печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 грудня 2019 року суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 , 1974 року народження, засудженого вироком Київського обласного суду від 30.05.2000, на незаконне тримання під вартою понад гранично допустимий строк позбавлення волі як вид покарання,-

ВСТАНОВИВ:
02.12.2019 в провадження судді Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга ОСОБА_2 , 1974 року народження, засудженого вироком Київського обласного суду від 30.05.2000, який відбуває покарання у Вінницькій установі виконання покарань № 1, на незаконне тримання під вартою понад гранично допустимий строк позбавлення волі як вид покарання. Відбуває покарання у Вінницькій установі виконання покарань № 1.

Суддя, дослідивши скаргу засудженого та долучені до неї документи, дійшов наступного висновку.

Як вбачається зі змісту скарги ОСОБА_2 , останній, звертаючись до Печерського районного суду м. Києва зі скаргою на незаконне тримання під вартою понад гранично допустимий строк позбавлення волі як вид покарання, посилається як на правову підставу звернення на ст. ст. 537, 539 КПК України.

20 листопада 2012 року набув чинності Кримінальний процесуальний кодекс України та згідно до положень п. 2 розділу Х «Прикінцеві положення» втратив чинність Кримінально-процесуальний кодекс України 1960 року. Таким чином, підлягають застосуванню норми процесуального права, чинні на момент звернення із вказаною скаргою.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КПК України процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинними на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання:

1) про відстрочку виконання вироку;

2) про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання;

3) про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким;

4) про звільнення від відбування покарання вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років;

5) про направлення для відбування покарання жінок, звільнених від відбування покарання внаслідок їх вагітності або наявності дітей віком до трьох років;

6) про звільнення від покарання за хворобою;

7) про застосування до засуджених примусового лікування та його припинення;

8) про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком;

9) про звільнення від призначеного покарання з випробовуванням після закінчення іспитового строку;

10) про заміну покарання відповідно до частини п`ятої статті 53, частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України;

11) про застосування покарання за наявності кількох вироків;

12) про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді;

13) про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України;

13-1) про оскарження інших рішень, дій чи бездіяльності адміністрації установи виконання покарань;

13-2) про застосування заходу стягнення до осіб, позбавлених волі, у виді переведення засудженого до приміщення камерного типу (одиночної камери);

13-3) про зміну обов`язків, покладених на засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням;

14) інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Статтею 539 КПК України визначено порядок вирішення судом питань, пов`язаних із виконанням вироку. Так, з аналізу положень вказаної норми вбачається, що питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішується судом за клопотанням, зокрема, засудженого. Клопотання про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, може бути подано в залежності від питання, яке порушується перед судом, до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання; до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок; до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений; до суду, який ухвалив вирок.

Як вбачається зі змісту скарги ОСОБА_2 , останній був засуджений вироком Київського обласного суду від 30.05.2000 року за ч. 3 ст. 206, ч. 1 ст. 101, ч. 3 ст. 142, п. п. «а», «б», «з», «е» ст. 93, ч. 2 ст. 145 КК України (в редакції 1960 року) до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього особистого майна з відбуттям покарання в тюрмі з суворим режимом.

Отже, вирок щодо ОСОБА_2 ухвалений Київським обласним судом, а не Печерським районним судом м. Києва.

Крім того, зі змісту скарги вбачається, що заявник відбуває покарання у Вінницькій установі виконання покарань № 1, яка знаходиться за адресою: 21001, м. Вінниця, вул. Брацлавська, 2. Таким чином, вказана установа виконання покарань територіально розташована поза межами Печерського району м. Києва.

За таких обставин, враховуючи, що Печерським районним судом м. Києва не ухвалювався вирок щодо ОСОБА_2 , останній відбуває покарання не на території Печерського району м. Києва, а тому Печерський районний суд м. Києва не є тією судовою установою, яка вправі розглядати питання, які виникли під час виконання вироку Київського обласного суду від 30.05.2000.

З урахуванням наведеного, скаргу засудженого ОСОБА_2 , на незаконне тримання під вартою понад гранично допустимий строк позбавлення волі як вид покарання необхідно повернути заявнику.

Одночасно, суд роз`яснює ОСОБА_2 , що за правилами ст. 539 КПК України його скарга повинна розглядатися або місцевим судом, що постановив вирок, або місцевим судом, в межах юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, тобто Вінницьким міським судом Вінницької області.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 8, 537, 539 КПК України, суддя,-

УХВАЛИВ:
Скаргу засудженого ОСОБА_2 , 1974 року народження, на незаконне тримання під вартою понад гранично допустимий строк позбавлення волі як вид покарання - повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1