Справа № 182/6325/19
Провадження № 1-кп/0182/415/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17.01.2020 м. Нікополь
Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1
секретар судового засідання ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополі кримінальне провадження, відомості про вчинення кримінального правопорушення за яким внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.04.2018 № 0001316 по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та мешкає у АДРЕСА_1 , не працює, не одружений, із середньою освітою, раніше не судимий,
у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 3 ст. 186 КК України;
за участю сторін судового провадження
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3
захисника ОСОБА_5
потерпілого ОСОБА_6 ,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_3 28.04.2018 приблизно о 09.05 год. знаходився біля домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить ОСОБА_6 . В цей час у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна з території вказаного домоволодіння.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 , впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, 28.04.2018 приблизно о 09.07 год., діючи таємно умисно незаконного, з корисливих мотивів, перелізши через паркан, проник на територію вищевказаного домоволодіння, де ОСОБА_6 зберігав належне йому майно, та яке є сховищем.
Проникнувши на територію вказаного домоволодіння, ОСОБА_3 на внутрішній стороні паркану помітив блок звукової сигналізації та в цей момент у нього виник злочинний умисел на викрадення вказаного блоку.
Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_3 , впевнившись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, 28.04.2018 приблизно о 09.10 год. підійшов до вищевказаного блоку звукової сигналізації, що був закріплений на паркані, яким огороджена територія вищевказаного домоволодіння, та діючи таємно, умисно, незаконно, з корисливих мотивів, шляхом ривку руками зірвав з паркану блок звукової сигналізації, таким чином заволодівши звуковою сигналізацією «Сирена Е8626», яка належала потерпілому ОСОБА_6 .
Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел на таємне викрадення майна з території вказаного домоволодіння, ОСОБА_3 28.04.2018 приблизно о 09.12 год., незаконно перебуваючи на території цього ж домоволодіння, яке є сховищем, діючи таємно, умисно, незаконно, з корисливих мотивів, шляхом скручування руками з металевих труб для поливу заволодів двома бронзовими кранами діаметром 1/2 дюйми, які належали потерпілому ОСОБА_6 .
В цей час злочинні дій ОСОБА_3 були помічені потерпілим ОСОБА_6 , який вийшов з будинку та почав бігти до ОСОБА_3 і вимагати повернути викрадене майно.
ОСОБА_3 , усвідомлюючи, що його злочинні дії, спрямовані на таємне викрадення блоку звукової сигналізації та бронзових кранів викриті, 28.04.2018 приблизно о 09.15 год., незаконно перебуваючи на території вищезазначеного домоволодіння, яке є сховищем, не припинив свої злочинні дії та діючи умисно, відкрито, з корисливих мотивів, ігноруючи вимоги потерпілого ОСОБА_6 , заволодів звуковою сигналізацією «Сирена Е8626», ринкова вартість якої, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 254 від 23.05.2018 складає 181 грн. 00 коп. та двома бронзовими кранами діаметром 1/2 дюйми, ринкова вартість яких, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи № 254 від 23.05.2018 складає 275 грн. 00 коп. за 1 штуку, загальною вартістю 550 грн. 00 коп., які належали потерпілому ОСОБА_6 . Тим самим ОСОБА_3 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 731 грн. 00 коп.
З місця вчинення кримінального правопорушення-злочину ОСОБА_3 втік, викраденим майном розпорядився на власний розсуд.
Дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч. 3 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням до сховища.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 винуватим себе визнав повністю і показав суду, що потерпілого ОСОБА_6 він знав візуально, бо у нього періодично працював його батька і домоволодіння потерпілого знаходиться приблизно в 100-та метрах від його місця проживання, але на території домоволодіння потерпілого він не був. У квітні 2018 р. приблизно о 07.30 год. переліз через паркан домоволодіння потерпілого, щоб щось у нього вкрасти. Побачив, що у дворі нікого не має. Спочатку зняв звукову сигналізацію, яка була на паркані, потім скрутив два бронзові крани з металевих труб для поливу. В цей час з будинку вийшов потерпілий. Він почав втікати з двома кранами, знову переліз через паркан і втік. По дорозі сигналізацію викинув, а викрадені крани здав до пункту прийому металу, отримав за них 60 грн. Вчинив крадіжку, так як тоді тимчасово не мав роботи. У скоєному кається. Просить суд суворо не карати його та не позбавляти волі. На даний час він офіційно не працевлаштований, але працює допомагає своєму батькові, якій працює двірником, підмітати вулиці.
Потерплий ОСОБА_6 в судовому засіданні суду показав, що знає батька обвинуваченого. Останній працював у нього по господарству, за роботу він завжди йому платив, годував його, дозволяв забирати їжу, яка залишалася. Також він скаржився на сина, який не хоче працювати, вчиняє крадіжки. У кінці квітня 2018 року, коли він був у будинку, зайшла дружина та сказала, що на городі шипить вода. Вони з дружиною вийшли з будинку, щоб перевірити, що сталося, вийшли на город. На городі він побачив, що біля водопроводу копається якийсь чоловік. Він підійшов до чоловіка та запитав, що він робить. Чоловік схопив крани і побіг. Він побіг за чоловіком, коли чоловік перелазив через паркан, він схопив чоловіка за ногу. В цей момент чоловік обернувся і він його дуже добре запам`ятав. Після того, чоловік втік, він його вже не наздоганяв, а сів в автомобіль і поїхав по сусідах, які категорично стверджували, що це міг зробити лише ОСОБА_3 . Він зателефонував до батька обвинуваченого, та розповів останньому про те, що його син вчинив крадіжку, попередив, що буде звертатися до поліції, що і зробив. Хоча йому викрадене не повернуто, але він претензій до обвинуваченого не має, просить його суворо не карати та не позбавляти волі.
Винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 , окрім його показів та показів потерпілого на думку суду, повністю доведена зібраними по справі та дослідженими у судовому засіданні письмовими доказами, законність, належність та достовірність яких сторонами не оспорювалася та які знаходяться в матеріалах кримінального провадження № 0001316:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 29.04.2018 потерпілого ОСОБА_6 , у якому він вказує, що 28.04.2018 приблизно у проміжок часу з 09.10 год. до 09.30 год. невідома особа на території домоволодіння по АДРЕСА_2 відкрито заволоділа двома бронзовими водопровідними кранами та сиреною. (а.п. 10);
- заявою ОСОБА_6 про надання дозволу працівникам поліції для проведення огляду території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_2 . (а.п. 11);
- протоколом огляду від 29.04.2018 земельної ділянки, яка знаходиться за житловим будинком за адресою: АДРЕСА_2 , яка огороджена парканом, за парканом знаходяться поливна мережа, на якій відсутні крани. Під час огляду нічого не виявлено та не вилучено. До протоколу огляду додано фото-таблицю. (а.п. 12-16);
- протоколом додаткового огляду від 29.05.2018 земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 . Зафіксовано місце розміщення викраденої сигналізації. Під час огляду нічого не виявлено та не вилучено. До протоколу огляду додано фото-таблицю. (а.п. 17-20);
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 18.05.2018, в ході якого потерпілий ОСОБА_6 з 4-ох осіб упізнав ОСОБА_3 , як чоловіка про якого він давав покази, а саме, що 28.04.2018 останній відкрито викрав з території домоволодіння два крани та сигналізацію «Сирена», наполягає та стверджує, що це саме він, так як доборе роздивився його коли схопив за ногу та останній повернувся до нього обличчям. Упізнає його за прикметами, про які говорив, а саме: обличчю, по віку, йому приблизно 20 років, худий, обличчя видовжене та за сукупністю інших прикмет. (а.п. 31-33);
- висновком судово-товарознавчої експертизи № 254 від 23.05.2018, відповідно до якого середня ринкова вартість бронзового крану дюйми, 2 шт. складає 550 грн. 00 коп. Середня ринкова вартість звукової сигналізації «Сирена» ES-626, 1 шт. складає 181 грн. 00 коп. (а.п. 41-44)
- протоколом проведення слідчого експерименту від 29.05.2018, в ході якого ОСОБА_3 за участю потерпілого ОСОБА_6 розповів та показав як він скоїв викрадення сигналізації та двох кранів. До протоколу проведення слідчого експерименту долучено диск з відеозаписом слідчого експерименту. (а.п. 63-65).
Таким чином, аналізуючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_3 повністю доведена сукупністю належних, допустимих та достовірних доказів, безпосередньо досліджених судом у судовому засіданні, які були отримані у рамках діючого законодавства без істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Досліджені докази є взаємозв`язаними між собою і суд вважає їх достатніми для визнання обвинуваченого винним у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, за яким він обвинувачується.
При цьому суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд при оцінці доказів, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків (рішення «Коробов проти України» від 21.10.2011 та інш.). Суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 мають правильну правову кваліфікацію за ч. 3 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з проникненням до сховища.
При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також вимоги ст.. 65 КК України, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченому суд ураховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином (ч. 3 ст. 186 КК України).
Також суд враховує обставини справи; особу винного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності (а.п. 58), не працює. Має постійне місце проживання, за місцем проживання характеризується позитивно (а.п. 59). Не одружений, на утриманні нікого не має. Не перебуває на психіатричному та наркологічному обліку (а.п. 60-61).
Обставинами, що пом`якшують покарання, суд вважає щире каяття (п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України) та визнання вини (ч. 2 ст. 66 КК України).
Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, у виді позбавлення волі.
Разом з тим, зваживши на обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 - щире каяття, відсутність претензій з боку потерпілого, думку потерпілого, який просить не позбавляти обвинуваченого волі, а також другорядну роль кари як мети покарання, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без ізоляції від суспільства, тому вважає можливим застосувати щодо нього ст. 75 КК України і звільнити його від відбування покарання з випробуванням, поклавши обов`язки, передбачені п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України.
Приходячи до такого висновку, суд враховує свої дискреційні повноваження (судового розсуду) у кримінальному судочинстві, які охоплюють повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права.
Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлено.
Стосовно ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, строк дії якого закінчився.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Речові докази відсутні.
Також суд вважає необхідним стягнути з обвинуваченого процесуальні витрати на залучення експерта при проведенні товарознавчої експертизи, згідно довідки, на суму 200 грн. 00 коп., оскільки відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі винесення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
На підставі наведеного, керуючись ст. 370, 371, 374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченню за ч. 3 ст. 186 КК України і призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 2 (два) роки.
На підставі п. 1), 2) ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 в період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Строк дії запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні домашнього арешту скінчився.
Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави у відшкодування процесуальних витрат на залучення експерта-товарознавця 200 (двісті) грн. 00 коп.
Речові докази відсутні.
На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського Апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченим, прокурору. Сторони кримінального провадження мають право отримати корпію вироку у суді.

Суддя: ОСОБА_1