233 № 233/4206/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Оленєгорськ Мурманської області Російської Федерації, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, пенсіонера, який зареєстрований та мешкав до арешту за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого ,
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України ,-
В судовому засіданні прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання обвинуваченого ОСОБА_8 під вартою, зважаючи на те, що ризик, передбачений п.1 ст.177 КПК України, станом на теперішній час не перестав існувати.
Потерпіла ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримала клопотання прокурора.
Обвинувачений ОСОБА_8 в судовому засіданні не заперечував проти клопотання прокурора.
Захисник ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечував проти клопотання прокурора, вважає, що обвинувачений не представляє суспільної небезпечності для суспільства. Вважає можливим змінити йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Заслухавши думку учасників судового провадження, оцінивши в сукупності обставини, передбачені ст.ст.177,178 КПК України, суд приходить таких висновків.
Ухвалою Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 06 листопада 2019 року ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою був продовжений по 04 січня 2020 року включно.
Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є, зокрема, забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам передбаченим вказаною статтею.
Враховуючи, що кримінальне провадження неможливо завершити до закінчення строку дії запобіжного заходу, не роблячи передчасних висновків, щодо вини обвинуваченого ОСОБА_8 , не даючи оцінки зібраним доказам та приймаючи до уваги наявність ризику, передбаченого п.1 ст.177 КПК України, а саме - ризику втечі та переховування від суду з огляду на те,що перебуваючи на волі, останній може спробувати переховуватися від суду і не виконувати законні вимоги суду, оскільки суворість покарання, у випадку визнання його винним, за особливо тяжке кримінальне правопорушення у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років може бути визнана ним більш небезпечною ніж втеча; суд дійшов висновку про доцільність продовження строку дії обраного обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюУ справі «Ілійков проти Болгарії» від 26 липня 2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».
Крім того, обґрунтовуючи доцільність продовженняобвинуваченому ОСОБА_8 виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під варто, суд враховує, правову позицію Європейського суду з прав людини викладену у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року, де Суд вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.
Суд вважає, що обраний відносно ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості кримінального правопорушення, що йому інкримінується, не дає можливості перешкоджати інтересам правосуддя, ухиленню від суду, а також відповідає практиці Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, забезпечення яких вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, з урахуванням наявності ризику переховування від суду, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого ОСОБА_8 , судом на теперішній час не встановлено.
За таких підстав, суд вважає, що клопотання прокурора є обґрунтованим і підлягає задоволенню.
З урахуванням положень ч.4 ст.183 КПК України, зокрема звинувачення обвинуваченого ОСОБА_8 у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, відсутні підстави для визначення розміру застави у кримінальному провадженні.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 331 КПК України, суд ,-
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора про продовження застосування запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Продовжити обвинуваченому ОСОБА_8 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Оленєгорськ Мурманської області Російської Федерації, громадянину України, строк тримання під вартою в Державній установі «Бахмутській установі виконання покарань (№6)» Донецькій області строком 60 (шістдесят) днів, тобто по 16 лютого 2020 року включно.
Копії ухвали вручити обвинуваченому і направити начальнику Державної установи «Бахмутській установі виконання покарань (№6)» в Донецькій області.
На ухвалу суду учасниками процесу може бути подано апеляційну скаргу до Донецького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
Головуючий суддя: Судді: