490/5863/18 02.03.2020
н/п 1-кс/490/1278/2020
Справа № 490/5863/18
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2018 року м. Миколаїв

Слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1
за участю секретаря ОСОБА_2
розглянувши у кримінальному провадженні №0000440 відомості про яке 14.07.2018 року внесені до ЄРДР клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, українцю, громадянину України, раніше не судимого, останнє місце проживання: АДРЕСА_1

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4

слідчий ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:
02.03.2020 року заступник начальника СВ Миколаївського РВП Очаківського ВП ГУНП в Миколаївській області звернулася із погодженим начальником Миколаївського районного відділу Миколаївської місцевої прокуратури №1 клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000440 від 14.07.2018 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.
Заслухавши прокурора, який підтримав доводи клопотання, дослідивши матеріали клопотання із матеріалами кримінального провадження, слідчий суддя дійшов таких висновків.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.
Згідно з п.4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
При розгляді зазначеного кримінального провадження у відповідності до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" апеляційний суд застосовує Конвенцію "Про захист прав людини і основоположних свобод" (далі "Конвенція") та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.
Відповідно до ст.5 Конвенції кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури встановленої законом: п.с) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчинені нею правопорушення, або обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
В рішенні "Єлоєв проти України" Європейський суд з прав людини вказує на те, що пункт 4 статті 5 забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення "законності" позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалося затримання (також справа "Буткевічюс проти Литви").
Разом з тим відповідно до п.175 рішення у справі "Нечипорук та Йонкало проти України" (Nechiporuk and Yonkalo v. Ukraine) від 21 квітня 2011 р., заява № 42310/04 суд наголошує, що термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Вимога, що підозра має ґрунтуватись на обґрунтованих підставах, є значною частиною гарантії недопущення свавільного затримання і тримання під вартою. Більше того, за відсутності обґрунтованої підозри особа не може бути за жодних обставин затримана або взята під варту з метою примушення її зізнатися у злочині, свідчити проти інших осіб або з метою отримання від неї фактів чи інформації, які можуть служити підставою для обґрунтованої підозри (див. рішення у справі "Чеботарі проти Молдови" (Cebotari v. Moldova), N 35615/06, п.48, від 13 листопада 2007 року).
З матеріалів кримінального провадження встановлено, що 14.07.2018 року о 03 год. 00 хв. ОСОБА_6 був на дискотеці в барі "Успіх" по вул. Козацькій в с. Степове, Миколаївського району Миколаївської області де між ним та мешканцями с. Широколанівка Миколаївського району Миколаївської області виник словесний конфлікт, про що ОСОБА_6 повідомив свому батьку ОСОБА_7 .. Цього ж дня о 03 год. 30 хв. ОСОБА_6 підійшов до автомобілю марки ВАЗ 2101, державний номерний знак НОМЕР_1 сів на переднє пасажирське сидіння та наніс один удар рукою в область обличчя ОСОБА_3 , після чого вийшов з автомобілю, та пійшов до задніх правих дверей автомобілю. У цей момент ОСОБА_3 , який сидів на задньому пасажирському сидінні, дістав з сумки пістолет, марку якого не встановлено та через відчинене вікно здійснив не менше двох пострілів у ОСОБА_7 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді вогнепального проникаючого сліпого поранення грудної клітини зліва з пошкодженням лівої легені, напруженого пневмотораксу зліва та підшкірної емфіземи, вогнепального дрібнокаліберного сліпого поранення нижньої та верхньої третини лівого плеча, невропатії ліктьового нерву дистальних відділів лівої верхньої кінцівки, які могли утворитися від будь-якого тупого твердого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею - кулі, випущеної з будь-якої зброї. Дані тілесні ушкодження могли утворитися від не менш ніж трьох пострілів з будь-якої зброї, не виключено незадовго до звернення у лікарню 14.07.2018 року. По ступеню тяжкості указані вище тілесні пошкодження відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя; та до категорії середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоровя на строк понад 21 добу.
Слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання відносно підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою за його відсутності, мотивуючи свої вимоги тим, що наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілого та свідків, продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, перешкоджати кримінальному правопорушенню іншим чином, та тим, що місце знаходження підозрюваного ОСОБА_3 встановити неможливо, оскільки він переховується від правоохоронних органів, повідомлення про підозру 16.07.2018 року вручено його матері ОСОБА_8 , та наявні відомості про те, що він покинув 16.07.2018 року територію України, що обумовило прийняття слідчим у кримінальному провадженні постанови від 02.03.2020 року про оголошення в міжнародний розшук підозрюваного ОСОБА_3 .
Відповідно до ч.6 ст.193 слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук.
Таким чином, кримінальним процесуальним законом України передбачено спеціальну процедуру вирішення питання, коли особа, щодо якої ставиться питання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оголошено у міжнародний розшук і при вирішенні зазначеного питання законодавець вимагає дослідити обставини кримінального провадження та встановити наявність сукупності 2-х факторів:
-наявність ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу,
-оголошення підозрюваної в міжнародний розшук.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_3 підтверджується комплексом зібраних у кримінальному провадженні доказів, а саме, протоколами огляду місця події, протоколами допиту потерпілого та свідків, протоколами впізнання особи за фотознімками, висновком судово-медичної експертизи від 12.09.2018 року №809, протоколами слідчого експерименту, та іншими доказами у їх сукупності.
Слідчий суддя вважає, що на даному етапі досудового розслідування зазначені докази є достатніми для обґрунтування підозри ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України. При цьому, відповідно до статей 89, 94 КПК України та Глави 28 КПК України питання про встановлення вини ОСОБА_3 , оцінка зібраних доказів на предмет їх достовірності і допустимості відноситься до компетенції суду за наслідками судового розгляду кримінального провадження по суті обвинувачення, а підстав для визнання доказів недопустимими відповідно до ст.87 КПК України в ході розгляду клопотання не встановлено.
За таких обставин, ОСОБА_3 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, оскільки за його вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від пяти до восьми років.
З огляду на тяжкість покарання за вчинений злочин, та враховуючи факт виїзду ОСОБА_3 за межі території України 16.07.2018 року за інформацією Державної прикордонної служби, одразу після повідомлення його про підозру, та неможливість на сьогоднішній день встановити його місце знаходження, очевидні ризики того, що підозрюваний ОСОБА_3 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути кримінального переслідування.
За таких обставин, враховуючи наведені правові норми та в результаті дослідження матеріалів кримінального провадження за клопотанням слідчого та наявність відповідно оформленої постанови слідчого про оголошення підозрюваного у міжнародний розшук, вважаю доведеним факт оголошення підозрюваного ОСОБА_3 в міжнародний розшук, що в сукупності з наявними ризиками, передбаченими ст. 177 КПК України, являється підставою для обрання відносно підозрюваного ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою за його відсутністю в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.
У відповідності до положень ч. 6 ст. 193 КПК України у такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.
Керуючись статтями 177, 178, 183, 193, 281, 309, 376, КПК України, слідчий суддя, -
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання задовольнити.
За відсутності підозрюваного ОСОБА_3 застосувати до нього запобіжний захід у виді триманні під вартою в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.
Після затримання ОСОБА_3 і не пізніше, як через 48 годин з часу його доставки до місяця кримінального провадження доставити ОСОБА_3 до слідчого судді для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою або його заміну на більш м`який запобіжний захід.
Ухвала може бути оскаржена протягом пяти днів до Миколаївського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1