ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/1265/20 Головуючий 1-ї інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11сс/818/420/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2020 року м.Харків
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:
головуючого судді - ОСОБА_2 ,
суддів - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,
секретаря - ОСОБА_5 ,
за участю прокурора - ОСОБА_6 ,
представника третьої особи - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові матеріали за апеляцією прокурора на ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 31 січня 2020 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 про арешт майна у кримінальному провадженні №0000500 від 28.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.
Як зазначено в ухвалі слідчого судді, 28.01.2020 року до Московського районного суду м. Харкова надійшло клопотання начальника відділення СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 по кримінальному провадженні №0000500 від 28.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України в якому просила: накласти арешт на вилучені в ході обшуку документи (оригінали та копії) за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_9 .

В обгрунтування клопотання зазначив, що начальником відділення СВ Московського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000500 від 28.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Відмовляючи в задоволенні клопотання про арешт тимчасово вилученого майна, слідчий суддя послався на те, що на момент розгляду клопотання жодних доказів, які б вказували на існування підстав чи розумних підозр вважати, що вилучені у ОСОБА_9 речі й документи є доказом злочину суду не надано.
Не погодившись з ухвалою слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Чугуївського міського суду Московського районного суду м. Харкова від 31 січня 2020 року та постановити нову, якою задовольнити клопотання.

Апеляційну скаргу адвокат обґрунтовує тим, що ухвала слідчого судді не відповідає вимогам КПК України.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи прокурора, який просив задовольнити апеляційну скаргу, думку адвоката, який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Розглядаючи клопотання слідчого або прокурора, слідчий суддя, суд повинні з`ясувати, чи відповідає таке клопотання вимогам ст. 171 КПК України, а частиною 3 ст. 172 КПК України передбачено, що слідчий суддя, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без дотримання вимог ст. 171 цього Кодексу, повертає його прокурору та встановлює строк в сімдесят дві години для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.
Згідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, діючої редакції цієї норми права, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.
Відповідно до ч. 3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
Стаття 98 КПК України передбачає, що речовими доказами є матеріальні обєкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отриманні юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення є речовими доказами по справі.
В клопотанні про арешт майна (а.с. 1-21) слідчим вказано, що виникла необхідність накладення арешту на вищезазначене майно.

Між тим, клопотання містить суттєві протиріччя.

Ч 5 ст. 132 КПК України вказує, що під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.
Клопотання слідчого про арешт майна не містить належного обгрунтування на підтвердження того, що вилучене у ході огляду 17.01.2020 року майно відповідає вимогам ст.98 КПК України, є речовим доказом по кримінальному провадженню №0000500 від 28.01.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.
Частиною 1 статті 358 КК України передбачено відповідальність за підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут.
Крім того, звертаючись з клопотанням про накладення арешту на вилучене під час обшуку майно, слідчий належним чином не обґрунтував необхідності накладення арешту на це майно.
В клопотанні про арешт майна зазначено та ідентифіковано кожен документ, однак в протоколі обшуку від 17.01.2020 року, з незрозумілих причин, не всі документи були належним чином ідентифіковані та не описані (а. с. 39-43), а об`єм документів зазначених в протоколі обшуку явно не відповідає об`єму документів зазначених в клопотанні.
Таким чином клопотання слідчого не відповідає вимогам ч.2 ст.171 КПК України, а саме не обґрунтовано належним чином доводи клопотання, а матеріали додані до клопотання не відповідають вимогам Ч 5 ст. 132 КПК України.
Не усунення наведених недоліків та протиріч в майбутньому може привести до сумнівів щодо відносності та допустимості доказів по кримінальному провадженню.
Також, відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України у разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.
Відповідно до матеріалів справи, 17.01.2020 року було вилучене майно в ході обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_9 .
Проте, клопотання про арешт вказаного майна було подано лише 28.01.2020 року.
Судові матеріали не містять клопотання щодо поновлення процесуального строку на звернення до слідчого судді.
Не містить таких даних і саме клопотання.
Наведене вище не враховано слідчим суддею.
Крім того, при апеляційному розгляді на підставі пояснень прокурора та адвоката, встановлено, що документи вилучені під час обшуку повернуті ОСОБА_9 на підставі ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 27 січня 2020 року.

Копії вказаної ухвали судові матеріали не містять.

Не посилається на наявність ухвали слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 27 січня 2020 року і слідчий.

Слідчий суддя всупереч вимогам ч.2 ст.171 та ч.3 ст.172 КПК України не звернув уваги на те, що клопотання слідчого не відповідає вимогам законодавства, а тому апеляційний суд не може розглядати клопотання у тому вигляді, в якому воно надано до слідчого судді та позбавлений можливості в такому випадку надати оцінку доцільності відмови чи задоволенню клопотання про арешт майна в розумінні положень ч.1 ст.170 КПК України.
За наведених не усунутих протиріч між клопотанням та матеріалами доданими в його обґрунтування ухвала слідчого судді є передчасною та належним чином не обгрунтованою.
Данні недоліки та неповнота є суттєвими та є безумовною підставою для скасування ухвали слідчого судді.
Приймаючи рішення про необхідність задоволення апеляційної скарги відповідно до вимог ч.3 ст. 407 КПК України, колегія суддів виходить з того що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню на підставі вимог п.1,3 ст.409, ч.1 ст.412 КПК України і що клопотання слідчого про арешт майна не відповідає вимогам п. 2 ч. 2 ст. 171 КПК України, а тому вважає необхідним разом з доданими до нього матеріалами повернути його прокурору для усунення недоліків встановивши для цього строк протягом 72 годин з моменту отримання повного тексту копії цієї ухвали.

Крім того, судова колегія акцентує увагу слідчого та прокурора, що вони не позбавлені права скористатись вимогами Глави 15 КПК України для вирішення питання щодо тимчасового доступу до речей і документів.

Керуючись ст.ст.392, 404, 405, 407, 418, 419, 423 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Московського районного суду м. Харкова від 31 січня 2020 року щодо накладення арешту по кримінальному провадженню №0000500 на майно скасувати.
Винести нову ухвалу, якою клопотання щодо накладення арешту на майно повернути прокурору для усунення недоліків та приведення до відповідності з вимогами ст. 171 КПК України, надавши прокурору строк в 72 години з часу отримання повного тексту даної ухвали апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й відповідно до вимог ст.424 КПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді