Провадження № 1-кс/344/84/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 149 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000226 від 26.02.2019 року, -
В С Т А Н О В И В :

Слідчий звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором в обґрунтування якого посилається на те, що в 2017 році ОСОБА_4 , з метою незаконного швидкого збагачення за рахунок отримання грошової винагороди під виглядом надання реабілітації хворим від наркотичної та алкогольної залежності, а також їх трудової експлуатації вступив у злочинну змову із жителями м. Маріуполь, Донецької області, а саме ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , з якими упродовж 2017-2018 років організував на території м. Коломия та Коломийського району, Івано-Франківської області декілька закладів закритого типу для примусового утримання в умовах ізоляції осіб вказаної категорії.
Так, період часу з жовтня 2017 року по кінець грудня 2017 року ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , з корисливих спонукань, здійснюючи трудову експлуатацію ОСОБА_12 та отримання від цього прибутку, застосовуючи до потерпілої психологічний примус, незаконно позбавив волі ОСОБА_12 , примусово її утримуючи протягом вказаного часу у зазначеному закладі закритого типу, що в м. Коломия, вул. Майданського, 9, Івано-Франківської області, з позбавленням можливості на самостійне його залишення.
В середині жовтня 2017 року упродовж трьох днів ОСОБА_12 , будучи завербованою безоплатно працювала на території військової частини НОМЕР_1 гірсько-штурмової бригади у АДРЕСА_1 , допомагаючи в ремонтних роботах приміщень, які проводили ПП «Західтрансбудсервіс-7», виконуючи підсобну роботу, за які ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 отримали грошові кошти.
Також, у період часу з листопада 2017 року по кінець грудня 2017 року ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_11 , з корисливих мотивів, з метою незаконного позбавлення волі та подальшої трудової експлуатації ОСОБА_13 , отримання від цього прибутку, застосовуючи до потерпілого психологічний примус, незаконно позбавив волі ОСОБА_13 , примусово його утримуючи протягом тривалого часу у зазначеному закладі закритого типу, що в м. Коломия, вул. Майданського, 9, Івано-Франківської області, з позбавленням можливості на самостійне його залишення.
Крім цього, у період часу з кінця серпня 2018 року по середину вересня 2018 року ОСОБА_4 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , з корисливих мотивів, з метою незаконного позбавлення волі та трудової експлуатації ОСОБА_14 , для отримання прибутку від такої експлуатації, застосовуючи до потерпілого психологічний примус, незаконно позбавив волі ОСОБА_14 , примусово його утримуючи протягом тривалого часу у зазначеному закладі закритого типу, що в с. Сопів, вул. Зеленосадська, 34, Коломийського району, Івано-Франківської області, з позбавленням можливості на самостійне його залишення.
У вересні 2018 року протягом п`яти днів ОСОБА_14 , будучи завербованим безоплатно працював на будові, яка проводилася на території заводу «Леоні», що по вул. Шарлая в м. Коломия, здійснюючи підсобну роботу від ПП «Алтір-АВТ».
13 червня 2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 149 КК України.
В ході досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:
- п. 1 - переховуватись від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний усвідомлює, що санкції ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст.149 КК України передбачає покарання тільки у вигляді позбавлення волі, а також те, що він являється жителем м. Маріуполь, Донецької області, яке межує з територією проведення ООС, тому може скритись на непідконтрольну Україні територію;
- п. 4 перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки підозрюваний з метою уникнення від кримінальної відповідальності, не з`являється на виклики до слідчого та може переховуватись від органу досудового розслідування та суду;
- п. 5 - вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_4 офіційно не працює, постійного джерела доходу не має, розлучений, не має міцних соціальних зв`язків та в подальшому може займатися злочинною діяльністю задля отримання доходів.
На підставі наведеного слідчий просив застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , без визначення розміру застави.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, з підстав викладених в ньому, просив клопотання задовольнити.
Захисник у судовому засіданні просив обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.
Заслухавши прокурора, підозрюваного та захисника, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.
Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років
Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
З матеріалів клопотання вбачається, що 13. червня 2019 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст.149 КК України.
Ухвалою слідчого судді від 23 грудня 2019 року надано дозвіл на затримання підозрюваного ОСОБА_4 , з метою його приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
22 січня 2020 року ОСОБА_4 затримано.
Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 149 КК України.
Прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки останній до моменту затримання переховувався від органу досудового розслідування, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Вирішуючи дане клопотання враховую також вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_4 вказаних вище злочинів, його вік, відсутність офіційного місця роботи та наявність зареєстрованого місця проживання.
Кримінальне правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , передбачене ч. 2 ст. 149 КК України, у відповідності до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжкого злочину, максимальне покарання згідно санкції статті дванадцять років позбавлення волі.
Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Враховуючи те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства, характер та обставини його вчинення, вважаю, що розмір застави слід не визначати.
Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено відсутність можливості застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задовольнити та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення застави і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.
За змістом ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.
Таким чином строк тримання під вартою підлягає обчисленню з моменту фактичного затримання підозрюваного, а саме з 22 січня 2020 року.
У відповідності до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.
Вивчивши матеріали клопотання, вважаю, що утримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою не може перевищувати строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, а тому строк дії ухвали слід визначити 45 днів, а саме до 06 березня 2020 року включно.
На підставі ст. ст. 29, 55, 62, 63, 129 Конституції України, керуючись ст. ст. 176-178, 182-183, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.
Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , громадянина України, не працюючого, раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк сорок п`ять днів до 06 березня 2020 року включно.
Тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_4 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань № 12.
Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення, про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.
Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 .
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1