Справа № 453/280/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/259/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу прокурора Стрийської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Сколівського районного суду Львівської області від 06 березня 2020 року про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

вищезазначеною ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Сколівського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000106 від 22.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України.
Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, прокурор Стрийської місцевої прокуратури Львівської областіОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді Сколівського районного суду Львівської області від 06 березня 2020 року скасувати та постановити ухвалу, якою задоволити клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0000106 від 22 лютого 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, та накласти арешт на майно у вигляді лісодеревини, породи смерека, в кількості 25 шт., довжиною 5 м. та 4 м., загальною масою 6, 59 м.куб. з метою збереження речових доказів та визначити місцем зберігання арештованого майна на території Славського ДЛГП «Галсільліс», що в с.Тухля, вул.І.Франка (проміжний склад).
В обґрунтування своїх апеляційних вимог прокурор покликається на те, що слідчим у клопотанні про арешт майна обґрунтовано необхідність застосування у кримінальному провадженні такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, у зв`язку із наявністю ризиків, передбачених абз.2 ч.1 ст.170 КПК України.
Заслухавши доповідача, прокурора на підтримання поданої апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, а також наведені доводи скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що така не підлягає до задоволення.
Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК України).
Накладаючи арешт на майно з підстав, передбачених п.1, ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України, слідчий суддя не тільки має переконатися в тому, що майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а й врахувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; 3) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 4) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, адже винесення постанови про визначення майна речовим доказом не може бути єдиною підставою для арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Окрім цього, згідно з вимогами ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Згідно з клопотанням слідчого слідчого відділення Сколівського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Сколівського відділу Стрийської місцевої прокуратури Львівської області, ОСОБА_7 21 лютого 2020 року в АДРЕСА_1 , виявлено працівниками СРПП Сколівського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 та С.Лупацою лісопродукцію на території пилорами без відповідних документів, походження лісопродукції невідоме.
22 лютого 2020 року за вказаним фактом внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №00000106, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України.
21 лютого 2020 року проведено огляд місця події за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено лісопродукцію породи смерека в кількості 25 штук, довжиною 5 м. та 4 м., загальною кубомасою 6, 59 м.куб.
В ході досудового слідства встановлено, що лісопродукція знаходиться на території лісопильні в с.Нижня Рожанка Сколівського району Львівської області, керівником якої є ОСОБА_10 .
Під час допиту ОСОБА_10 вказав, що йому невідоме походження вищевказаної лісопродукції.
Встановити походження виявленої лісопродукції та лісопильні, яка належить ОСОБА_10 , що на АДРЕСА_1 , не представилось можливим.
Згідно з постановою слідчого СВ Сколівського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області від 24 лютого 2020 року (а.с.п.17), лісопродукцію породи смерека в кількості 25 штук, довжиною 4 та 5 м., загальною кубомасою 6,59 м.куб., яка на даний час перебуває на відповідальному зберіганні у с.Тухля, вул.І.Франка (проміжний склад) Славського ДЛГП «Галсільліс» до вирішення питання по суті визнано речовим доказом у кримінальному провадженні. Речовий доказ передано на зберігання лісничому Славського ДЛГП «Галсільліс» ОСОБА_11 , що с.Тухля, вул.І.Франка (проміжний склад) Славського ДЛГП «Галсільліс» до вирішення питання по суті.
З огляду на те, що матеріали клопотання не містять у собі жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, кому саме належить вказана лісопродукція, така передана на відповідальне зберігання лісничому Славського ДЛГП «Галсільліс» ОСОБА_11 , колегія суддів апеляційного суду вважає, що прокурором не доведено наявність обставин, які підтверджують, що незастосування арешту призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі вказаного майна.
Зважаючи на викладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що підстави для скасування ухвали слідчого судді та накладення арешту на майно на даному етапі досудового розслідування відсутні, під час апеляційного розгляду не доведено необхідності накладення арешту, а тому доводи апеляційної скарги прокурора є безпідставними.
Істотних порушень, які б давали суду підстави для скасування ухвали слідчого судді та задоволення клопотання слідчого в даному провадженні колегія суддів не знаходить.
Ураховуючи вищенаведене, рішення слідчого судді прийнято у відповідності до вимог закону, слідчий суддя при розгляді клопотання зясовував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість накладення арешту на майно, відтак ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора - без задоволення.
Керуючись ст.ст. 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

п о с т а н о в и л а :

ухвалу слідчого судді Сколівського районного суду Львівської області від 06 березня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Сколівського ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області ОСОБА_8 про арешт майна в кримінальному провадженні № 0000106 від 22.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, залишити без змін, апеляційну скаргу прокурора Стрийської місцевої прокуратури Львівської області ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4