певний проміжок часу, приїхали мати і вітчим, з ними до квартири зайшов і ОСОБА_12 , який говорив, що забув в квартирі ключ і не міг раніше прийти; чула як з ним сварився вітчим ОСОБА_16 і після наполягань матері припинити сварку, остання викликала швидку, по приїзду якої, її було терміново госпіталізовано; по дорозі в лікарню вона втрачала свідомість, що було надалі не пам`ятала та згодом, від матері дізналася про проведення їй операції і затримання ОСОБА_3 . В наданих показаннях, зазначила, що будь яких претензій до обвинуваченого не має, має намір зареєструвати з ним офіційно свої відносини та просила ОСОБА_3 суворо не карати.
Вищенаведені покази узгоджується і з показаннями свідка ОСОБА_17 , яка під присягою в залі суду пояснила, що 24.06.2019 року її донька ОСОБА_10 мала прийти до неї додому, але зателефонувала і попередила, що не прийде, буде у себе вдома по АДРЕСА_4 . Десь після 21 години ОСОБА_9 знову зателефонувала і запитала де ОСОБА_16 , її чоловік, голос в доньки був знервований; на її запитання, ОСОБА_9 нічого не стала розповідати та коли додому приїхав її чоловік ОСОБА_18 , вона останньому розповіла про дзвінок ОСОБА_9 і висловила своє занепокоєння, однак чоловік говорив про якісь негаразди у доньи, що могли виникнути між молодими, так як з травня 2019 року на квартиру до ОСОБА_9 переїхав проживати ОСОБА_3 . Вона настоювала поїхати до доньки; в той час, ОСОБА_9 зателефонувала ОСОБА_16 ; чоловік сказав, що у ОСОБА_9 якісь негаразди і вони поїхали до неї додому; по дорозі ОСОБА_9 їй відправила СМС повідомлення про те, що в ОСОБА_15 який перебуває в неадекватному стані, є ніж і він її порізав. Вона телефонувала до ОСОБА_3 щоб пояснив що ж сталося, на що ОСОБА_12 говорив, що у них все гаразд, вони самі розберуться у своїх відносинах По приїзду до будинку, біля під`їзду побачили ОСОБА_3 , в нього була на руках кров та в руці він тримав пакет з бинтами і перікіссю водню; їй і чоловікові пояснив, що ключ забув в квартирі. Вона своїм ключем відчинила двері і в спальній кімнаті побачила доньку дуже бліду, біля живота був рушник в крові. Чоловік про щось сперечався із ОСОБА_3 , а вона кричала викликати швидку; побачивши, що чоловік продовжує сварку з ОСОБА_15 , вона викликала швидку допомогу; на той час донька була в повній відомості, але нічого не говорила. По приїзду швидкої допомоги, лікарі оглянули доньку, їй повідомити про внутрішню кровотечу і забрали її до лікарні На той час приїхала і поліція, ОСОБА_13 на момент їх приїзду, в квартирі не було, чоловік розповів, що обвинувачений через вікно втік, а він викликав поліцію. Працівниками поліції у них були відібрані пояснення та вони одразу ж поїхали до лікарні, по дорозі чоловік дзвонив комусь в лікарню, було розпочато доньці операцію, після проведення якої, їй у присутності чоловіка було повідомлено, що донька втратила багато крові, мала місце внутрішня кровотеча і якби вони зволікали б ж часом, донька померла б.
Пояснила, що заяву в поліцію написала вона самостійно, так як донька перебувала на операції; вказала у показах, що в квартирі на час їх приїзду був безлад, каплі крові бачила в коридорі, де біля холодильника працівники поліції знайшли ніж, кухонний, який з іншими завжди знаходився на підставці в кухні.
Свідок ОСОБА_18 під присягою суду надав аналогічні покази, в яких зазначив про те, що 24.06.2019 року він знаходився на будівництві по роботі, коли до нього подзвонила дружина і сказала, що щось негаразд в доньки, попросила приїхати. Коли він вже їхав додому, йому на мобільний зателефонувала ОСОБА_10 , повідомила, що все нормально, потім дзвонив ОСОБА_12 і сказав, що ОСОБА_9 трошки випила, до них не потрібно приїздити. Вдома жінка була занепокоєна і вони поїхали до ОСОБА_9 додому на АДРЕСА_4 , де під під`їздом, на лавиці сидів ОСОБА_14 , в руці тримав пакет; з ними він зайшов до квартири. Дружина пішла до доньки, він бачив, що в ОСОБА_9 велика кровотеча, вона лежала на дивані, була у свідомості; він в розмові з ОСОБА_3 запитував кілька разів що сталося і навіщо він порізав ОСОБА_9 , ОСОБА_14 мовчав, був дуже знервований і збуджений та коли він повідомив, що викликає поліцію, ОСОБА_14 через відчинене вікно в кухні по даху, втік; дружина викликала швидку допомогу, а він працівників поліції. ОСОБА_9 забрали лікарі швидкої допомоги, у нього і ОСОБА_19 відібрали пояснення та вони поїхали до доньки, яку на момент їх приїзду вже оперували; операція всього тривала біля шести годин; лікарі йому повідомили, що стан ОСОБА_9 дуже складний, критичний. В показах зазначив, що на момент його з дружиною приїзду додому до ОСОБА_9 , в квартирі був безлад речі розкидані, в коридорі бачив плями крові, там же, біля холодильнику,працівники поліції виявили ніж, який був в крові.
Будучи допитаним в судовому засіданні, свідок ОСОБА_20 під присягою, надав показання про те, що 24.06. 2019 року він, як фельдшер, у складі нічної бригади швидкої медичної допомоги приїхав на виклик по АДРЕСА_4 , де їх зустріла жінка, провела в квартиру; в кімнаті спальній лежала на ліжку молода дівчина, область живота була у кровавій плямі; дівчина була дуже бліда, але в свідомості, розмовляла; стан її був важкий, через внутрішню кровотечу, що утворилася внаслідок нанесення їй ножем удару. Дівчину госпіталізували до лікарні, дорогою до неї говорили, так як час від часу вона втрачала свідомість. Пояснив, що якби не було викликано швидку допомогу, мала б місце смерть потерпілої.
Аналогічні покази, під присягою в засіданні надав свідок ОСОБА_21 .
Приведений до присяги, в судовому засіданні, свідок ОСОБА_22 надав показання про те, що працює лікарем швидкої медичної допомоги та 24.06.2019 року, перебував на добовому чергуванні, у складі бригади спільно з ОСОБА_21 та фельдшером ОСОБА_20 ; ввечері біля 22-23 години, надійшов виклик за адресою АДРЕСА_4 . По приїзду на вказану адресу, їх зустріли жінка і чоловік, в одній з кімнат квартири виявили дівчину, яка лежала на ліжку, із наявним проникаючим ножовим пораненням. Стан дівчини був важкий, тиск був дуже низький, крововилив був не сильний, однак, при обстеженні пальпацією, він зрозумів, що розпочалася внутрішня кровотеча, поранення було глибоке, проникаюче, потерпіла сама не могла встати з ліжка, було надано допомогу і госпіталізовано; пояснив, що дівчина його впізнала, так як він раніше приїздив до її бабусі; потерпіла була госпіталізована в обласну лікарню, де її вже чекала група лікарів для оперування. Пояснив, що зі слів вітчима ОСОБА_23 , тілесні ушкодження дівчині були спричиненні її співмешканцем, який втік.
Досліджені безпосередньо судом письмові докази
На підтвердження обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, відповідно до ст. 91 КПК України, органом досудового розслідування були здобуті, а прокурором у судовому засіданні в основу обвинувачення покладені та судом досліджені, письмові докази, що підтверджують інкриміноване правопорушення обвинуваченому ОСОБА_3 , а саме, в томі І
- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 25.06.2019 року о 00:25 год. (а.с.6);
- протокол огляду місця подій від 24.06.2019 року (а.с. 12-34), в ході якого, у присутності понятих, з застосуванням фотографування, було виявлено місце вчинення злочину; з місця події було виявлено та вилучено сліди пальців рук, ніж; змиви речовини бурого кольору..;
- акт застосування службової собаки (а.с. 35);
- протокол огляду предметів від 22.08.2019 року (а.с. 82, з фото таблицею а.с 83-86);
- медична документація (первинна), з якої вбачається час і дата госпіталізації потерпілої ОСОБА_6 , встановлений їй первинний діагноз: проникаюче колото-різане поранення черевної порожнини. Наскрізне поранення шлунку. Поранення судин брижі ободової кишки. Гемоперитонеум. Геморагічний шок, із супровідним листом лікарні швидкої медичної допомоги (а.с. 94 108); (т.2 а.с. 98-99);
- протокол огляду предметів від 26.07.2019 року (а.с. 111, з фото таблицею а.с 112-114);
- довідка про кількість ліжко днів та вартість лікування в стаціонарному відділенні потерпілої ОСОБА_6 (а.с. 117 118);
- протокол проведення слідчого експерименту від 12.07.2019 року за участі ОСОБА_6 (а.с. 120- 121), в холі якого, у присутності понятих, остання повністю відтворила обставини подій 24.06.2019 року і зокрема обставин нанесення ножем обвинуваченим потерпілій тілесних ушкоджень;
Вищенаведене узгоджується і з відеозаписом слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_6 , дослідженому безпосередньо в судовому засіданні (а.с.122).- висновок експерта № 110 судової медичної цитологічної експертизи, з якої вбачається, що на зрізах пластин з обох рук ОСОБА_3 кров не виявлено, в його піднігтьовому вмісті знайдено було нетравматичного походження епітеліальні клітини…(а.с. 125-127);
- висновок експерта № 109 судової медичної цитологічної експертизи (а.с. 132-134); з якої вбачається, що кров ОСОБА_3 належить до групи О(1) з ізогемаглютиніном анти-А та анти В ізосерологічної системи АВО; кров потерпілої ОСОБА_6 належить до групи О(1) з ізогемаглютиніном анти-А та анти В ізосерологічної системи АВО; на марлевому змиві з кухонної двері ручки кров не виявлена, знайдена кількість клітин містить антиген Н(О), який властивий як для ОСОБА_3 , так і для ОСОБА_6 , що не виключає походження кліин від кожного з них….;
- висновок експерта № 111 судової медичної цитологічної експертизи (а.с. 139-141); з якої вбачається, що кров ОСОБА_3 належить до групи О(1) з ізогемаглютиніном анти-А та анти В ізосерологічної системи АВО; кров потерпілої ОСОБА_6 належить до групи О(1) з ізогемаглютиніном анти-А та анти В ізосерологічної системи АВО; на змивах обох рук ОСОБА_3 виявлена кров людини, в якій виявлений антиген Н(О) та знайдено епітальні клітини…..;
- висновок експерта № 1036 судової імунологічної експертизи, згідно якої, в плямах світло бурого кольору на фрагменті марлі знайдено кров людини; при серологічному дослідженні в плямах крові виявлено антиген Н що не виключає походження крові від особи з групою крові О в даному випадку ОСОБА_3 , ОСОБА_6 або від цих осіб одночасно (а.с. 145 149);
- висновок експерта № 1037 судової імунологічної експертизи, згідно якої, в плямах світло бурого кольору на фрагменті марлі (об`єкт 1) знайдено кров людини; при серологічному дослідженні в плямах крові виявлено антиген Н що не виключає походження крові від особи з групою крові О в даному випадку ОСОБА_3 , ОСОБА_6 або від цих осіб одночасно (а.с. 153 -156);
- висновок експерта № 1038 судової імунологічної експертизи, згідно якої, в плямах світло бурого кольору на фрагменті марлі (об`єкт 1) знайдено кров людини; при серологічному дослідженні в плямах крові виявлено антиген Н що не виключає походження крові від особи з групою крові О в даному випадку ОСОБА_3 , ОСОБА_6 або від цих осіб одночасно (а.с. 161 165);
- висновок експерта № 1041 судової імунологічної експертизи, згідно якої, в плямах світло бурого кольору на фрагменті марлі (об`єкт 1) знайдено кров людини; при серологічному дослідженні в плямах крові виявлено антиген Н що не виключає походження крові від особи з групою крові О в даному випадку ОСОБА_3 , ОСОБА_6 або від цих осіб одночасно (а.с. 169 173);
- висновок експерта № 1039 судової імунологічної експертизи, згідно якої, в плямах світло бурого кольору на фрагменті марлі (об`єкт 1,2) знайдено кров людини; при серологічному дослідженні в плямах крові виявлено антиген Н що не виключає походження крові від особи з групою крові О в даному випадку ОСОБА_3 , ОСОБА_6 або від цих осіб одночасно (а.с. 177-181);
- висновок експерта № 1042 судової імунологічної експертизи, згідно якої, в плямах світло бурого кольору на фрагменті марлі (об`єкт 1) знайдено кров людини; при серологічному дослідженні в плямах крові виявлено антиген Н що не виключає походження крові від особи з групою крові О в даному випадку ОСОБА_3 , ОСОБА_6 або від цих осіб одночасно (а.с. 185-187);
- висновок експерта № 1040 судової імунологічної експертизи, згідно якої, в плямах світло бурого кольору на фрагменті марлі (об`єкт 1) знайдено кров людини; при серологічному дослідженні в плямах крові виявлено антиген Н що не виключає походження крові від особи з групою крові О в даному випадку ОСОБА_3 , ОСОБА_6 або від цих осіб одночасно (а.с. 193 -197);
- висновок експерта № 1068 судової імунологічної експертизи, згідно якої, в плямах світло бурого кольору на чоловічій футболці, джинсах знайдено кров людини; при серологічному дослідженні в плямах крові виявлено антиген Н що не виключає походження крові від особи з групою крові О в даному випадку ОСОБА_3 , ОСОБА_6 або від цих осіб одночасно. На парі чоловічих кросівок, плям схожих на кров не знайдено (а.с. 201-205);
- висновок експерта 0874К від 09.08.2019 року судової дактилоскопічної експертизи слід долоні руки (стрічки 1.2); слід пальця з поверхні батареї під вікном кімнати 3 (кухні) в кв. АДРЕСА_3 залишений ОСОБА_3 (а.с. 210-225);
- висновок експерта 490-І від 01.08.2019р. (а.с. 7-12), судової комплексної імунологічної, дактилоскопічної експертизи, вбачається, що виявлений слід крові на ножі (об`єкт 1) належить людині і може походити від особи з групою крові О в даному випадку ОСОБА_3 , ОСОБА_6 або від цих осіб одночасно;
- висновок експерта 0879К від 09.08.2019 року судової дактилоскопічної експертизи (а.с. 15-22);
- висновок експерта 0880К від 09.08.2019 року судової дактилоскопічної експертизи (а.с. 23-27), з якого видно, що наданий на дослідження ніж довжиною 331мм до категорії холодної зброї не відноситься…; ніж виготовлений промисловим способом;
- висновок експерта 488-І від 09.08.2019 року судової імунологічної експертизи (а.с. 36-40);
- висновок експерта № 0875К судової імунологічної експертизи та експертизи холодної зброї (а.с. 43-49);
- висновок експерта № 0876К комплексної судової експертизи холодної зброї (а.с. 51-56); - висновок експерта 489-І від 25.07. 2019 року судової імунологічної, дактилоскопічної експертизи (а.с. 64 - 67);
- висновок експерта 0877К від 09.08.2019 року та висновок № 0878-К від 08.08.2019р. судової дактилоскопічної експертизи (а.с. 70-76; 79 82), згідно яких, надані на дослідження ножиці, виготовлені промисловим способом…;
- висновок 702мд від 25.07.2019р. судової медичної експертизи відповідно до якого, ОСОБА_6 знаходилась на стаціонарному лікуванні в відділені ВА з ЛІТ та хірургія ОКЛ м. Чернівці з 24.06.2019 року по 03.07.2019 року із діагнозом: основний - проникаюче колото-різане поранення черевної порожнини. Наскрізне поранення шлунку. Поранення судин брижі ободової кишки. Гемоперитонеум. Геморагічний шок. В ОСОБА_6 виявлено наступні тілесні ушкодження: проникаюче колото-різане поранення черевної порожнини з наскрізним пораненням передньої та задньої стінок шлунку та ушкодженням судин брижі ободової кишки. Вищевказані тілесні ушкодження виникли в результаті найімовірніше одноразової травмуючої дії колюче-ріжучого предмету типу ножа, по строку можуть відповідати вказаному в обставинах (24.06.2019р.) і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як таких, що є небезпечними для життя.
Основуючись на локалізації та характерних вищевказаних тілесних ушкоджень експерт, вважав можливим виникнення їх за обставин на які вказувала ОСОБА_6 в протоколі її допиту та протоколі слідчого експерименту за участю потерпілої. При проведенні дійсної експертизи не виявлено тілесних ушкоджень які б могли виникнути в результаті травмуючої дії рук, ніг або інших тупих твердих предметів (а.с.87-90);
- висновок судової психіатричної експертизи № 342 від 16.07.2019р. (а.с. 94-95), ОСОБА_3 , ознак хронічного психічного захворювання на час інкримінованого йому діяння, не виявляв, а виявляв ознаки психічного розладу у формі емоційно нестабільного розладу, внаслідок органічного ураження ЦНС; він міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. На період часу, до якого відноситься інкриміноване йому діяння ОСОБА_3 ознак хронічного психічного захворювання недоумства та тимчасового розладу психічної діяльності також не виявляв та останній, застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.
Дослідивши наведені стороною обвинувачення докази, і такі, проти яких не заперечувала сторона захисту, суд вважає, що надані докази є належними, допустимими, достатніми, оскільки вони, як кожний окремо, а також в сукупності прямо підтверджують існування обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також вони є достовірними, оскільки отримані в порядку, встановленому КПК України, адже, ніяких даних про те, що вони здобуті незаконним шляхом або сфальсифіковані, судом не встановлено та учасниками процесу не заявлено.
Спростування доводів сторони захисту по заявленому клопотанню
В судовому засіданні, обвинуваченим ОСОБА_3 заявлено клопотання (письмово) про перекваліфікацію його дій з ч. 1 ст. 121 КК України на ст.128 КК України, вказуючи на те, що він діяв 24.06.2019 року в межах необхідної оборони і не мав умислу наносити потерпілій ОСОБА_6 тяжкі тілесні ушкодження. Обставини викладені в клопотанні обвинуваченого, підтримані в його інтересах захисником ОСОБА_7 .
На вказане клопотання прокурором подано заперечення, в якому, сторона обвинувачення, просила відмовити, а потерпіла віднесла його вирішення на розсуд суду.
Вивчивши обставини, викладені в клопотанні обвинуваченого, заслухавши доводи учасників процесу, суд зважає на наступне.
Диспозиція ст. 121 КК України, передбачає кримінальну відповідальність за умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння; водночас на відміну від вказаного складу злочину, ст. 128 КК України має свої певні особливості, а саме за вказаною статтею Кримінального кодексу України кваліфікуються дії винної особи випадках, коли особа, заподіяла потерпілому тяжке або середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачала можливість настання шкідливих наслідків своїх дій чи бездіяльності, але легковажно розраховувала на їх відвернення (злочинна самовпевненість), або ж не передбачала можливості настання таких наслідків, хоча повинна була й могла їх передбачити (злочинна недбалість).
Згідно з ч. 3 ст. 27 Конституції України кожен має право захищати своє життя і здоров`я, життя і здоров`я інших людей від протиправних посягань.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 36 КК необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було перевищення меж необхідної оборони.
Отже, виходячи з наведеного, право на необхідну оборону виникає лише за певних умов, визначених законом. Згідно з положеннями ст. 36 КК ці умови полягають у такому: оборона визнається необхідною лише у випадку, якщо дії, що становлять її зміст, вчинено з метою захисту охоронюваних законом: а) прав та інтересів особи, яка захищається; б) прав та інтересів іншої особи (фізичної чи юридичної); в) суспільних інтересів; г) інтересів держави; оборона може здійснюватись лише від суспільно небезпечного посягання, тобто діяння, ознаки якого передбачені КК; за загальним правилом необхідна оборона має бути своєчасною - право на неї втрачається після того, як посягання було припинено або закінчено, і необхідність застосування засобів захисту відпала; посягання має бути реальним, а не існувати лише в уяві того, хто захищається; шкода при необхідній обороні може бути заподіяна тільки тому, хто посягає; при необхідній обороні допускається заподіяння лише такої шкоди, яка є необхідною і достатньою в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.
Згідно із ч.3 ст.36 КК України перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту. Для вирішення питання про кваліфікацію складу злочину, зокрема щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, перевищення чи не перевищення її меж, суд у кожному випадку, враховуючи конкретні обставини справи, повинен здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання, наявність чи відсутність обставин, передбачених ч.5 ст.36 КК України. Для виникнення стану необхідної оборони необхідна наявність реального посягання на охоронювані законом права та інтереси особи, яка захищається, або іншої особи (правова позиція ВС/ККС № 211/2852/16-к від 25.07.2018р. та правова позиція ВС від 10.04.2018р., справа 722/1981/16к).
Згідно роз`яснень, які містяться у абз. 2 п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 № 1 «Про судову практику у справах про необхідну оборону» судам слід мати на увазі, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну. В постанові наголошено, що при розгляді даної категорії справ, суди повинні з`ясовувати, чи мала особа, яка захищалася, реальну можливість ефективно відбити суспільно небезпечне посягання іншими засобами із заподіянням нападникові шкоди, необхідної і достатньої в конкретній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання.
Як пояснив обвинувачений ОСОБА_3 в судовому засіданні, при дачі показів, він ні від потерпілої ОСОБА_6 , ні від будь - кого іншого, не зазнав посягання на нього чи заподіяння йому тілесних ушкоджень, при обставинах, за яких він мав би оборонятися. Як пояснив ОСОБА_3 , 24.06.2019 року в нього виник словесний конфлікт, в ході якого потерпіла ОСОБА_6 висловилася.., що поліції не потрібно прийдуть інші….з довгими руками, після чого, він пішов на кухню, де взяв в руку ніж, з яким повернувся до кімнати і ліг відпочивати; в нього була уява лише на оборону, однак, не втримавшись від нарікань які продовжувала йому висловлювати ОСОБА_6 , він піднявся і тримаючи в лівій руці ніж вийшов з кімнати; за ним вийшла і ОСОБА_9 , яка продовжувала до нього говорити, тоді він до неї повернувся і направився в її сторону; остання почала відходити назад та вперлася у стіну, він їй завдав удар ножем в область живота, після чого ніж вийняв і викинувши його в бік, а сам пішов на кухню курити, потерпіла ж пішла до іншої кімнати і лише через певний проміжок часу, після того, як його ОСОБА_6 кілька разів кликала до себе, він зайшовши до кімнати спальні, де в області живота ОСОБА_9 побачив колото різану рану; його охопив страх і він почав метатися по квартирі, не знав що робити; коли ОСОБА_9 попросила з кухні принести бинт і перекіс водню, він їх не знайшов та пішов до аптеки купувати, при цьому ОСОБА_6 залишив в квартирі одну, ще й забув ключі, внаслідок чого, після придбання ліків, не зміг потрапити до квартири, аж до приїзду батьків потерпілої.
Будучи допитаною в судовому засіданні, під присягою, потерпіла ОСОБА_6 не заперечувала показів ОСОБА_3 і пояснила суду, що ніяким чином не мала наміру посягати на останнього, його зоров`я чи життя будь яким способом, про інших осіб, що мають довгі руки, сказала для того, щоб саме ОСОБА_3 заспокоївся, оскільки станом на 24.06.2019р. 21.00 годин, під час їх розмови, він збуджений, знервований; про що вона говорила спілкуючись по телефону з вітчимом ОСОБА_16 та писала про не адекватний стан ОСОБА_15 в СМС повідомленнях своїй матері та просила приїхати, попереджаючи що у ОСОБА_15 є ніж.
Судом установлено, з безпосереднього досліджених доказів (наведених вище показів потерпілої, свідків, письмових доказів), що внаслідок вищевказаних злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_3 , потерпілій ОСОБА_6 були спричиненні тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння, у вигляді проникаючого колото-різаного поранення черевної порожнини з наскрізним пораненням передньої та задньої стінок шлунку та ушкодженням судин брижі ободової кишки, гемоперитонеум; геморагічний шок що підтверджено і висновком експерта ЧОБ СМЕ №702 мд, який ніким з учасників процесу не оспорювався. У висновку зазначено, що вказані тілесні ушкодження виникли в результаті найімовірніше одноразової травмуючої дії колюче-ріжучого предмету типу ножа, по строку можуть відповідати вказаному в обставинах (24.06.2019р) і відносяться до тяжких тілесних ушкоджень як такі що небезпечні для життя.
При проведенні експертизи, не виявлено тілесних ушкоджень які б могли виникнути в результаті травмуючої дії рук, ніг або інших тупих твердих предметів (т.2 а.с.87-90).
Про наявність великої внутрішньої кровотечі, глибокого поранення ножем, із пошкодження судин брижі ободової кишки, в засіданні, у показах вказав свідок ОСОБА_22 , лікар ОКУ «Чернівецький обласний центр екстреної медичної допомоги», який зазначив, що в разі ненадання б своєчасної допомоги потерпілій ОСОБА_6 , вона б померла. Про важкий стан потерпілої ОСОБА_6 , не можливості останньої самостійно піднятися, на момент приїзду бригади швидкої медичної допомоги, засвідчили, відповідно в показах і свідки ОСОБА_20 , ОСОБА_21 .
За нормативним визначенням, умисне тяжке тілесне ушкодження (ст. 121 КК) з об`єктивної сторони характеризується дією або бездіяльністю у вигляді протиправного посягання на здоров`я іншої людини, наслідками у вигляді заподіяння тяжких тілесних ушкоджень та причинним зв`язком між указаним діянням та наслідками, а із суб`єктивної сторони - умисною формою вини (прямим або непрямим умислом), коли винний усвідомлює, що може заподіяти тяжкої шкоди здоров`ю потерпілого, передбачає такі наслідки і бажає або свідомо припускає їх настання (ст. 24 КК).
Спосіб вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення відносно потерпілої ОСОБА_6 та його наслідки, свідчать про наявність в обвинуваченого умислу на заподіяння останній тілесних ушкоджень. Дане, як видно з показів ОСОБА_3 , характеризується послідовністю його дій, зокрема, обвинувачений пояснив, що в ході словесного конфлікту з потерпілою, він піднявся з дивану, де відпочивав в іншій дальній кімнаті, пішов на кухню, звідки взяв ніж, із яким знову ліг та лежав, а через деякий проміжок часу, мовчки, нічого не говорячи потерпілій і не відповідаючи на її запитання для чого йому ніж, піднявся і направився на вихід з кімнати, при цьому ОСОБА_6 ніяких дій по відношенню до нього не вчиняла, добре усвідомлюючи те, що в квартирі він з потерпілою перебувають одні, без сторонніх та знаючи, що коридор в квартирі дуже вузький і потерпіла не зможе швидко втекти до інших кімнат, розвернувшись до ОСОБА_6 з ножем в лівій руці, психологічно змусив її відступати назад до стіни, наближаючись до неї; при цьому, маючи реальну можливість не завершувати своїх намірів, чого не заперечував в засіданні, здійснив удар, шляхом глибокого введення вістря ножа в область черевної порожнини потерпілої, - життєво важливий орган тіла людини; допускаючи, що від його таких дій, потерпілій буде спричинено тілесні ушкодження або смерть. Умисел на їх заподіяння з боку обвинуваченого, виразився і в тому, що після нанесеного ОСОБА_6 удару, ОСОБА_3 вийняв ніж з живота останньої і викинув його в сторону, а сам пішов на кухню курити, не надав в той момент ніякої допомоги ОСОБА_6 , мотивуючи це тим, що вона ні на що не поскаржилася, розмовляла, і сама пішла до спальної кімнати. А, тому, покази обвинуваченого наведені вище не узгоджуються між собою, в частині доводів ОСОБА_3 , що він не усвідомлював своїх дій, що судом оцінюється критично.
При цьому, суд звертає увагу і на поведінку обвинуваченого, як до так і після приїзду до квартири, у якій він співмешкав із потерпілою, батьків останньої, а саме, залишив без допомоги ОСОБА_6 одну в квартирі із колото різаною раною та, як видно з показів свідка ОСОБА_24 , він після того, як дружина ОСОБА_25 пішла в кімнату до доньки, став розпитувати ОСОБА_3 про події, які відбулися і після його слів про виклик працівників поліції, обвинувачений через відчинене вікно в кухні, достеменно знаючи, що там можливо стрибнути на дах добудови і втекти, втік до своїх батьків, де суто і був затриманий в подальшому працівниками поліції.
Окрім цього, за висновками судової психіатричної експертизи № 342 від 16.07.2019р. (а.с. 94-95), ОСОБА_3 , ознак хронічного психічного захворювання, станом на 24.06.2019 року, не виявляв; виявляв ознаки психічного розладу, у формі емоційного нестабільного розладу, внаслідок органічного ураження ЦНС; він міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Отже, суд ретельно перевіривши доводи клопотання про перебування в стані необхідної оборони обвинуваченого ОСОБА_3 щодо спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, вважає їх такими, що вони не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні; судом не встановлено, що потерпіла, чи будь які інші особи, вчиняли стосовно ОСОБА_3 дії, які мали реальну загрозу заподіяння шкоди його життю та здоров`ю, від яких він міг оборонятися з ножем; мотиви обвинуваченого що він діяв при вчиненні злочину в межах необхідної оборони є уявними, не реальними та спростовуються вимогами закону та вище дослідженими доказами, показами потерпілої, свідків, письмовими матеріалами справи та безпосередньо дослідженим речовим доказом диску, на якому відтворені обставини 24.06. 2019 року слідчого експерименту за участю потерпілої, оціненими, як послідовні та такі, що узгоджуються між собою, а позиція обвинуваченого спрямована на уникнення ним кримінального покарання.
Судом в засіданні було роз`яснено обвинуваченому вимогу ч.1 ст.337 КПК України, яка передбачає, що судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту.
Вимогами ч. 1 ст. 22 КПК України передбачено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке грунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні усіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення; в основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази, досліджені в судовому засіданні.
Отже, беручи до уваги наведені вище мотиви та оцінку аргументів сторони захисту, суд не вбачає підстав для кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_3 за ст.128 КК України.
Не зважаючи на не погодження з обвинуваченням за ч.1 ст.121 КК України, вина у вчиненні інкримінованого ОСОБА_3 кримінального правопорушення за даною нормою закону, знайшла своє підтвердження у наданих стороною обвинувачення та досліджених в судовому засіданні доказах, які вказують на наявність провини останнього у вчиненні тяжкого умисного кримінального правопорушення відносно потерпілої.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , суд вірно кваліфікує за ч. 1 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.
Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.
Призначення покарання.
За нормами ст.65 КК України, суд призначає покарання в межах, встановлених в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, яка передбачає відповідальність за скоєний злочин. Особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, повинно бути призначено покарання, необхідне та достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів (ч.2 ст. 50 КК України).
При призначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд враховує, що злочин, у якому він обвинувачується, згідно ст.12 КК України, є тяжким злочином, пов`язаним із посяганням на життя особи, що згідно з Конституцією України визнається найвищою соціальною цінністю людини.
Суд, враховує роз`яснення, наведене у Рішенні Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 згідно якого…окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Викладене підтверджується правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 02 жовтня 2018 року по справі № 752/8309/16-к.
Суд, також враховує, що у правових позиціях (постанова від 10.07.2018р.; від 09.10. 2018 року (справа № 148/1211/15-к; справа № 756/4830/17-к), Верховний Суд звернув увагу на те, що відповідно до статей 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.
Вирішуючи питання про призначення виду та розміру покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.ст. 50 - 52 КК України, суд, обставинами, які б пом`якшували покарання обвинуваченого, відповідно до статті 66 КК України, визнає те, що вину останній визнав частково, щиро розкаявся у вчиненому, відсутність з боку потерпілої матеріальних і моральних претензій. Обставини, які б обтяжували покарання обвинуваченого, в силу вимог ст.. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, бере до уваги, що ОСОБА_3 раніше (в силу вимог ст.89 КК України) значиться не судимий, по місцю реєстрації, відповідно за місцем утримання в ДУ Чернівецький слідчий ізолятор (33), характеризується позитивно, проживає з травня 2019 року у громадянському шлюбі з потерпілою ОСОБА_6 , якою суд повідомлено про її наміри офіційно зареєструвати шлюб із ОСОБА_3 , до затримання, обвинувачений працював укладником - пакувальником групи формування кабельних мереж з 21.10.2014 року по 21.10.2019 року, в ТЗоВ «СЕ Борднетце Україна», і за цим останнім місцем роботи характеризувався виключно позитивно; перебуває на обліку, як в лікаря-нарколога з 2014 року, так і на консультативному обліку в лікаря-психіатра Чернівецької обласної психіатричної лікарні, при вчиненні кримінального правопорушення був тверезий (т.2 а.с. 120-130). Судом враховується молодий вік обвинуваченого, те, що батько ОСОБА_3 є інвалідом 3 групи загального захворювання, бабуся обвинуваченого ОСОБА_26 являється інвалідом 2 групи загального захворювання, непрацездатна, а також суд бере до уваги і позицію потерпілої ОСОБА_6 , яка в наданих суду показах визнала себе ініціатором конфлікту, що мав місце 24.06.2019 року між нею і ОСОБА_3 ; в залі суду вибачила останнього та просила призначити йому покарання, не пов`язане з ізоляцією від суспільства.
Суд, вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_3 , реалізовуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, з урахуванням обставин скоєння кримінального правопорушення, його наслідку, а також вищенаведеної, обраної ним лінії захисту, думку потерпілої ОСОБА_6 , вважає, що виправлення обвинуваченого, в даному випадку, є не можливе без його ізоляції від суспільства та приходить до висновку про призначення покарання ОСОБА_3 у виді позбавлення волі, із застосуванням вимог ст. 69 КК України, нижче від найнижчої межі, встановленої у санкції ч. 1 ст. 121 КК України, як таке, що істотно знижує ступінь тяжкості вчиненого останнім кримінального правопорушення.
Положення статті 69 КК України застосовуються, якщо судом установлено будь-яку з обставин, зазначених у пункті 1 частини першої статті 66 КК України, та будь-яку з обставин, вказаних у пункті 2 частини першої статті 66 КК України. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.8 своєї постанови №7 від 24 жовтня 2003 року „Про практику призначення судами кримінального покарання", призначення основного покарання, нижчого від найнижчої межі, передбаченої законом за даний злочин, або перехід до іншого, більш м`якого, виду основного покарання (ст.69 КК України), може мати місце лише за наявності декількох (не менше двох) обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого особливо тяжкого, тяжкого злочинів або злочину середньої тяжкості, з урахуванням особи винного.
Визначені у статті 65 КК України, загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях (зокрема й у справі «Довженко проти України») зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.
За нормами ч.1 ст.8 Конституції України в Україні діє принцип верховенства права. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику суду як джерело права.
Інші рішення, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
25.06.2019 року ОСОБА_3 був затриманий в порядку ст.208 КПК України, утримується під вартою в ДУ Чернівецький слідчий ізолятор; термін дії застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом було продовжено до 24.04.2020 року.
Ураховуючи призначену міру покарання, запобіжний захід ОСОБА_3 , слід залишити попередньо застосований до вступу вироку в законну силу, - тримання під вартою.
Цивільний позов потерпілою ОСОБА_6 , не заявлено.
Витрати за проведення судових експертиз, зокрема, дактилоскопічних у розмірі 2041 гривню 13 копійок; судово-імунологічних у розмірі - 9122 гривні 19 копійок та витрати на залучення експертів для проведення експертиз холодної зброї у розмірі 2512 гривень 16 копійок, а всього на загальну суму 13.675.48 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави.
Керуючись ст. ст. 369, 371, 373, 374, 392, 395 КПК України, суд, УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 121 КК України, з застосуванням ст. 69 КК України, у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Термін відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з 25.06.2019 року. Захід забезпечення кримінального провадження, застосований судом до ОСОБА_3 , у виді тримання під вартою, залишити до вступу вироку в законну силу.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в загальній сумі 13.675.48 грн.
- речовий доказ, за постановою слідчого від 27.08.2019 року (а.с. 128 т.1) - зрізи з нігтьових пластин китиць (правої і лівої) руки ОСОБА_3 , що знаходяться в камері зберігання речових доказів Шевченківського ВП ЧВП ГУНП у Чернівецькій області знищити;
- речовий доказ, за постановою слідчого від 27.08.2019 року (а.с. 135 т.1) змиви речовин з внутрішньої ручки дверей кухні в квартирі АДРЕСА_3 , що знаходяться в камері зберігання речових доказів Шевченківського ВП ЧВП ГУНП у Чернівецькій області знищити;
- речовий доказ, за постановою слідчого від 27.08.2019 року (а.с. 142 т.1) змиви речовин з обох рук ОСОБА_3 , що знаходяться в камері зберігання речових доказів Шевченківського ВП ЧВП ГУНП у Чернівецькій області знищити;
- речовий доказ, за постановою слідчого від 27.08.2019 року (а.с. 150 т.1) змиви речовин бурого кольору, вилучені з ванної кімнати в квартирі АДРЕСА_3 , що знаходяться в камері зберігання речових доказів Шевченківського ВП ЧВП ГУНП у Чернівецькій області знищити;
- речовий доказ, за постановою слідчого від 27.08.2019 року (а.с. 151 т.1) змиви речовин бурого кольору, вилучені з поверхні асфальту біля будинку по вул. Н. Сотні 10а (278 м. від під`їзду), що знаходяться в камері зберігання речових доказів Шевченківського ВП ЧВП ГУНП у Чернівецькій області знищити;
- речовий доказ, за постановою слідчого від 27.08.2019 року (а.с. 156 т.1) змиви речовин бурого кольору, вилучені з поверхні підлоги в квартирі АДРЕСА_5 , що знаходяться в камері зберігання речових доказів Шевченківського ВП ЧВП ГУНП у Чернівецькій області знищити;
- речовий доказ, за постановою слідчого від 27.08.2019 року (а.с. 174 т.1) змиви речовин бурого кольору, вилучені з бетонної поверхні по вул. Н. Сотні 10а (102 м. від під`зду), що знаходяться в камері зберігання речових доказів Шевченківського ВП ЧВП ГУНП у Чернівецькій області знищити;
- речовий доказ за постановою слідчого від 27.08.2019 року (а.с. 182 т.1) змиви речовин бурого кольору, вилучені з поверхні столу, поверхні плитки підлоги у лівому куті, в квартирі АДРЕСА_3 , що знаходяться в камері зберігання речових доказів Шевченківського ВП ЧВП ГУНП у Чернівецькій області знищити;
- речовий доказ, за постановою слідчого від 27.08.2019 року (а.с. 190 т.1) змиви речовин бурого кольору, вилучені з поверхні асфальту при вході у під`їзд, по АДРЕСА_6 , що знаходяться в камері зберігання речових доказів Шевченківського ВП ЧВП ГУНП у Чернівецькій області знищити;
- речовий доказ, за постановою слідчого від 27.08.2019 року (а.с. 190 т.1) змиви речовин бурого кольору, вилучені з поверхні тротуарної платки тильної сторони будинку по АДРЕСА_6 , що знаходяться в камері зберігання речових доказів Шевченківського ВП ЧВП ГУНП у Чернівецькій області знищити;
- речовий доказ, за постановою слідчого від 27.08.2019 року - футболку чорного кольору з написом сірого кольору, із слідами бурого кольору, джинси синього кольору з слідами бурого кольору, кросівки чорного кольору передати за належністю ОСОБА_3 ( а.с. 206 т.1);
- речовий доказ, за постановою слідчого від 27.08.2019 року (а.с. 28,29 т.2) предмет схожий на ніж, із руків`ям, що вилучений з підлоги в коридорі біля холодильнику, що знаходяться в камері зберігання речових доказів Шевченківського ВП ЧВП ГУНП у Чернівецькій області знищити;
- речовий доказ, за постановою слідчого від 27.08.2019 року (а.с. 57 т.2) предмети схожі на ножі, вилучені під час ОМП з квартири АДРЕСА_3 повернути ОСОБА_6 ;
- речовий доказ, за постановою слідчого від 27.08.2019 року (а.с. 83 т.2) ножиці, вилучені під час ОМП з квартири АДРЕСА_3 повернути ОСОБА_6 ;
Вирок суду може бути оскаржено протягом 30 ти діб, з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці (в порядку ч. 3 ст. 349, п. 1 ч. 2 ст. 395 КПК України). Копія вироку підлягає врученню, в порядку ч. 6 ст. 376 КПК України прокурору, обвинуваченому.

В порядку, визначеному ч.7 ст. 376 КПК України копію вироку направити не пізніше наступного дня після його ухвалення потерпілій по справі.

Суддя ОСОБА_1