Справа № 473/203/20
Номер провадження 1-в/473/37/2020

УХВАЛА
Іменем України

"26" лютого 2020 р. м. Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

учасники процесу:

прокурор ОСОБА_3 ,

представник Державної установи «Вознесенська ВК №72» ОСОБА_4 ,

засуджений ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Вознесенська в режимі відеоконференції заяву про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Верхній Ясенів, Верховинського району, Івано-Франківської області, українця, громадянина України, з базовою середньою освітою, проживав за адресою: АДРЕСА_1 ;раніше судимого:

06.03.2006 року Маловисківським районним судом Кіровоградської області за ч.1 ст.296 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст.75 КК України був звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік; постановою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 05.04.2007 року скасовано звільнення від відбування покарання та направлено для відбування покарання строком на 1 рік обмеження волі;

22.10.2007 року Ленінським районним судом м.Миколаєва за ч.2 ст.309, ст.71 КК України до 1 року 3 місяців обмеження волі, постановою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 08.04.2008 року звільнений умовно-достроково на 3 місяці 14 днів;

засуджений 16.07.2009 року вироком апеляційного суду Кіровоградської області за ч.1 ст.115 КК України до покарання у вигляді 14 років позбавлення волі; ухвалою Верховного Суду України від 29.10.2009 року вирок апеляційного суду Кіровоградської області від 16.07.2009 року змінено та пом`якшено засудженому призначене покарання за ч.1 ст.115 КК України до 12 років позбавлення волі;

ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.03.2019 року зараховано в строк відбуття призначеного судом покарання строк попереднього ув`язнення з 12.04.2009 року по 16.07.2009 року з розрахунку що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі

В С Т А Н О В И В:
Засуджений ОСОБА_5 , який відбуває покарання в ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)», звернувся до суду із заявою про застосування відносно нього пільги, передбаченої ст.81 КК України у вигляді умовно-дострокового звільнення.

В судовому засіданні засуджений ОСОБА_5 своє клопотання підтримав та просив застосувати пільгу, передбачену ст.81 КК України, так як хворіє. Пояснив, що по 12.12.2018 року відбував покарання в Свердловській ВК на тимчасово окупованій території, де були знищені його документи (паспорт та посвідченні інваліда 3 групи). Завдяки допомозі Червоного Хреста був переведений для відбуття покарання на територію України, яка не є окупованою. Зазначив, що через тяжке захворювання не може працювати, навіть приймати участь в поліпшенні комунально-побутових умов. Через те, що не може працювати відповідно не має і заохочень. Зазначив, що спілкується з матір`ю та рідними шляхом листування.

Прокурор та представник установи відбуття покарань заперечував проти задоволення клопотання засудженого, зазначивши, що засуджений за весь період відбування покарання заохочень - не має, має 17 стягнень, які погашені у встановленому законом порядку, і хоча вони погашені, але кількість їх дуже велика, що вказує на те, що засуджений на шлях виправлення не став, крім того ОСОБА_5 не працевлаштований, не приймає участь у програмах диференційованого виховного впливу на засуджених, а тому своєю поведінкою засуджений не довів свого виправлення.

Дослідивши матеріали особової справи засудженого, суд встановив наступне.

ОСОБА_5 був засуджений 16.07.2009 року вироком апеляційного суду Кіровоградської області за ч.1 ст.115 КК України до покарання у вигляді 14 років позбавлення волі; ухвалою Верховного Суду України від 29.10.2009 року вирок апеляційного суду Кіровоградської області від 16.07.2009 року змінено та пом`якшено засудженому призначене покарання за ч.1 ст.115 КК України до 12 років позбавлення волі. Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 26.03.2019 року засудженому зараховано в строк відбуття призначеного судом покарання строк попереднього ув`язнення з 12.04.2009 року по 16.07.2009 року з розрахунку що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі

Згідно із характеристикою від 24.01.2020 року, наданою представником ВК, початок строку відбуття покарання засудженим ОСОБА_5 12.04.2009 року, закінчення строку відбуття покарання 12.04.2021 року.

В характеристиці вказано, що засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 21.04.2009 року.

Згідно характеристики Державної установи «Вознесенська виправна колонія» від 24 січня 2020 року засуджений ОСОБА_5 в місцях позбавлення волі знаходиться з 21.04.2009 року.

Під час тримання у СІЗО №14 м.Кіровограда вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.

З 08.08.2009 року відбував покарання у Петрівській ВК №49 у Кіровоградській області. За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.

З 28.09.2009 року відбував покарання у СІЗО №14 м.Кіровограда. За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.

З 07.12.2009 року відбував покарання у Петрівській ВК №49 у Кіровоградській області. За період відбування покарання вимог режиму утримання не порушував. Стягнень та заохочень не мав.

З 08.08.2011 року відбував покарання у Свердловській ВК №38 у Луганській області. За період відбування покарання 5 разів порушував вимоги режиму утримання. Заохочень не мав.

З 17.01.2017 року відбував покарання у Луганській установі виконання покарань №17 у Луганській області. За період відбування покарання 4 рази порушував вимоги режиму утримання. Заохочень не мав. Мав 4 стягнення.

З 29.01.2018 року відбував покарання у Свердловській ВК №38 у Луганській області. За період відбування покарання вимог режиму не порушував. Стягнень та заохочень не мав.

З 20.04.2018 року відбував покарання у Свердловській ВК №38 у Луганській області. За період відбування покарання заохочень не мав. Мав 2 стягнення.

З 30.07.2018 року відбував покарання у Свердловській ВК №38 у Луганській області. За період відбування покарання заохочень не мав. Мав 6 стягнень

З 20.12.2018 року відбував покарання у Свердловській ВК №38 у Луганській області. За період відбування покарання вимог режиму не порушував. Стягнень та заохочень не мав.

З 29.01.2019 року відбував покарання у СІЗО №18 м.Старобільська у Луганській області. За період відбування покарання вимог режиму не порушував. Стягнень та заохочень не мав.

З 31.01.2019 року відбував покарання у СІЗО №21 м.Одеса. За період відбування покарання вимог режиму не порушував. Стягнень та заохочень не мав.

З 06.03.2019 року відбуває покарання у Вознесенській ВК №72 у Миколаївській області. За період відбування покарання характеризується наступним чином: стягнень та заохочень не має

Згідно із характеристикою з 06.03.2019 року ОСОБА_5 відбуває покарання у ДУ «Вознесенська виправна колонія (№72)». За період відбування покарання характеризується посередньо. Загалом за весь період відбування покарання має 17 стягнень, які погашені у встановленому законом порядку, заохочень немає. Намагається дотримуватися правомірних відносин з персоналом установи.

У майстерні установи не працевлаштований, бажання працювати не виявляє. На даний час участі у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі не приймає. Зв`язок з рідними на низькому рівні.

09.04.2019 року засуджений розглядався на комісії відповідно до ст.82 КК України у вигляді обмеження волі. Рішенням комісії було відмовлено у зв`язку з тим, що засуджений не став на шлях виправлення. Після розгляду комісією у порядку ст.82 КК України засуджений стягнень та заохочень не мав.
Відповідно до довідки про заохочення та стягнення засуджений ОСОБА_5 за період відбування покарання має 17 стягнень, які погашені у встановленому законом порядку, заохочень немає.
Суд вважає, що при вирішенні заяви засудженого ОСОБА_5 не можуть бути враховані стягнення, застосовані відносно нього в Свердловській ВК №38 у Луганській області та у Луганській установі виконання покарань №17, а саме: 01.05.2014 року; 24.06.2016 року; 19.12.2016 року; 23.12.2016, 22.12.2017 року; 22.12.2017 року; 23.12.2017 року; 28.01.2018 року, 26.04.2018 року; 30.07.2018 року. 07.08.2018 року; 13.10.2018 року; 17.10.2018 року; 18.10.2018 року; 21.11.2018 року; 26.11.2018 року, а всього 16 стягнень, оскільки вони застосовані на підставі рішень органів, що розташовані на тимчасово окупованій території.

Законом України від 15 квітня 2014 року«Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», а саме ст.1 визначено, що: «1. Тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. 2. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року».
Відповідно до ст.2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»: «Цей Закон визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб».
Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» - затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, згідно з додатком 1, в тому числі Луганська область м. Довжанськ.

Постановою Верховної Ради України «Про перейменування окремих населених пунктів та районів на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей» від 12 травня 2016 рокуперейменовано такі населені пункти та райони: 2) у Луганській області: місто Свердловськ на місто Довжанськ.

Стаття 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, шо: «1. Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 2. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. 3. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. 4. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України, виконання міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, сприяння відновленню в межах тимчасово окупованої території конституційного ладу України».
Таким чином, 16 стягнень із 17 відносно засудженого ОСОБА_5 були застосовані відносно нього на тимчасово окупованій території, а тому може бути враховане лише одне стягнення від 08.12.2013 року, але воно погашено в силу положень ч.14 ст.134 КВК.

Як вбачається із довідки медичної частини засуджений ОСОБА_5 перебуває на диспансерному обліку, працездатність обмежена за станом здоров`я, стан здоров`я задовільний, хворий отримує терапію та лікування.

Вирішуючи заяву засудженого ОСОБА_5 про його умовно-дострокове звільнення, суд враховує наступне.

Згідно п.2 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироку суд має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Відповідно до ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку, вирішуються судом і за клопотанням засудженого.

Згідно положень ч.ч.1, 2 ст.81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше 3/4 строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин.

Згідно із п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 р. №2 - умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність: а) при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення (ч.2 ст.81 КК).

Стаття 6 ч.1 та ч.3 КВК України передбачає, що виправлення засудженого це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Таким чином, аналіз положень ст.6 КВК та ст.81 КК України свідчить про те, що єдиною і достатньою підставою умовно-дострокового звільнення є досягнення однієї з цілей покарання - виправлення засудженого.

Як вбачається із матеріалів особової справи та матеріалів провадження засуджений ОСОБА_5 не працевлаштований до майстерні установи, проте він не може працювати через наявне у нього захворювання, участі у реалізації програми диференційованого виховного впливу на засуджених до позбавлення волі не приймає.

Така ситуація не є наслідком дій самого засудженого чи ухилення його від праці, тоді як відповідно до п.18 Рекомендації Rec (2003) 22 Комітету міністрів Ради Європи "Про умовно-дострокове звільнення", яка прийнята 24.09.2003 року на 853 засіданні Кабінету Міністрів - критерії, яким повинен відповідати засуджений, щоб його звільнили умовно-достроково, повинні бути очевидними і ясними. Також вони повинні бути реалістичні, тобто враховувати особистість ув`язненого, соціальну та економічну ситуацію і доступність програм ресоціалізації.

На думку суду матеріали провадження дозволяють вважати застосованим відносно засудженого лише одне стягнення від 08.12.2013 року, яке вже погашено, всі інші суд не може врахувати, так як вони застосовані на тимчасово окупованій території посадовими особами, які не належать до органів державної влади України.

Медичні документи вказують про наявність у засудженого захворювання, яке перешкоджає йому повною мірою працювати та приймати участь в інших заходах виправлення засудженого.

Засуджений нетривалий час відбуває покарання в установах відбування покарань на не окупованій території України, проте вказав, що має родичів, які мешкають в Кіровоградській області та з якими він спілкується шляхом листування.

За таких обставин суд вважає, що заяву засудженого ОСОБА_5 слід задовольнити.

Керуючись ст.81 КК України, ст.537, ст.539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Заяву засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, - задовольнити.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити умовно-достроково від подальшого відбування покарання у вигляді позбавлення волі на 1 (один) рік 1 (один) місяць 16 (шістнадцять) днів невідбутого строку покарання, призначеного йому на підставі вироку від 16.07.2009 року апеляційного суду Кіровоградської області.

Копію ухвали вручити засудженому під розписку, роз`яснивши йому, що згідно із ч.4 ст.81 КК України у разі вчинення особою, до якої було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, протягом невідбутої частини покарання нового злочину суд призначає їй покарання за правилами, передбаченими статтями 71 і 72 цього Кодексу, тобто за сукупністю вироків.

Апеляції на ухвалу суду можуть бути подані протягом семи днів з моменту її проголошення через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області до Миколаївського апеляційного суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1