Категорія: крим. Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 грудня 2019 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:
головуючого-судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря: ОСОБА_5

за участю прокурора: ОСОБА_6

засудженого в режимі відеоконференції: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 28.08.2019, якою відмовлено в задоволенні клопотання

ОСОБА_7 ,
ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

встановив:
Засуджений ОСОБА_7 звернувся із клопотанням до місцевого суду за місцем відбування покарання про перерахування строку попереднього ув`язнення відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі.

Суд відмовив в задоволенні клопотання посилаючись, на Прикінцеві положення Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання» в редакції №828-VІІІ від 26.11.2015, відповідно до яких зазначені в клопотанні засудженого ОСОБА_7 періоди перебування в ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор», не відносяться до строків попереднього ув`язнення по даному кримінальному провадженні в розумінні Закону України «Про попереднє ув`язнення».

Засуджений оскаржив зазначене судове рішення. В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_7 просив скасувати його і задовільнити клопотання, оскільки він перебував в умовах СІЗО в період з 29.06.1997 по 27.07.1997, з 22.06.1999 по 13.01.2001 та з 08.09.2017 по 13.01.2018 не добровільно, а умови перебування в СІЗО більш суворі, ніж умови в установі відбування покарань.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду; пояснення засудженого, та його адвоката, які підтримали доводи апеляційної скарги; заперечення прокурора проти її задоволення; дослідивши апеляційну скаргу та перевіривши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про законність прийнятого судового рішення із наступних підстав.

Як встановлено із матеріалів судового провадження засудженого ОСОБА_7 27.07.1997 було затримано в рамках досудового розслідування по розслідуванню умисного вбивства громадян, що підтверджується протоколом №Б015631 про затримання ОСОБА_7 підозрою у вчиненні злочину від 27.07.1997.

Згідно з вироком Хмельницького обласного суду від 23.12.1998 ОСОБА_7 засуджено за ч.5, 6 ст.19, п.«а, г» ст.93, ст.69, ч.3 ст.155-6, ст.42 КК України до покарання у виді смертної кари розстрілу, з конфіскацією всього належного йому майна.

Ухвалою Верховного Суду України від 22.06.1999 вирок Хмельницького обласного суду від 23.12.1998 щодо ОСОБА_7 залишено без змін.

Ухвалою Хмельницького обласного суду від 21.06.2000 у вирок Хмельницького обласного суду від 23.12.1998 щодо ОСОБА_7 внесено зміни. Призначене йому покарання за ст.19 ч.6, ст.93 п.п.«а, г» КК України у вигляді смертної кари розстрілу замінено на довічне позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 22.09.2016 на підставі ч.5 ст.72 КК України зараховано ОСОБА_7 у строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 27.07.1997 по 22.06.1999, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Як вбачається із матеріалів кримінального провадження за період з 29.06.1997 по 27.07.1997 немає жодних даних, що ОСОБА_7 затримувався в цей період по даному кримінальному провадженню, оскільки за протоколом №Б015631 від 27.07.1997 він був затриманий по даному кримінальному провадженню за вбивство 5 осіб (а.с.9).

Крім того, не підлягає до перерахування строк попереднього ув`язнення відповідно до вимог ч.5 ст.72 КК України із розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі, період з 22.06.1999 по 13.01.2001 під час продовження перебування в СІЗО після перегляду кримінальної справи в Верховному Суді України, оскільки ухвала Верховного Суду України була постановлена 22.06.1999 (а.с.13), а тому, враховуючи, що попереднє ув`язнення у розумінні положень ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838-VIII та ст.1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» закінчується з моменту набрання вироком законної сили, не підлягає зарахуванню у строк попереднього ув`язнення термін від дати набрання обвинувальним вироком законної сили до дати прибуття засудженого до місця відбування покарання.

Таким чином, посилання апелянта у своїй апеляційній скарзі на перебування засудженого в умовах СІЗО після вступу вироку в законну силу до 13.01.2001, як на підставу зарахування йому додатково, майже півтора роки попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі не беруться судом до уваги, оскільки вони не узгоджуються із нормами ч.5 ст.72 КК України.

Також, із цих же підстав, не підлягають до зарахування, виходячи із норм ч.5 ст.72 КК України посилання ОСОБА_7 на перебування в СІЗО в період з 08.09.2017 по 13.01.2018 під час його ознайомлення із 15 томом кримінальної справи після перегляду вироку в касаційному порядку.

Зважаючи на викладені норми Закону, місцевий суд обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання засудженого.

Тому немає підстав до задоволення апеляційної скарги засудженого.

Керуючись ст.404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд -

постановив:
Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду від 28.08.2019 про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_7 щодо перерахування строку попереднього ув`язнення відповідно до ч.5 ст.72 КК України у відповідності 1 день попереднього ув`язнення за 2 дні позбавлення волі залишити без змін.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Судді: ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4
Згідно з оригіналом