Справа№ 953/1493/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2020 року м. Харків
Київський районний суд м. Харкова в складі:
Головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченої ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження №0000016 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, Харківської області, громадянки України, не заміжньої, із середньою освітою, офіційно не працевлаштованої, що зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимої 09.09.2019 року Київським районним судом м. Харкова за ч.1 ст. 185 КК України до покарання у вигляді громадських робіт на строк 80 годин, запобіжний захід не обирався,
у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч.2 ст. 389 КК України,
В С Т А Н О В И В:
09.09.2019 року ОСОБА_5 була визнана винною Київським районним судом м. Харкова у вчиненні кримінального правопорушеннязлочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та засуджена до покарання у вигляді громадських робіт на строк 80 годин. Вищевказаний вирок Київського районного суду м. Харкова набрав законної сили 10.10.2019 року.
05.11.2019 року ОСОБА_5 була письмово ознайомлена з порядком та умовами відбування покарання, попереджена про кримінальну відповідальність, передбачену ч.2 ст. 389 КК України за ухилення від відбування громадських робіт та отримала направлення до Київського районного суду м.Харкова, розташованого за адресою: м.Харків, вул. Валентинівська 7 Б для відпрацювання громадських робіт, згідно якого повинна бути приступити до їх відбування не пізніше 07.11.2019 року.
11.11.2019 року ОСОБА_5 була письмово ознайомлена із графіком відбування громадських робіт протягом листопада 2019 року. В період часу з 12.11.2019 року по 29.11.2019 року з 09:00 год. по 13:00 год. ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою ухилитися від призначеного їй вироком суду покарання, без поважних причин до Київського районного суду м. Харкова не з`являлась і до відбування громадських робіт не приступила. ОСОБА_5 у листопаді 2019 року повинна була відпрацювати 56 годин, та вона без поважних причин жодного разу не з`явилась.
29.11.2019 року було складено графік виходу на роботу засудженої до громадських робіт на грудень 2019 року. В період часу з 02.12.2019 року по 09.12.2019 року з 09:00 год. по 13:00 год. ОСОБА_5 діючи умисно, з метою ухилитися від призначеного їй вироком суду покарання, без поважних причин до Київського районного суду м. Харкова не з`являлась і до відбування громадських робіт не приступила. ОСОБА_5 у грудні 2019 року повинна була відпрацювати 24 години, та вона без поважних причин жодного разу не з`явилась.
Перова, діючи умисно, з метою ухилитися від призначеного їй вироком суду покарання, без поважних причин жодного разу не з`явилась до Київського районного суду м. Харкова для відбування громадських робіт, ігноруючи призначене їй вироком суду покарання у виді 80 годин громадських робіт.
Дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 389 КК України, тобто ухилення від відбування громадських робіт особою, засудженою до цього покарання.
Під час підготовчого судового засідання між сторонами кримінального провадження - прокурором Харківської місцевої прокуратури №2 Харківської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 було досягнуто та підписано угоду від 03 лютого 2020 року про визнання винуватості, за змістом якої вони погодили, що обвинувачена під час досудового розслідування повністю визнала свою провину в обсязі підозри і зобов`язалася:
а) беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні;
б) співпрацювати з органами внутрішніх справ в напрямку розкриття інших злочинів, вчинених іншими особами.
Сторони угоди погодились, що ОСОБА_5 судом може бути призначено покарання за сукупністю вироків, повністю чи частково приєднавши до нового вироку невідбуту частину покарання за вироком Київського районного суду м. Харкова від 09.09.2019 року за ч.1 ст. 185 КК України до 80 годин громадських робіт, з урахуванням ст. 72 КК України 80 годин громадських робіт відповідають 10 дням обмеження волі, та остаточно ОСОБА_5 слід призначити покарання за ч.2 ст. 389 КК України у вигляді обмеження волі строком на 1 (один) рік 10 днів із можливістю застосування статті 75 КК України.
В угоді зазначено наслідки її укладення та затвердження, а також наслідки невиконання угоди.
У судовому засіданні обвинувачена повністю визнала свою провину у скоєнні інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, у вчиненому щиро покаялась.
Підтвердила суду, що угоду про визнання винуватості вона укладала добровільно і наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди для неї є зрозумілими, а саме: наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для сторін є - для прокурора і підозрюваного - обмеження права на оскарження вироку. Просила затвердити зазначену угоду. Захисник підтримав позицію свого підзахисного та просив суд затвердити угоду про визнання винуватості.
Прокурор у судовому засіданні просила затвердити угоду про визнання винуватості з обвинуваченою, оскільки вона не суперечить вимогам кримінального процесуального законодавства України.
Крім того, обвинуваченій судом було роз`яснено та нею усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених пунктом 1 частини 4 статті 474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, також усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є обмеження його права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а саме: можливість оскарження вироку лише з підстав призначення судом покарання суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 5-7 статті 474 цього Кодексу, в тому числі - не роз`яснення наслідків укладення угоди.
Наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України, обвинуваченій були роз`яснені та нею зрозумілі.
Після таких роз`яснень суду обвинувачена та його захисник не заперечували проти затвердження угоди.
Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470 КПК України, відповідає Закону України про кримінальну відповідальність за ч.2 ст. 389 КК України , в тому числі - щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією цієї статті.
Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч.6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
Також судом було встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим.
Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оцінених судом відповідно до ст. 94 КПК, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа. Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК.
Міра покарання, яка узгоджена сторонами, є достатньою для виправлення та перевиховання обвинуваченої і відповідає загальним засадам призначення покарання.
При призначені покарання враховано обставини, передбачені ст.ст. 66-67 КК України, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченої є її щире каяття.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченій, судом не встановлено.
Таким чином, за наслідками розгляду угоди в судовому засіданні під час підготовчого судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до переконання про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження: прокурором Харківської місцевої прокуратури №2 Харківської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 та призначення останній узгодженої сторонами міри покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України і ухвалення обвинувального вироку.
Згідно правової позиції, викладеної у п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", у разі призначення покарання за кількома вироками суд на підставі ст.71 КК до покарання, призначеного за новим вироком, приєднує повністю або частково покарання (або його невідбуту частину), яке було призначене за попереднім вироком.

При призначенні остаточного покарання за сукупністю вироків суд застосовує положення ч.1 ст.71 КК України та правила складання покарань, передбачені п.4 ч.1 ст. 72 КК України.
Так, оскільки ОСОБА_5 вчинила новий злочин до повного відбування покарання, призначеного вироком Київського районного суду м. Харкова від 09.09.2019 року, то суд призначає остаточне покарання за сукупністю вироків у відповідності до ст. 71 КК України та правил ст. 72 КК України шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за попереднім вироком суду.
Судові витрати, речові докази по справі відсутні.
Цивільний позов не заявлявся.

Запобіжний захід відносно обвинуваченої не обирався.
Керуючись ст.ст. 314, 368, 369, 370, 371, 374, 376, 395, 472, 474, 475 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
Угоду про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження: прокурором Харківської місцевої прокуратури №2 Харківської області ОСОБА_3 та обвинуваченою ОСОБА_5 - затвердити.
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, і призначити їй покарання за цією статтею кримінального закону у вигляді у вигляді 1 року обмеження волі.
На підставі ст. 71 КК України, з урахуванням положень ст. 72 цього Кодексу, до покарання призначеного ОСОБА_5 за цим вироком повністю приєднати невідбуту частину покарання, призначеного за вироком Київського районного суду м. Харкова від 09 вересня 2019 року у виді 80 годин громадських робіт та визначити їй остаточне покарання за сукупністю вироків у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік і 10 (десяти) днів.
Застосувати ст. ст. 75, 76 КК України та у відповідності з цими статтями кримінального закону звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання у вигляді обмеження волі, призначеного за цим вироком з випробуванням на строк 1 (один) рік, зобов`язавши її не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.
Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України не обирався.
Цивільний позов не заявлений.

Судові витрати по справі відсутні.
Згідно п.1 ч.4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.4,6,7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.
Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчий кімнаті.

Суддя
Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_1