Дата документу 12.03.2020 Справа № 937/63/20
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №937/63/20 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11сс/807/186/20 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 березня 2020 року місто Запоріжжя
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі
головуючого ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
розглянула в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за скаргою ОСОБА_6 на постанову слідчого Першого СВ СУ ТУДБР, розташованого в м.Мелітополі, ОСОБА_7 , про закриття кримінального провадження №0000132 від 29 листопада 2019 року,

за участю прокурора ОСОБА_8 ,

заявника ОСОБА_6 в режимі відеоконференції з приміщенням Василівського районного суду Запорізької області,
слідчого ОСОБА_7 в режимі відеоконференції з приміщенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області.

Заявник ОСОБА_6 звернулась до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 січня 2020 року, якою у задоволенні її скарги на постанову слідчого Першого СВ СУ ТУДБР, розташованого в м.Мелітополі, ОСОБА_7 , про закриття кримінального провадження №0000132 від 29 листопада 2019 року, відмовлено.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що слідчим, на виконання вимог ч.2 ст.9 КПК України, при закриття кримінального провадження повно і неупереджено досліджені всі обставини кримінального провадження, наданий аналіз тих обставин, на які посилається заявник, надано їм належну правову оцінку.
В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_6 просить поновити їй строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, оскаржувану ухвалу слідчого судді та постанову слідчого скасувати.
В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 21 січня 2020 року вона не була обізнана про зміст оскаржуваної ухвали, яку отримала 25 січня 2020 року.
Також апелянт зазначила, що її позбавлено права на працю, оскільки у зв`язку із постановою слідчого її звільнили з роботи. Слідчим не допитано слідчого прокуратури ОСОБА_9 та ОСОБА_10 .
Показання слідчої ОСОБА_7 у судовому засіданні про те, що вона виконала усі слідчі та процесуальні дії, є неправдивими, оскільки остання не допитала всіх свідків.
Також відомості, зазначені в протоколі її допиту, є неправдивими, оскільки вона навмання поставила свій підпис, оскільки має вади зору, повіривши слідчому.
Заявник ОСОБА_6 зазначила про те, посилання слідчого судді в оскаржуваній ухвалі на рішення Верховного Суду України, є безпідставними, оскільки дане рішення винесене коли було відкрито кримінальне провадження у 2013 році.

Клопотання заявника ОСОБА_6 про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження підлягає задоволенню, оскільки як убачається із журналів судових засідань від 21 січня 2020 року, ОСОБА_6 не була присутня під час оголошення оскаржуваної ухвали слідчого судді, копію ухвали отримала 25 січня 2020 року, та вже 28 січня 2020 року подала апеляційну скаргу, тобто зловживання своїм процесуальним правом з боку заявника не вбачається.

Заслухавши доповідь судді; заявника, яка підтримала апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив оскаржувану ухвалу слідчого судді залишити без змін, як законну та обґрунтовану, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до таких висновків.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, 12 вересня 2019 року прокурором прокуратури Запорізької області ОСОБА_8 внесено відомості до ЄРДР за №0000132 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України, на підставі ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 12 серпня 2019 року (а.с.1).
В матеріалах провадження міститься, окрім іншого, витяг з кримінального провадження №0000132 (а.с.1); копія ухвали слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 29 серпня 2019 року (а.с.3-4); рапорт (а.с.5); заява ОСОБА_6 про злочин від 12 червня 2019 року (а.с.6-13); супровідний лист №15-963вих-19 від 18 вересня 2019 року про направлення кримінального провадження №0000132 до ТУ ДБР, розташованого у м.Мелітополі, відповідно до ч.7 ст.214 КПК України для проведення досудового розслідування (а.с.17); повідомлення про початок досудового розслідування від 27 вересня 2019 року (а.с.23); клопотання ОСОБА_6 (а.с.26-29) та постанова про відмову у визнанні ОСОБА_6 потерпілою від 03 жовтня 2019 року, яка мотивована тим, що жодних документів, які підтверджують заподіяння істотної шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення, заявником не надано (а.с.30-31); протокол допиту свідка ОСОБА_6 від 23 листопада 2019 року (а.с.33-38); протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 25 листопада 2019 року (а.с.39-42); копія ухвали слідчого судді Орджонікідзевсього районного суду м.Запоріжжя (а.с.43-47); копія ухвали Запорізького апеляційного суду від 03 червня 2019 року (а.с.48-53); постанова про закриття кримінального провадження від 29 листопада 2019 року (а.с.54-58).
Під час проведення досудового розслідування слідчим ТУ ДБР, розташованого у м.Мелітополі, ОСОБА_7 , вживались відповідні заходи для повного та всебічного з`ясування обставин провадження.
Так, відповідно до заяви ОСОБА_6 від 12 червня 2019 року, службові особи прокуратури Запорізької області, здійснюючи досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000304 від 23 травня 2017 року, за ч.1 ст.367 КК України, перевищили свої службові повноваження та, на думку заявниці, неправомірно закрили провадження.

Постановою слідчого Першого СВ СУ ТУ ДБР, розташованого у м.Мелітополі, ОСОБА_12 від 03 жовтня 2019 року, ОСОБА_6 відмовлено у визнанні її потерпілою у кримінальному провадженні №0000132 від 12 вересня 2019 року, з тих підстав, що відомості, які підтверджують заподіяння істотної шкоди заявнику внаслідок вчинення кримінального правопорушення органом досудового розслідування, відсутні.

Допитана як свідок ОСОБА_6 показала, що слідче управління прокуратури Запорізької області здійснювало досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000304 від 23 травня 2017 року за фактом вчинення службовими особами СВ Василівського ВП ГУНП в Запорізькій області кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України.

Постановою слідчого в ОВС слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень органами прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Запорізької області радника юстиції ОСОБА_11 від 31 січня 2019 року кримінальне провадження №0000304 від 23 травня 2017 року закрито. Вказану постанову, ОСОБА_6 оскаржено до суду та за результатами розгляду скаргу залишено без задоволення, а постанову слідчого - без змін.

На запитання слідчого, в чому ж ОСОБА_6 вбачає в діях службових осіб прокуратури Запорізької області перевищення службових повноважень, остання пояснила, що перевищення службових повноважень в їх діях відсутнє. Неправомірність полягає в тому, що ними неодноразово приймалося рішення про закриття кримінального провадження №0000304, а також, на її думку, неправомірним є те, що слідчі жодного разу не з`являлися до суду під час розгляду скарг у вказаному провадженні, чим спричинили їй моральну, матеріальну та фізичну шкоду. Моральна шкода полягає, на її думку, в тому, що прокуратурою Запорізької області неналежним чином здійснювалося досудове розслідування, чим було порушено її конституційні права, а матеріальна шкода полягає в тому, що у зв`язку із тривалим досудовим розслідуванням в неї погіршився стан здоров`я.

Допитаний як свідок ОСОБА_11 показав, що у період з квітня 2017 року по листопад 2018 року він обіймав посаду слідчого СВУ з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Запорізької області. Згідно з посадовою інструкцією, до його службових обов`язків входило здійснення досудового розслідування у кримінальних провадженнях підслідних органам прокуратури відповідно до вимог діючого кримінального процесуального законодавства України.

Протягом деякого часу він здійснював досудове розслідування у кримінальному провадженні №00000304 від 18 травня 2017 року, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_6 , за фактом вчинення службової недбалості слідчим Василіського ВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_13 та прокурором Василівського відділу Енергодарської місцевої прокуратури ОСОБА_14 .

В ході досудового розслідування ОСОБА_6 декілька разів зверталася із клопотаннями про проведення слідчих дій, підстав для задоволення яких не було.

За результатами досудового розслідування кримінального провадження №00000304 жодних обставин, які б свідчили про вчинення слідчим Василівського ВП ГУНП Запорізькій області ОСОБА_13 та прокурором Василівського відділу Енергодарської місцевої прокуратури ОСОБА_15 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.367 КК України, встановлено не було, у зв`язку з чим, ним 28 вересня 2018 року прийнято рішення про закриття кримінального провадження на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, за відсутністю складу кримінального правопорушення.

Також свідок ОСОБА_11 зазначив, що необґрунтованість та надуманість вимог ОСОБА_6 та в той же час законність та обґрунтованість дій вищевказаних співробітників правоохоронних органів підтверджуються рішенням Верховного Суду України, яким позовні вимоги ОСОБА_6 щодо поновлення її на роботі визнані безпідставними. Постановою від 31 січня 2019 року кримінальне провадження №0000304 повторно було закрито начальником слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень органами прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Запорізької області ОСОБА_10 , вказану постанову ОСОБА_6 оскаржено до суду, та за результатами розгляду в задоволенні скарги відмовлено.

За результатом проведення досудового розслідування, 29 листопада 2019 року винесено постанову про закриття кримінального провадження за заявою ОСОБА_6 у зв`язку з відсутністю в діях службових осіб прокуратури Запорізької області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.

Перевіряючи законність та обґрунтованість вказаної постанови, колегія суддів звертає увагу на таке.
Відповідно до положень п.8 ч.2 ст. 40, п.2 ч.1 ст. 284 КПК України, слідчий повноважний приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених КПК України, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.
При здійсненні досудового розслідування слідчий є самостійним у своїй діяльності, втручання в яку, окрім керівника органу досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду є незаконним і тягне за собою кримінальну відповідальність. Елементами процесуальної самостійності слідчого є його право починати досудове розслідування, приймати процесуальні рішення у кримінальному провадженні, оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням.
Повноваження слідчого приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених КПК України, здійснюється у формі винесення постанови. Зокрема, у випадках, які виключають подальше розслідування кримінального провадження, слідчий може прийняти рішення про закриття кримінального провадження. Перелік таких обставин наведений у ч.1 ст. 284 КПК України.
Матеріали провадження свідчать про те, що слідчий всебічно, повно та неупереджено дослідив всі обставини кримінального провадження, надав оцінку доказам, зібраним у провадженні, у їх сукупності, та, не здобувши достатніх доказів для висновку про наявність в діях службових осіб прокуратури Запорізької області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України, виніс постанову про закриття кримінального провадження.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи скарги, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для скасування вищевказаної постанови слідчого про закриття кримінального провадження.
З таким висновком слідчого судді погоджується і колегія суддів.
Отриманих під час досудового розслідування відомостей достатньо для прийняття відповідного процесуального рішення, в даному випадку - про закриття кримінального провадження з наведених у постанові підстав.
Так, частиною 1 статті 365 КК України передбачена відповідальність за перевищення влади або службових повноважень, тобто умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб.
Згідно з приміткою до ст.364 КК України, істотною шкодою у статтях 364, 364-1, 365, 365-2, 367 КК України вважається така шкода, яка в сто і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян.
Отже, наявність шкоди у певному розмірі є обов`язковою ознакою зазначеного кримінального правопорушення.
Під час досудового розслідування не отримано доказів на підтвердження наявності в діях службових осіб прокуратури області, на яких вказувала заявниця, складу такого правопорушення.
Більш того, навіть сама заявниця при допиті її у якості свідка 23 листопада 2019 року вказала на те, що перевищення службових повноважень в діях службових осіб прокуратури Запорізької області ОСОБА_16 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 відсутнє, та не надала доказів на підтвердження заподіяної їй шкоди. Згідно з протоколом допиту, ОСОБА_6 зазначила, що неправомірність дій вказаних осіб полягає в тому, що вони неодноразово закривали кримінальне провадження №000034, а також жодного разу не з`явились на судові засідання, пов`язані із оскарженням постанов про закриття.
Доводи ОСОБА_6 про те, що у протоколі допиту слідчий відобразив неправдиву інформацію, були перевірені слідчим суддею та спростовані в оскаржуваній ухвалі з зазначенням того, що під протоколом допиту заявниця власноруч написала про те, що з її слів записано вірно, нею прочитано, зауважень та доповнень до протоколу немає, на підтвердження чого міститься її підпис.
Те, що під час досудового розслідування не здійсненні слідчі дії, про які вказує заявниця, не свідчать про неповне з`ясування обставин провадження, що мають істотне значення для прийняття законного та обґрунтованого рішення.
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що слідчий провів всі необхідні слідчі дії, спрямовані на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження та прийшов до правильного висновку про відсутність в діях службових осіб прокуратури Запорізької області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.365 КК України.
На думку колегії суддів, доводи, викладені в апеляційній скарзі ОСОБА_6 , правильності висновків слідчого судді не спростовують.
Слідчий суддя перевірив належним чином доводи скарги, надав на них відповіді в оскаржуваній ухвалі та належним чином вмотивував своє рішення.
З врахуванням викладеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.
Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.
Керуючись ст.ст.407, 422 КПК України, колегія суддів
УХВАЛИЛА:

поновити ОСОБА_6 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 січня 2020 року.
Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 21 січня 2020 року, якою у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого Першого СВ СУ ТУДБР, розташованого в м. Мелітополі, ОСОБА_7 , про закриття кримінального провадження № 0000132 від 29 листопада 2019 року, відмовлено, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4