Провадження № 11-кп/824/1181/2020 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА
про відмову у відкритті провадження

17 січня 2020 року м. Київ
Суддя Київського апеляційного суду ОСОБА_2 , вивчивши апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 05 грудня 2019 року щодо ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 209 КК України, -

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Дарницького районного суду м. Києва від 05.12.2019 року затверджено угоду від 04.10.2019 року про визнання винуватості між прокурором ОСОБА_5 та обвинуваченими ОСОБА_3 і ОСОБА_6 .
Зазначеним вироком ОСОБА_3 визнано винуватим у вчинені злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч.ч. 4,5 ст. 27, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 209 КК України та призначено йому узгоджене сторонами угоди покарання: за ч. 1 ст. 255 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 років позбавлення волі; за ч.ч. 4,5 ст. 27 ч. 3 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначено ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді 5 років позбавлення волі. На підстав ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням із становленням іспитового строку 3 роки. У відповідності до ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Призначено ОСОБА_3 покарання за ч. 2 ст. 209 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 50 000 (п`ятдесяти тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 000 гривень, який у відповідності до ч.3 ст.72 КК України виконувати самостійно.

ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255, ч.ч. 4,5 ст. 27, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 209 КК України та призначено йому узгоджене сторонами покарання за ч. 1 ст. 255 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 4 років позбавлення волі, за ч.ч. 4,5 ст. 27 ч. 3 ст. 307 КК України із застосуванням ст. 69 КК Україниу виді 5 років позбавлення волі; На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання :більш суворим, призначено ОСОБА_6 остаточне покарання за сукупністю злочинів у виді 5 років позбавлення волі. У відповідності до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 3 роки. Згідно із ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. Призначено ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 209 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу у розмірі 50 000 п`ятдесяти тисяч) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 50 000 гривень, який у відповідності до ч.3 ст.72 КК України виконувати самостійно.
Крім того, тим же вироком звернено в дохід держави грошові кошти здобуті злочинним шляхом у розмірі 160 000 доларів США, вилучені за адресою: АДРЕСА_1 , а також 60 доларів США, вилучені з індивідуального сейфу № НОМЕР_1 у ПАТ «КБ «Приватбанк» за адресою: м. Одеса, вул. Леонтовича, 12.
Не погоджуючись з вироком суду першої інстанції захисником обвинуваченого ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу в якій він просить скасувати вирок суду в частині звернення в дохід держави коштів здобутих злочинним шляхом у розмірі 160000 тисяч доларів США, вилучених за адресою: АДРЕСА_1 , а також 60 доларів США, вилучених з індивідуального сейфу № НОМЕР_1 у ПАТ «КБ «Приватбанк» за адресою: м. Одеса, вул. Леонтовича, 12.
За змістом п.1 ч.4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором і обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений обвинуваченим, його захисником виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч. 4, 6,7 ст. 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, 04 жовтня 2019 року між прокурором ОСОБА_5 та обвинуваченими ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості, яка містить підписи обвинуваченого ОСОБА_5 про його згоду із запропонованим видом та мірою покарання; з роз`ясненням йому підстав оскарження вироку, яким затверджена ця угода в апеляційному порядку, що визначенні в ч.4 ст. 394 КПК України; з роз`ясненням йому права на судовий розгляд. При цьому, в угоді також визначено, що ОСОБА_3 не заперечує щодо конфіскації грошових коштів здобутих злочинним шляхом у розмірі 160 000 доларів США, вилучених за адресою: АДРЕСА_1 , а також 60 000 доларів США, вилучених з індивідуального сейфу № НОМЕР_1 у ПАТ «КБ «Приватбанк» за адресою: м. Одеса, вул. Леонтовича, 12.
Угоду про визнання винуватості було укладено в присутності захисника підозрюваного ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 , що підтверджується його підписом в угоді (т. 4 а.с.36-170).
Під час затвердження судом першої інстанції угоди між прокурором і обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості, судом були роз`ясненні обвинуваченому наслідки укладення даної угоди, встановлено, що ОСОБА_3 цілком розуміє положення ч.4 ст. 474 КПК України і що укладена сторонами угода є добровільною, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому, судом з`ясовано, що умови угоди не суперечать вимогам КПК України, а обвинувачений ОСОБА_3 погоджується на призначення узгодженого покарання.
Вказані обставини підтверджуються угодою про визнання винуватості від 04.10.2019 року, журналом судового засідання від 05.12.2019 року, вироком Дарницького районного суду м. Києва від 05 грудня 2019 року (т. 4 а.с.36-170, т.5 а.с. 145-146, т.5 а.с. 148-190).
Як вбачається з матеріалів апеляційної скарги, захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4 оскаржує вирок Дарницького районного суду м. Києва від 05 грудня 2019 року винесений на підставі угоди між прокурором і обвинуваченим про визнання винуватості.
За змістом п.1 ч. 4 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором і обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений обвинуваченим виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди.
Оскільки вироком Дарницького районного суду м. Києва від 05 грудня 2019 року обвинуваченому ОСОБА_3 призначене покарання, яке за своїм видом та розміром відповідає узгодженому сторонами угодою про визнання винуватості від 04 жовтня 2019 року укладеної між ОСОБА_3 і прокурором, у захисника обвинуваченого відсутні правові підстави для оскарження вироку суду визначені в ч. 4 ст. 394 КПК України.
Ч.4 ст. 399 КПК України передбачено, що суддя доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо судове рішення оскаржено виключно з підстав, з яких воно не може бути оскаржено згідно з положенням ст. 394 КПК України.
За таких обставин, у відкритті провадження за зазначеною апеляційною скаргою, відповідно до вимог ч.4 ст. 399 КПК України, слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 394, 399 КПК України;-

У Х В А Л И Л А:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 на вирок Дарницького районного суду м. Києва від 05 грудня 2019 року щодо ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч.1 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 209 КК України.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення.

Суддя ОСОБА_2