Справа № 464/274/20
пр.№ 1-кс/464/82/20
УХВАЛА

24 лютого 2020 року слідчий суддя Сихівського районного суду міста Львова ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника заявника ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , розглянувши скаргу ОСОБА_5 на постанову про закриття кримінального провадження,

встановив:

Заявник ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову слідчого СВ Сихівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 20.11.2019 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000055. Скаргу обґрунтовано тим, що в ході досудового розслідування не проведено судово-економічну експертизу щодо підтвердження довідки спеціаліста, який вивчав матеріали кримінального провадження, а саме бухгалтерську та іншу документацію, вилучену в ході обшуків; не допитані посадові особи Приватного підприємства «Торговий дім «Галпідшипник» (ПП «ТД «Галпідшипник») за обставинами, викладеними у протоколах НСРД; не допитані службові особи ДПА у Львівській області щодо невжиття заходів стосовно ПП «ТД «Галпідшипник» з питань несплати податків, хоча за результатами обшуку встановлено, що посадові особи підприємства щороку знищували свою первинну документацію; не допитані посадові особи державних та комунальних підприємств з питань отримання неправомірних винагород, які були зафіксовані на електронному носії, вилученому в ході обшуку в офісі ПП «ТД «Галпідшипник». Заявник також зазначив, що за його зверненням Генеральною прокуратурою України зареєстровано кримінальне провадження з правовою кваліфікацією за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України, яке згодом об`єднане у кримінальне провадження №0000055. В ході слідства стало відомо, що посадові особи ПП «Торговий дім «Галпідшипник», маючи намір на скоєння тяжких та особливо тяжких злочинів, створили стійке ієрархічне об`єднання трьох і більше осіб для скоєння злочинів, що вимагає ретельної довготривалої підготовки. Керівництво злочинної організації, перебуваючи на керівних посадах вказаного підприємства, основною діяльністю якого є оптова та роздрібна торгівля товарами виробничого призначення (підшипниками та іншими запасними частинами), розробили план злочинних дій, спрямованих на вчинення злочинів відносно державних та комунальних підприємств, для реалізації якого залучили підлеглих працівників та керівників регіональних філій підприємства, в тому числі розташованих на непідконтрольних Україні територіях Луганської та Донецької областей. Заявником проаналізовано систему «Prozorro» та встановлено, що серед підприємств, які закуповують продукцію у ПП «ТД «Галпідшипник», є державні та комунальні підприємства, товари та послуги яких мають стратегічне значення для України. Заявником виявлено численні порушення в ході таких закупівель, які свідчать про те, що посадові особи ПП «ТД «Галпідшипник» створили монопольне становище на ринку та зловживають ним шляхом застосування різних цін чи різних умов до рівнозначних угод з суб`єктами господарювання, продавцями чи покупцями без об`єктивно виправданих на те причин, чим порушують Закон України «Про захист економічної конкуренції». Враховуючи наведене, заявник вважає, що органом досудового слідства необґрунтовано прийнято рішення про закриття кримінального провадження.

Заявник ОСОБА_5 у судовому засіданні скаргу та додаткові письмові пояснення підтримав із підстав, що у таких зазначені. Додатково вказав, що постанова про закриття кримінального провадження прийнята з порушенням ч. 3 ст. 284 КК України, оскільки про закриття провадження щодо юридичної особи, що має місце у цьому випадку, рішення приймає не слідчий, а прокурор, або суд, який зазначає про це у виправдувальному вироку, або постановляє ухвалу. Крім цього, слідчий без реєстрації кримінального провадження або перекваліфікації злочину з ч. 5 ст. 191 КК України на ч. 1 ст. 191 КК України, прийняв постанову про закриття кримінального провадження за ч. 1 ст. 191 КК України. Також, в порушення ст. 216 КПК України, слідчий прийняв рішення про закриття кримінального провадження за фактом спричинення збитків державним та комунальним підприємствам на суму понад 10 млн. грн, що підтверджується довідкою окремих питань фінансово-господарської діяльності ПП «ТД «Галпідшипник» за період з 2017 та січень квітень 2018 років від 19.11.2018 фахівця ОСОБА_6 та її допит, в ході якого остання підтвердила свої висновки, у тому числі щодо сплати подяки державним та комунальним підприємствам за постачання продукції у розмірі 10,06 млн грн., а факт оприбуткування або привласнення вказаних коштів жодним чином в ході слідства не перевірено. Просив скаргу задовольнити.

Представник заявника ОСОБА_5 , адвокат ОСОБА_3 , в судовому засіданні від 24.02.2020 правову позицію заявника, висловлену в попередніх засіданнях, повністю підтримав.

Прокурор ОСОБА_7 в судовому засіданні від 12.02.2020 проти задоволення скарги заперечив, зазначив, що оскаржувана постанова є обґрунтованою та прийнята на основі всебічно досліджених обставин кримінального провадження.
Заявник ОСОБА_5 , прокурор в судове засідання 24.02.2020 не з`явились, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином. Неявка вказаних осіб не є перешкодою для розгляду скарги.
Слідчий ОСОБА_4 підтримав письмові заперечення на скаргу від 18.02.2020. Додатково зазначив, що слідчими, якими в різний час здійснювалося досудове розслідування, проведено ряд слідчих дій, досліджено фінансово-господарські операції між ПП «ТД «Галпідшипник» та державними, комунальними підприємствами України, та встановлено, що представники таких підприємств не звертались із заявами до правоохоронних органів щодо заподіяння ПП «ТД «Галпідшипник» майнової шкоди та відсутні пов`язані з цим судові спори. Експертним шляхом встановити порушення, зазначені заявниками, у діяльності ПП «ТД «Галпідшипник» не виявилось можливим. Також встановлено, що підшипникова продукція не відноситься до товарів, ціна на які регулюється спеціальним органом чи державою. Закупівля товарів у ПП «ТД «Галпідшипник» здійснювалася за процедурою, визначеною Законом України «Про публічні закупівлі» та відповідні комунальні та державні підприємства обирали найбільш сприятливого постачальника, в тому числі за ціною. Просив у задоволенні скарги відмовити.
Заслухавши пояснення учасників розгляду, дослідивши матеріали скарги та кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Згідно з ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається серед іншого в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні серед іншого підлягають доказуванню обставини, які є підставою для закриття кримінального провадження. Порядок збирання та оцінки доказів передбачений главою 4 КПК України.

Постановою старшого слідчого СВ Сихівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 20.11.2019 закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000055.

В ході розгляду скарги досліджено матеріали кримінального провадження №0000055, яке на цей час складається з 56 томів.

Зокрема, встановлено, що ОСОБА_5 є заявником у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001152 з правовою кваліфікацією за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України (Т. 43)

22.02.2019 заступником Генерального прокурора скасовано постанову слідчого від 29.01.2018 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000055 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 364-1, ч.1 ст. 366, ч. 1 ст. 212 КК України (Т. 39 а.с. 5-6).

Відповідно до такої постанови, підставою скасування було непроведення ряду експертних досліджень зразків підпису та рукописного тексту співробітників ПП «ТД «Галпідшипник», що можуть бути причетні до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 212 КК України. Крім цього, не здійснено одночасні допити з метою усунення суперечностей в показаннях вищевказаних осіб.

Постановою прокурора Генеральної прокуратури України від 11.03.2019 матеріали досудових розслідувань, внесених до ЄРДР за №0000055 та за №0001152 об`єднано в одному провадженні під №0000055 (Т.49 а.с. 8-9).
Постановою старшого слідчого третього відділу розслідувань кримінальних проваджень СУ ФРГУ ДФС у Львівській області від 15.11.2019 закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000055, в частині епізоду кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України (Т. 54 а.с. 239-245).

З матеріалів кримінального провадження встановлено, що заявником у кримінальному провадженні серед іншого за епізодом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, був ОСОБА_8 , визнаний в подальшому потерпілим.

Ухвалою слідчого судді Сихівського районного суду м. Львова від 06.02.2020 скаргу ОСОБА_5 , викладену у формі уточнення до даної скарги, щодо оскарження постанови старшого слідчого третього відділу розслідувань кримінальних проваджень СУ ФРГУ ДФС у Львівській області від 15.11.2019 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000055 за епізодом кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України, повернуто, у зв`язку з тим, що ОСОБА_5 , будучи заявником за епізодами з правовою кваліфікацією за ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України, не є заявником за епізодом за ч. 1 ст. 212 КК України.

Частиною 5 статті 191 КК України передбачено відповідальність за привласнення чи розтрату чужого майна, яке було ввірене особі чи перебувало в її віданні, шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинені повторно або за попередньою змовою групою осіб, якщо вони вчинені в особливо великих розмірах або організованою групою.
Частиною 2 статті 364 КК України передбачено відповідальність за зловживання владою або службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використання службовою особою влади чи службового становища всупереч інтересам служби, якщо воно завдало істотної шкоди охоронюваним законом правам, свободам та інтересам окремих громадян або державним чи громадським інтересам, або інтересам юридичних осіб, якщо воно спричинило тяжкі наслідки.
В ході розгляду скарги встановлено, що у межах кримінального провадження органами досудового розслідування, якими в різні періоди часу здійснювалось досудове розслідування, проведено ряд слідчих (розшукових) дій, інших процесуальних дій з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження, серед яких проведено обшуки у ПП «ТД «Галпідшипник», в ході яких вилучено та в подальшому арештовано майно, отримано тимчасові доступи до речей і документів, проведено огляди, допитано потерпілих, свідків.

Так, постановою слідчого від 02.11.2018 залучено у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000435, з правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 110-2, ч. 2 ст. 204, ч.1 ст. 258-3 КК України, спеціаліста ОСОБА_6 , яка має економічну освіту, диплом Харківського державного технічного університету будівництва та архітектури за спеціальністю «менеджмент організацій», для проведення аналітичного дослідження касових та банківських операцій ПП «ТД «Галпідшипник» (Т. 37 а.с.186-192).

Вказаною особою, яка в подальшому допитана як свідок, складено документи під назвою "Довідка окремих питань фінансово-господарської діяльності Філії №9 ПП «ТД «Галпідшипник» у м. Донецьк ПП «ТД «Галпідшипник» за період 2014-2017 років і січень березень 2018 року» та «Довідка окремих питань фінансово-господарської діяльності ПП «ТД «Галпідшипник» за період 2017 року і січень квітень 2018 року» (Т. 39 а.с. 194-227, 228-294).

Саме на ці довідки покликається заявник ОСОБА_5 як на докази сплати коштів керівництвом ПП «ТД «Галпідшипник» як винагороди державним та комунальним підприємствам за постачання продукції у розмірі 10,06 млн. грн. та існування інших порушень законодавства.

Відповідно до положень ст. 71 КПК України спеціалістом у кримінальному провадженні є особа, яка володіє спеціальними знаннями та навичками застосування технічних або інших засобів і може надавати консультації під час досудового розслідування і судового розгляду з питань, що потребують відповідних спеціальних знань і навичок. Спеціаліст може бути залучений для надання безпосередньої технічної допомоги (фотографування, складення схем, планів, креслень, відбір зразків для проведення експертизи тощо) сторонами кримінального провадження під час досудового розслідування і судом під час судового розгляду.
Із аналізу положень ст. 71 КПК України випливає, що як і для експерта, обов`язковою умовою залучення спеціаліста до участі у кримінальному провадженні є наявність у нього спеціальних знань, які необхідні для виконання відповідних завдань. Проте процесуальна форма участі спеціаліста суттєво відрізняється від форми участі експерта, який бере участь у провадженні з метою надання висновку, який є окремим джерелом доказів. Разом з тим, спеціаліст може бути залучений для надання технічної допомоги та, на відміну від експерта, не несе кримінальної відповідальності за свої дії.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_6 , яка у 2001 році отримала диплом про перепідготовку Харківського державного технічного університету будівництва та архітектури за спеціальністю «Менеджмент організацій», фактично здійснила дослідження господарської діяльності підприємства, а не надавала технічну допомогу, як і передбачено ст. 71 КПК України. Крім цього, відомості про практичну діяльність цієї особи в галузі менеджменту, економіки підприємств, що надало б можливість перевірити її кваліфікацію, а не лише факт отримання у 2001 році диплому, та оцінити показання цієї особи як свідка, матеріали справи не містять.

Також заявником ОСОБА_5 зазначено, що в ході досудового розслідування не проведено судово-економічну експертизу щодо підтвердження вищевказаних довідок спеціаліста.

Відповідно до ч. 2 ст. 84, ст. 101 КПК України, одними з процесуальних джерел доказів є висновки експертів.

Згідно з положеннями ст. 242 КПК України, експертиза проводиться виключно у випадках, якщо необхідно з`ясувати обставини, що мають значення для кримінального провадження та для цього потрібні спеціальні знання.

Із аналізу вищевказаних норм КПК України випливає, що до предмету висновку експерта можуть входити будь-які факти та обставини, проте такий предмет обмежується зв`язком цих фактів і обставин з обставинами кримінального провадження.

Враховуючи те, що належні та допустимі докази існування достатніх передумов для проведення судово-економічної експертизи відсутні, оскільки залучення ОСОБА_6 з вищевказаних підстав до кримінального провадження як спеціаліста відбулось без дотримання норм КПК України, підстави для проведення зазначеної експертизи лише на основі тверджень певних осіб відсутні.

Крім цього, як зазначено вище, постановою старшого слідчого третього відділу розслідувань кримінальних проваджень СУ ФРГУ ДФС у Львівській області від 15.11.2019 закрито кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000055, в частині епізоду кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 212 КК України (Т. 54 а.с. 239-245).

Вказана постанова органу досудового розслідування є чинною, у зв`язку з чим твердження заявника про необхідність допиту службових осіб ДФС у Львівській області щодо невжиття заходів стосовно ПП «ТД «Галпідшипник» з питань несплати податків є необгрунтованими.

Статтею 55 КПК України передбачено, що потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді. Якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.
Разом з тим, з матеріалів кримінального провадження встановлено, що жодне із зазначених у скарзі державних чи комунальних підприємств не зверталось до правоохоронного органу із заявою про вчинення відповідного кримінального правопорушення, або із заявою про залучення до провадження як потерпілого. Крім цього, постанови про відмову у визнанні потерпілим котрогось з цих юридичних осіб слідчим не приймались, а також згода про визнання потерпілими відсутня.
Таким чином, доводи заявника про заподіяння шкоди таким підприємствам належним чином не підтверджено.
Питання підслідності врегульовано ст. 216 КПК України.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 216 КПК України детективи Національного антикорупційного бюро України здійснюють досудове розслідування злочину, передбаченого ст. 191 КК України, за умови, якщо розмір предмета злочину або завданої ним шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення злочину та лише у випадках, якщо злочин вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків).
Постановою прокурора Прокуратури Львівської області від 15.11.2019 визначено підслідність у кримінальному провадженні №0000055 з правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 190, ч. 1 ст. 364-1, ч. 1 ст. 366, ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 364 КК України за слідчим відділом Сихівського ВП ГУНП у Львівській області.
Враховуючи наведене, доводи заявника про відсутність у слідчого СВ Сихівського ВП ГУНП у Львівській області повноважень здійснювати досудове розслідування є безпідставними.
Також заявником у скарзі зазначено, що з аналізу системи «Prozorro» встановлено, що серед підприємств, які закуповують продукцію у ПП «ТД «Галпідшипник», є державні та комунальні підприємства, товари та послуги яких мають стратегічне значення для України та заявником виявлено численні порушення, що свідчить про те, що посадові особи ПП «ТД «Галпідшипник» створили монопольне становище на ринку та зловживають ним шляхом застосування різних цін чи різних умов до рівнозначних угод з суб`єктами господарювання, продавцями чи покупцями без об`єктивно виправданих на те причин, чим порушують Закон України «Про захист економічної конкуренції».

Однак, продукція ПП «ТД «Галпідшипник» не належить до товарів, ціна на які регулюється спеціальним органом чи державою, а процедура, визначена Законом України «Про публічні закупівлі» передбачає, що відповідні комунальні та державні підприємства можуть обрати найбільш вигідну для себе пропозицію.
Крім цього, належні докази про те, що будь-які договори, які укладалися за результатами проведення процедури закупівлі за участі зазначених заявником державних, комунальних підприємств, визнані недійсними у матеріалах кримінального провадження відсутні.
Таким чином, доводи слідчого з цього приводу є обґрунтованими.
Щодо доводів заявника про те, що постанова про закриття кримінальногопровадження прийнята з порушенням ч. 3 ст. 284 КК України, оскільки про закриття провадження щодо юридичної особи, що, на думку заявника, має місце у цьому випадку, рішення приймає не слідчий, а прокурор, або суд, який зазначає про це у виправдувальному вироку, або постановляє ухвалу, суд зазначає наступне.

У статті 96-3 КК України визначено підстави для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.
Так, підставами для застосування до юридичної особи заходів кримінально-правового характеру є:
1) вчинення її уповноваженою особою від імені та в інтересах юридичної особи будь-якого із злочинів, передбачених у статтях 209 і 306, частинах першій і другій статті 368-3, частинах першій і другій статті 368-4, статтях 369 і 369-2 цього Кодексу;
2) незабезпечення виконання покладених на її уповноважену особу законом або установчими документами юридичної особи обов`язків щодо вжиття заходів із запобігання корупції, що призвело до вчинення будь-якого із злочинів, передбачених у статтях 209 і 306, частинах першій і другій статті 368-3, частинах першій і другій статті 368-4, статтях 369 і 369-2цього Кодексу;
3) вчинення її уповноваженою особою від імені юридичної особи будь-якого із злочинів, передбачених у статтях 258-258-5 цього Кодексу;
4) вчинення її уповноваженою особою від імені та в інтересах юридичної особи будь-якого із злочинів, передбачених статтями 109, 110, 113, 146, 147, частинами другою - четвертою статті 159-1, статтями 160, 260, 262, 436, 437, 438, 442, 444, 447 цього Кодексу.
Злочини, передбачені статтями 109, 110, 113, 146, 147, частинами другою - четвертою статті 159-1, статтями 160, 209, 260, 262, 306, частинами першою і другою статті 368-3, частинами першою і другою статті 368-4, статтями 369, 369-2, 436, 437, 438, 442, 444, 447 цього Кодексу, визнаються вчиненими в інтересах юридичної особи, якщо вони призвели до отримання нею неправомірної вигоди або створили умови для отримання такої вигоди, або були спрямовані на ухилення від передбаченої законом відповідальності.
Відповідно до ч. 8 ст. 214 КПК України, відомості про юридичну особу, щодо якої можуть застосовуватися заходи кримінально-правового характеру, вносяться слідчим або прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань негайно після вручення особі повідомлення про підозру у вчиненні від імені та в інтересах такої юридичної особи будь-якого із злочинів, передбачених статтями 109, 110, 113, 146, 147, 160, 209, 260, 262, 306, частинами першою і другою статті 368-3, частинами першою і другою статті 368-4, статтями 369, 369-2, 436, 437, 438, 442, 444, 447 Кримінального кодексу України, або від імені такої юридичної особи будь-якого із злочинів, передбачених статтями 258-258-5 Кримінального кодексу України. Про внесення відомостей слідчий або прокурор не пізніше наступного робочого дня письмово повідомляє юридичну особу. Провадження щодо юридичної особи здійснюється одночасно з відповідним кримінальним провадженням, у якому особі повідомлено про підозру.
Відповідно до ч. 3 ст. 284 КПК України провадження щодо юридичної особи підлягає закриттю у разі встановлення відсутності підстав для застосування до неї заходів кримінально-правового характеру, закриття кримінального провадження чи ухвалення виправдувального вироку щодо уповноваженої особи юридичної особи. Про закриття провадження щодо юридичної особи прокурор приймає постанову, а суд зазначає про це у виправдувальному вироку або постановляє ухвалу. Рішення про закриття провадження щодо юридичної особи може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом.
Таким чином, провадження щодо юридичної особи розпочинається лише після вручення відповідній фізичній особі повідомлення про підозру у вчиненні від імені та в інтересах такої юридичної особи будь-якого із злочинів, перелічених у ст. 96-3 КК України. Однак, у даному кримінальному провадженні жодній особі не повідомлено про підозру, в тому числі за статтями, передбаченими ст. 96-3 КК України, та відповідно відомості про юридичну особу, щодо якої можуть застосовуватися заходи кримінально-правового характеру слідчим або прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносились.
У зв`язку з цим, доводи заявника з цього приводу є помилковими.
Крім цього, в оскаржуваній постанові про закриття кримінального провадження від 20.11.2019 виявлено помилку.

Зокрема, встановлено, що слідчим у такій постанові зазначено про те, що розглянуто кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000055 серед іншого за ч. 1 ст. 191 КК України та у резолютивній частині також зазначено таку частину статті 191 КК України.

Разом з тим, усі процесуальні документи вказаного кримінального провадження, починаючи з витягу з ЄРДР, містять відомості про частину 5, а не частину 1 ст. 191 КК України, перекваліфікації на ч. 1 ст. 191 КК України не відбувалось, підслідність прокуратурою Львівської області за Сихівським ВП ГУНП у Львівській області визначена також щодо частини 5, а не частини 1 ст. 191 КК України.

Крім цього, у мотивувальній частині постанови про закриття кримінального провадження наведено обставини щодо внесення до ЄРДР відомостей за заявою ОСОБА_5 та реєстрацію відповідного кримінального провадження саме з правовою кваліфікацією за ч. 5 ст. 191 КК України, а не частиною 1 цієї статті.

Старший слідчий СВ Сихівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 пояснив, що ним допущено механічну помилку, яку виправив постановою від 12.02.2020.

Враховуючи наведене, в ході розгляду скарги належним чином підтверджено, що покликання в оскаржуваній постанові на ч. 1 ст. 191 КК України замість ч. 5 ст. 191 КК України, є саме технічною помилкою та не може тягнути за собою скасування постанови виключно з формальних підстав.

Також в ході розгляду скарги встановлено, що органом досудового розслідування неодноразово поверталось різноманітне майно ПП «ТД «Галпідшипник», вилучене в ході обшуків.
Таким чином, незважаючи на тривалість досудового розслідування, здійснення значного обсягу слідчих дій, заходів забезпечення кримінального провадження та інших процесуальних дій, потерпілих серед зазначених у скарзі державних, комунальних підприємств не встановлено та достатні підстави для проведення інших процесуальних дій відсутні.
Враховуючи наведене, висновок слідчого щодо необхідності закриття кримінального провадження, в тому числі за правовою кваліфікацією, внесеною до ЄРДР за заявою ОСОБА_5 , є обґрунтованим, у зв`язку з чим у задоволенні скарги необхідно відмовити.
Керуючись статтями 303, 306, 307 КПК України,

ухвалив:

У задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову старшого слідчого СВ Сихівського ВП ГУНП у Львівській області ОСОБА_4 від 20.11.2019 про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000055, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1