ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/2901/20
Провадження № 1-кс/362/767/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 червня 2020 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000654 від 18.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,
в с т а н о в и в:
До Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000654 від 18.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, що накладений, ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22.05.2019 року.

В обґрунтування доводів клопотання зазначено, що на підставі ухвали слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22.05.2019 року у справі №362/2971/19 було накладено арешт на автомобіль зеленого кольору марки «ЗІЛ», моделі «431412» реєстраційний номер « НОМЕР_1 », власником якого є ОСОБА_3 ; - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «ЗІЛ», моделі «431412» реєстраційний номер « НОМЕР_1 », шляхом заборони користування ними.

Обґрунтовуючи наявність підстав для арешту майна слідчий суддя зазначив, що зазначені речі і документи відповідають критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України та у випадку їх повернення особам, у яких вони були вилучені, можуть бути приховані, пошкоджені, зіпсовані, втрачені або знищені.

Заявник не погоджується із таким висновком слідчого судді та вважає, що арешт майна має бути скасовано у зв`язку із тим, що він являється власником вказаного автомобіля, клопотання про арешт майна розглядалося без його участі та жодних доказів, причетності автомобіля до правопорушення йому не надано. Крім того заявник вказав, що автомобіль вже більше року перебуває в арешті, вважає, що на даний час в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

В судове засіданні заявник не з`явився, подав до суду заяву з проханням слухати скаргу без його участі, вимоги скарги просив задовольнити із викладених в неї підставі.

Слідчий в судове засідання не з`явився. Надав до суду лист, із якого вбачається, що матеріли кримінального провадження № 0000654 від 18.05.2020 року перебувають у Васильківському відділі КиєвоСвятошинської місцевої прокуратури, також надав копію постанови про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР №0000654 від 18.05.2019 року у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування (а.с.18-21).

Слідчий суддя, вивчивши клопотання, матеріали, якими воно обґрунтовується, приходить до наступного.

Слідчим суддею встановлено, що СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000654 від 18.05.2019 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України (а.с.19).

Ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.05.2019 року у справі № 362/2971/19 було накладено арешт на автомобіль зеленого кольору марки «ЗІЛ», моделі «431412», реєстраційний номер « НОМЕР_1 », власником якого є ОСОБА_3 та який перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_4 ; - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «ЗІЛ», моделі «431412» реєстраційний номер « НОМЕР_1 », поміщене до спец пакету «Експертна служба» з індивідуальним номером «4051591», шляхом заборони користування ними (а.с.3-4).

Як вбачається зі змісту цієї ухвали, арешт на зазначене майно накладався з огляду на те, що воно відповідає критеріям ст. 98 КПК України, а також з метою забезпечення збереження речових доказів.

Постановою старшого слідчого СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області каптаном поліції ОСОБА_5 кримінальне провадження, внесена до ЄРДР за №0000654 від 18.05.2019 року було закрито у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування (а.с.20-21).

За статтею 131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, котрий застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

У відповідності до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ОСОБА_3 права на звернення до суду з клопотанням про скасування арешту майна.

Так, статтями 7, 16 КПК України встановлено, що загальною засадою кримінального провадження є недоторканість права власності. Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та /або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV, передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини передбачає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Відповідно до Постанови Європейського Суду від 09.06.2005 по справі «Бакланов проти Російської Федерації», Постанови Європейського Суду від 24 березня 2005 року по справі «Фрізен проти Російської Федерації», Судом наголошується на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання публічної влади у право на повагу до власності має бути законним, держави уповноважені здійснювати контроль за використанням власності шляхом виконання законів. Більше того, верховенство права, одна з засад демократичної держави, втілюється у статтях Конвенції. Питання у тому, чи було досягнуто справедливої рівноваги між вимогами загального інтересу та захисту фундаментальних прав особи, має значення для справи лише за умови, що спірне втручання відповідало вимогам законності і не було свавільним.

Між тим, статтею 28 КПК України передбачено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Критерії для визначення розумності строків кримінального провадження визначені ч. 3 ст. 28 КПК України, однак він має бути об`єктивно необхідним для прийняття процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Як вбачається зі змісту клопотання та долучених до нього документів, автомобіль більше року перебуває в арешті, підозри за цей період вручено нікому не було. Крім того, постановою старшого слідчого СВ Васильківського ВП ГУ НП в Київській області каптаном поліції ОСОБА_5 кримінальне провадження, внесена до ЄРДР за №0000654 від 18.05.2019 року було закрито у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування.

Також, слідчий суддя звертає увагу на те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, продовження заходів забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження, відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи, в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Отже, оскільки кримінальне провадження № 0000654 від 18.05.2019 року у зв`язку із закінченням строку досудового розслідування закрите, жодних доказів, які б спростовували доводи клопотання заявника та підтверджували обставини, які є підставою для продовження такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, до суду не надано, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність у кримінальному провадженні даних, які б виправдовували подальше втручання держави у правомірне володіння ОСОБА_3 належним йому майном на підставі зазначених обставин, оскільки власником майна доведено, що у подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, а тому вважає доцільним скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22.05.2019 року, не вбачаючи потреби для подальшого застосування вказаного заходу забезпечення кримінального провадження, а відтак клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами статтями 170, 171, 173, 174, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:
Клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000654 від 18.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України - задовольнити.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22.05.2019 року на автомобіль зеленого кольору марки «ЗІЛ», моделі «431412» реєстраційний номер « НОМЕР_1 », власником якого є ОСОБА_3 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «ЗІЛ», моделі «431412» реєстраційний номер « НОМЕР_1 ».
Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_6