В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 липня 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд в складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 та його адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгороді кримінальну справу про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Чорнобаївка Білозерського району, Херсонської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, одруженого, на триманні одна малолітня дитина, з неповною вищою освітою, вважається не судимим, -

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 та ч. 2 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

10.08.2012 року, приблизно о 13 год. 15 хв., ОСОБА_4 перебуваючи в приймальній кімнаті квартири АДРЕСА_3 , куди був запрошений мешканкою даної квартири ОСОБА_6 , умисно, таємно, з корисливих спонукань, з полиці, що з лівої сторони від вхідних дверей, викрав золоті ювелірні вироби, а саме: золоту каблучку з каменем, 585 проби, вагою 1,87 грами, вартістю 1 тисяча гривень та золоту каблучку із зображенням змії, 500 проби, вагою 2,5 грам, вартістю 800 гривень, чим спричинив останній матеріальної шкоди на загальну суму 1 тисяча 800 гривень.
Крім цього, 12.08.2012 року, приблизно о 10 год. 25 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в квартирі АДРЕСА_3 , куди був запрошений мешканкою даної квартири ОСОБА_6 , умисно, таємно, повторно, з корисливих спонукань, з гаманця, що знаходився на полиці, з лівої сторони від вхідних дверей, викрав грошові кошти в сумі 250 гривень, номіналом 200 та 50 гривень, чим спричинив останній матеріальної шкоди на вищевказану суму.
Своїми діями обвинувачений ОСОБА_4 учинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), та ч.2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину у вчинених злочинах визнав повністю, покаявся у вчиненому та показав, що злочини вчинив за вищевказаних обставин. Так, 10.08.2012 року, приблизно о 13 год. 15 хв., перебуваючи в приймальній кімнаті квартири АДРЕСА_3 , куди був запрошений мешканкою даної квартири ОСОБА_6 , з полиці викрав золоті ювелірні вироби, а в подальшому 12.08.2012 року, аналогічним способом повторно викрав належні ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 250 грн. На даний час усвідомлює вчинені ним злочини, щиро розкаюється та в подальшому зобов`язується не вчиняти нових злочинів.
Потерпіла ОСОБА_7 в судове засідання не з`явилася, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялася своєчасно і належним чином, однак в матеріалах справи міститься заява потерпілої, згідно якої остання просить її в судові засідання не викликати, покази дані на досудовому розслідуванні підтримує повністю.
З оголошених в судовому засіданні показань потерпілої ОСОБА_6 слідує, що 08.08.2012 року в соціальній мережі «Вконтакте» вона познайомилась з хлопцем на ім`я ОСОБА_8 . Поспілкувавшись декілька днів, вони домовились про зустріч поряд з магазином, де вона працює продавцем, що по АДРЕСА_4 . Після зустрічі, вони декілька днів зустрічались, після чого 10 серпня 2012 року вона запросила ОСОБА_9 на квартиру, де вона тимчасово проживала разом зі своїм братом, а саме за адресою АДРЕСА_5 . ОСОБА_9 погодився і прийшов близько 13 год. Зайшовши до квартири, вона ОСОБА_6 провела його до приймальної кімнати, де вони сиділи випивали каву та розмовляли. На тумбочці в даній кімнаті, що знаходиться з лівої сторони від вхідних дверей, вона залишила свої дві золоті каблучки, одна з каменем, вагою 1,87 грами, яку їй подарувала бабуся і оцінює її в 1 тисячу гривень та золоту каблучку з зображенням змії, вагою 2,5 грами, яку їй подарували батьки і оцінює її в 1 тисячу гривень. Через деякий час вона вийшла з кімнати до кухні, а ОСОБА_9 залишився в кімнаті. Близько 18 год. 00 хв. 10.08.2012 року, ОСОБА_9 пішов геть. Зникнення каблучок вона не помітила, так як їх останнім часом не носила. Крім цього додала, що 12.08.2012 року ОСОБА_6 зателефонувала ОСОБА_9 , під час спілкування вона запросила його на квартиру в гості. ОСОБА_9 погодився і прийшов близько 10 год. ранку. Прийшовши, вони сіли за стіл в приймальній кімнаті, де сиділи та розмовляли. Під час розмови, вона складала гроші в свій гаманець, після чого вийшла з кімнати, а гаманець залишила на полиці, що з лівої сторони від вхідних дверей до даної квартири, і пішла до ванної кімнати. Повернулась приблизно через 10 хв.. В гаманцеві знаходились гроші в сумі 250 гривень, номіналом одна купюра - 200 гривень, одна купюра - 50 гривень. Близько 12 год., 12 серпня 2012 року, ОСОБА_9 пішов додому, а вона почала збиратись на вечірній поїзд до села Стрибачево, Мукачівського району, куди їхала до батьків. Приблизно о 16 год. 25 хв. по дорозі на залізно-дорожній вокзал, їй зателефонувала мама, яка попросила її купити деякі продукти. Вона пішла до супермаркету «Вопак», що на проспекті Свободи, поряд з «Автовокзалом», де помітила відсутність грошей у її гаманці в сумі 250 грн. Після цього, вона поїхала додому в село Стрибичово, де перебувала до 13 серпня 2012 року. Ввечері 13 серпня вона повернулась на квартиру за вищевказаною адресою, де помітила відсутність належних їй двох золотих каблучок. Додала, що до скоєння даних крадіжок може бути причетний громадянин ОСОБА_8 , так більше нікого в квартирі в той період часу не було.
Заслухавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити та про порядок їх дослідження, суд в порядку ч.3 ст. 299 КПК України визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин справи, які ніким не оспорюються, оскільки проти цього не заперечують учасники судового провадження, які правильно зрозуміли зміст цих обставин і сумнівів у добровільності і істинності їх позицій не має, розуміючи при цьому, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до вимог ст. 323 КПК України, суд обґрунтовує вирок лише на тих доказах, які були розглянуті в судовому засіданні. При цьому суд виходить з вимог ст. 62 Конституції України, що ніхто не зобов`язаний доводити свою невинність у вчинені злочинів, обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, і що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При вирішенні питання про допустимість та належність досліджених доказів суд враховує, що Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що допустимість доказів є прерогативою національного права і, за цим правилом, саме національні суди повноважні оцінювати надані ним докази (параграф 34 рішення у справі «Тейскера де Кастро проти Португалії» від 09.06.1998, параграф 54 рішення у справі «Шабельника проти України» від 19.02.2009), а порядок збирання доказів, передбачений національним правом має відповідати основним правам, визнаним Конвенцією, а саме: на свободу, особисту недоторканість, на повагу до приватного і сімейного життя (статті 5, 8 Конвенції) тощо.

Судом також врахована позиція ЄСПЛ, викладена у рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 «…що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків».

У справах Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанії від 06.12.1998 (пункт 253), Козинець проти України від 06.12.2007 (пункт 54), Нечипорук і Йонкало проти України від 21.04.2011 (пункт 150), Зякун проти України від 25.02.2016 (пункт 40) Європейський Суд неодноразово наголошує про те, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності винуватості особи поза будь-яким сумнівом і така доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом. Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи, свій професійний обов`язок, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити факти, встановлені в суді, а саме - винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Отже, заслухавши сторін судового провадження, суд приходить, поза розумним сумнівом, до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні ним злочинів та кваліфікує його дії за ч.1 ст.185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка) та ч.2 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд, згідно з вимогами ст.ст. 65 - 67 КК України та роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особливості конкретного кримінального правопорушення й обставини його вчинення, особу винного, поведінку до вчинення кримінального правопорушення і після його вчинення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання та вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої, покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень засудженими. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи та попередження нових кримінальних правопорушень.

Обставиною, визначеною ст.66 КК України, що пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 є те, що останній щиро покаявся у вчиненому.

Відповідно до ч.2 ст. 66 КК України, суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 те, що останній свою вину визнав повністю, має постійне місце проживання, за місцем свого проживання характеризується позитивно, на утриманні має малолітню дитину, на обліку в лікарів нарколога, психіатра не перебуває.

Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Враховуючи обставини справи та особу винного ОСОБА_4 , який свою вину у скоєному визнав повністю, покаявся у вчиненому, потерпіла ОСОБА_6 претензій матеріального та морального характеру до підсудного не має, суд приходить до висновку, що підсудний ОСОБА_4 усвідомив вчинені ними злочини, що істотно знижує суспільну небезпеку вчинених злочинів, а тому вважає, що виправлення останнього можливе без ізоляції від суспільства і у відповідності до вимог ст.75 КК України, звільняє його від покарання з випробовуванням, при умові виконання засудженим покладених на нього обов`язків передбачених ст. 76 КК України.

Обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід, до набрання вироком законної сили, змінити з тримання під вартою на підписку про невиїзд.
Цивільний позов по справі не заявлено. Судові витрати по справі покласти на ОСОБА_4 .
Керуючись ст.ст. 321,323, 324,327 КПК України суд, -

З А С У Д И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним, у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, призначивши йому покарання:
- за ч.1 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 1 (один) рік;
- за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 2 (два) роки.
На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді 2 (двох) років позбавлення волі.
Згідно ст.75 КК України звільнити від відбування покарання засудженого ОСОБА_4 з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки передбачені ст. 76 ч.1 п.,1,2 КК України періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти цей орган про зміну свого місця проживання.
Обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід, до набрання вироком законної сили, змінити з тримання під вартою на підписку про невиїзд.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 235,20 грн. за проведену по справі експертизу.
Цивільного позову по справі не заявлено.
Речові докази по справі, а.с. 77 - вважати повернутими власнику.
Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду протягом 15 діб з часу його оголошення.

Головуючий ОСОБА_1