н/п 1-кп/490/1139/2019
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1
за участю секретаря - ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Миколаєва обвинувальний акт, складений за результатами досудового розслідування обставин кримінального провадження №0003657 відносно:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Миколаєва, громадянина України, із середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не маючого на утриманні малолітніх дітей, раніше судимого: 05.12.2019 р. Заводським районним судом м. Миколаєва за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,
З участю сторін кримінального провадження:
сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_4 ,
сторона захисту: обвинувачений ОСОБА_3
ВСТАНОВИВ:
12.10.2019 року приблизно о 16:00 годин ОСОБА_3 знаходився біля під`їзду №2 будинку АДРЕСА_2 , де побачив потерпілого ОСОБА_5 та в цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на відкрите заволодіння майном потерпілого ОСОБА_5 .
З метою реалізації свого злочинного умислу, з корисливих спонукань, ОСОБА_3 підбіг до ОСОБА_5 , який в цей час сидів на лавці та тримав в руці мобільний телефон марки "Samsung" моделі "J200H/DS", чорного кольору, ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 1525,00 грн., що належить останньому, та шляхом ривку відкрито повторно заволодів вказаним мобільним телефоном, після чого ОСОБА_3 схопив рюкзак, який знаходився біля лавки, де сидів ОСОБА_5 , в якому знаходилися грошові кошти в сумі 100 грн., та майно, вартість якого під час досудового розслідування встановити не виявилось можливим: кнопковий телефон "Samsung", дві дерев`яні рамки для фотографі, гаманець зі шкірозамінника, пенсійне посвідчення на ім`я потерпілого, дві банківські карти Приватбанку, ключі від квартири, зошит для записів та інші документи.
Після цього, ОСОБА_3 з місця події зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд, чим спричинив поетрпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на загальну суму - 1625,00 гривень.
Оскільки фактичні обставини справи не оспорюються учасниками судового провадження, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд дійшов висновку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також суд роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у пред`явленому йому обвинуваченні у вчиненні за викладених вище обставин злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, визнав повністю, вказав, що жодних обставин, здобутих в ході досудового розслідування він не оспорює і повністю погоджується із викладеним в обвинувальному акті, тому що вказані відомості повністю відображують суть події, яка сталася 12.10.2019 року. У вчиненому щиро кається.

Таким чином, суд вважає доведеною вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужового майна (грабіж), вчинене повторно.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відповідно до ст.65 КК України враховує, що він вчинив тяжкий злочин, його особу, а саме те, що він в силу ст. 89 КК України є раніше не судимим, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не знаходиться, має певне місце проживання, як обставину, що пом`якшує покарання - щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, як обставину, що обтяжує покарання суд визнає - вчинення злочину щодо особи похилого віку з інвалідністю.
Згідно досудової доповіді, підготовленої старшим інспектором Центрального районного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській області, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як середній.
Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також середню ймовірність вчинення повторного правопорушення, уповноважений орган з питань пробації вважає, що виправлення даної особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у т.ч. окремих осіб).
З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 за вчинення злочину, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України в межах санкції вказаної статті - у вигляді позбавлення волі. Таке покарання суд вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів.
З урахуваннням тяжкості вчиненого злочину, думки органу пробації, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання і звільнення останнього від відбування покарання з випробуванням, застосувавши ст.75 КК України, із покладенням на нього обов`язків передбачених п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

При цьому, вирок Заводського районного суду м.Миколаєва від 05.12.2019 р., яким ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, підлягає самостійному виконанню.
Цивільний позов по справі не заявлений.
Речові докази: податкове повідомлення та зошит для записівстартовий пакет мобільного оператору "Київстар"мобільний телефон марки "Samsung" моделі "J200H/DS", які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 - вважати повернутими за належністю.
Під час досудового розслідування проведено судову товарознавчу експертизу №707, вартість якої становить 1256,08 грн. Відповідно до ч.1 ст. 124 КПК України, вказані процесуальні витрати у розмірі 1256,08 грн. підлягають стягненню з обвинуваченого в дохід держави. На підставі викладеного, керуючись ст.ст.367-368, 370, 371, 373, 374, 377 КПК України,-
УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України і призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. Згідно ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням строком на 2 роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок Заводського районного суду м.Миколаєва від 05.12.2019 р., яким ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік, виконувати самостійно.
Речові докази: податкове повідомлення та зошит для записівстартовий пакет мобільного оператору "Київстар"мобільний телефон марки "Samsung" моделі "J200H/DS", які передані на зберігання потерпілому ОСОБА_5 - вважати повернутими за належністю. Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів у розмірі 1256,08 грн.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 30 днів з дня його проголошення. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя ОСОБА_1