У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 січня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 грудня 2019 року, якою застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 лютого 2020 року, відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянина України, з вищою освітою, працюючому водієм ТОВ "Миколаївський хліб завод №1", зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, у кримінальному провадженні №0000655 від 22.12.2019 року.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7
підозрюваний ОСОБА_6
захисник ОСОБА_5

встановив:

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в державній установі "Миколаївський слідчий ізолятор" терміном до 19 лютого 2020 року без права внесення застави.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги захисника ОСОБА_5 .

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід.

Узагальнені доводи апеляційної скарги захисника.

Вважає, ухвалу слідчого судді про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою незаконною, необґрунтованою та такою що підлягає скасуванню.

Вказує, що суд не встановив наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зазначає, що ОСОБА_6 повністю визнав свою провину в інкримінованому йому злочині, не заперечуючи фактичних обставин скоєного, про що свідчить протокол його допиту у день затримання - 22.12.2019, а тому ризик впливу на свідків шляхом їх схилення до дачі завідомо неправдивих показань є безпідставним.

Стверджує, що ОСОБА_6 не засуджувався за вчинення аналогічного злочину, а кримінальне провадження щодо нього за ч.1 ст. 286 КК України було закрито за примиренням з потерпілим, що спростовує доводи слідчого про можливість вчинення останнім аналогічного злочину.

Крім того зазначає, що не знайшло свого підтвердження в матеріалах доданих до клопотання і посилання слідчого на вчинення злочину в стані наркотичного сп`яніння, оскільки в судове засідання не було надано жодного документу на підтвердження цієї обставини.

Зауважує, що ОСОБА_6 повністю визнав себе винним у інкримінованому злочині, після його вчинення залишився на місці пригоди, намагався надати медичну допомогу потерпілому, викликав поліцію та швидку допомогу. Така поведінка підозрюваного свідчить про щире каяття з приводу вчиненого, намагання усунути завдану шкоду. Зазначені обставини в сукупності з наявністю у підозрюваного постійного місця проживання та роботи, позитивними характеристиками, свідчать про можливість обрання менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Вказує, що слідчим суддею безпідставно не визначено розмір застави.

Встановлені судом першої інстанції обставини.

Органом досудового розслідування ОСОБА_6 підозрюється в тому, що 22 грудня 2019 року близько 09:20 години, водій ОСОБА_6 перебуваючи під впливом наркотичних речовин, перебуваючи за кермом службового автомобіля марки «АС G 3302 AXXl», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ТОВ «Агрофірма Засілля» та перебуває у користування «Миколаївського хліб заводу №1», який знаходився біля продуктового магазину «Продукти», по пр. Богоявленському, неподалік від будинку №296, при початку руху заднім ходом грубо порушив вимоги п. п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 2.9 «а», 10.1 та 10.9 ПДР України, а саме: перебуваючи під впливом наркотичних речовин, проявив неуважнють, не стежив за дорожньою обстановкою, відповідно не реагував на її зміни, не переконавшись, що це бу де безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, для забезпечення безпеки руху заднім ходом, не звернувся за допомогою до інших осіб, керуючи автомобілем марки «АС G 3302 AXXl», реєстраційний номер НОМЕР_2 , розпочав рух заднім ходом в напрямку від магазину «Продукти» до перехрестя пр. Богоявленського з вул. Приозерною, здійснив наїзд задньою частиною керованого ним транспортного засобу на пішохода ОСОБА_8 , який знаходився позаду автомобіля. В результаті отриманих тілесних ушкоджень пішохід ОСОБА_8 загинув на місці пригоди.

22.12.2019 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань зареєстроване кримінальне провадження №0000655 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за фактом порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель людини.

23.12.2019 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Слідчим до суду подано клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 , з метою запобігання спробам з боку підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину, вагомість наявних доказів, а також тяжкість покарання, що йому загрожує в разі визнання винуватим, послався на наявність ризиків, передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України. Вважав, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить запобігання доведеним ризикам та прийшов до висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без права внесення застави.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали судового та кримінального проваджень, апеляційний суд дійшов наступного.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 194 КПК України.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Слідчим суддею вірно зазначено в ухвалі про те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років.

Підозра є обґрунтованою та підтверджується матеріалами кримінального провадження, а саме: протоколом огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 22.12.2019 року та схемою до нього; протоколами допиту свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , які повністю підтверджують, що саме ОСОБА_6 під час виконання маневру руху заднім ходом, здійснив наїзд на пішохода та вказують механізм даної ДТП.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя вірно зазначив, що є значна ймовірність того, що підозрюваний може переховуватись від органу досудового розслідування та слідства, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Судом взято до уваги тяжкі наслідки від вчинення кримінального правопорушення, які полягають у загибелі людини, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винним в інкримінованому правопорушенні, а також враховано той факт, що, перебуваючи на волі ОСОБА_6 може вживати заходи впливу на свідків з метою зміни їх показів, які вказують на нього як на особу, яка вчинила злочин, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Апеляційним судом оцінено репутацію підозрюваного, а саме, те що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк до трьох років, злочин вчинив в стані наркотичного сп`яніння, відносно нього Заводським ВП ГУНП в Миколаївській області порушено кримінальну справу за вчинення аналогічного злочину.

Вищезазначені обставини вказують на наявність ризиків передбачених п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Враховуючи фактичні обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 та особу підозрюваного, апеляційний суд погоджується з рішенням суду першої інстанції, що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Посилання апелянта на те що, підозрюваний має постійне місце проживання та роботи, має позитивні характеристики, що свідчить про міцні соціальні зв`язки та щиро кається у вчиненому, не можуть бути взяті до уваги, оскільки, вказані факти не зменшують заявлені у кримінальному провадженні ризики, ризики, встановлені слідчим суддею у своїй сукупності є мотивом для обмеження свободи підозрюваного у встановленому законом порядку.

Крім того, колегія суддів визнає неспроможними доводи апеляційної скарги щодо не визначення розміру застави. Так, згідно п.2 ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, колегія суддів вважає, що слідчий суддя цілком обґрунтовано не визначив розмір застави у даному кримінальному провадженні.

Істотних порушень вимог КПК України, які б перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

Зважаючи на викладене, рішення слідчого судді є законним і обґрунтованим, оскільки постановлене згідно норм матеріального права з ретельним дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України та ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та об`єктивно оціненими судом, в порядку та в межах, передбачених на даній стадії кримінального провадження, натомість доводи та твердження захисника, колегія суддів апеляційної інстанції вважає безпідставними, в зв`язку з чим приходить до остаточного висновку про залишення поданої апеляційної скарги без задоволення.

Керуючись ст. 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 , який діє в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 24 грудня 2019 року, якою до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19 лютого 2020 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді