Справа № 148/4/19
Провадження № 1-кп/930/92/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18.02.2020 року Немирівський районний суду

Вінницької області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1
за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирів кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000548 від 23 листопада 2018 року по обвинуваченню
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кинашів Тульчинського району Вінницької області, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , студента Вищого професійного училища № 41 м. Тульчина, українця, громадянина України, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4
неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3
законного представника обвинуваченого ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ:
Неповнолітній ОСОБА_3 , 06.11.2018 року, біля 16:00 години, з метою зустрітися із своїм знайомим ОСОБА_7 через незамкнені ворота пройшов на не охоронювану територію ТОВ «Сільничанка», що по вул. Суворова, 197, с. Кинашів, Тульчинського району, Вінницької області. Обійшовши дану територію ОСОБА_3 через незамкнені двері зайшов в складське приміщення з метою там зустріти ОСОБА_7 , однак останнього там також не було та він почав виходити з даного приміщення де помітив на купі різні електродвигуни і в нього виник умисел на їх крадіжку.

З цією метою ОСОБА_3 з корисливих мотивів, діючи з умислом направленим на незаконне заволодіння чужим майном, реалізуючи злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, переконавшись в тому, що за ним ніхто не спостерігає та скориставшись,шляхом вільного доступу, таємно, навмисно з складського приміщення викрав електродвигун, потужністю 5.5 кВт, 3000 обертів за хвилину, напругою 380v, двофазний, 1980 року випуску. Вартість якого згідно висновку судового експерта № 6700- 6704/18-21, від 11.12.2018 року, становить 3958,00 гривень, електродвигун, потужністю 3.4 кВт. 3000 обертів за хвилину, напругою 380 v, двофазний, 1985 року випуску, вартістю згідно висновку судового експерта № 6700-6704/18-21, від 11.12.2018 року, становить 3958,00 гривень, становить 3260,00 гривень, електродвигун, потужністю 3.1 кВт. 3000 обертів за хвилину, напругою 380 v, двофазний, 1982 року випуску, вартістю згідно висновку судового експерта № 6700-6704/18-21, від 11.12.2018 року, становить 2850,00 гривень, електродвигун, потужністю 2.2 кВт, 3000 обертів за хвилину, напругою 380 v, двофазний, 1988 року випуску, вартістю згідно висновку судового експерта № 6700-6704/18-21, від 11.12.2018 року, становить 2000,00 гривень, електродвигун, потужністю 1.5 кВт, 3000 обертів за хвилину, напругою 380 v, двофазний, 1988 року випуску, вартістю згідно висновку судового експерта № 6700- 6704/18-21. від 11.12.2018 року, становить 1700,00 гривень, а всього викрав чужого майна на загальну загальну суму 13768,00 гривень, чим спричинив ТОВ «Сільничанка», матеріального збитку на вказану суму.

Після скоєння крадіжки ОСОБА_3 викрадені 5 електродвигунів виніс за межі території ТОВ «Сільничанка», які в подальшому реалізував гр. ОСОБА_8 за 1000 гривень та отримані кошти витратив на власні потреби, тобто розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Такі дії обвинуваченого кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України таємне викрадення чужого майна (крадіжка).
Допитаний у судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_3 , свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України, визнав повністю, погодився з кваліфікацією вчиненого ним діяння, надав покази в судовому засіданні, які є послідовними та повністю підтверджують обставини вчинення злочину, що викладений в обвинувальному акті, вказав, що дійсно здійснив крадіжку вказаних двигунів з території ТОВ «Сільничанка», у скоєному щиро розкаюється.
За таких обставин справи, згідно положень ч. 3 ст. 349 КПК України, враховуючи, що проти цього не заперечували неповнолітній обвинувачений та інші учасники судового провадження, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що всі учасники справи, правильно розуміють зміст цих обставин, добровільність їх позицій не викликає сумнівів. Судом роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. З урахуванням вимого ч. 4 ст. 349 КПК України суд обмежився допитом неповнолітнього обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують особу обвинуваченого, а також з`ясуванням умов життя та виховання неповнолітнього обвинуваченого, передбачених ст.487 КПК України.
Вина неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні вище зазначеного кримінального правопорушення доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження, і неповнолітнім обвинуваченим не оспорюються.
Суд вважає доведеною винуватість неповнолітнього ОСОБА_3 у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), його дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні захисником обвинуваченого ОСОБА_6 було заявлено клопотання про звільнення ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності із застосуванням до нього примусового заходу виховного характеру передбачені п. 2,3 ч. 2 ст. 105 КК України, клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_3 підозрюється у скоєнні злочину середньої тяжкості, за місцем проживання та за місцем навчання характеризується позитивно, щиро розкаявся.
Вину у скоєному злочині ОСОБА_3 визнав повністю, щиро розкаявся, сприяв розкриттю злочину, добровільно відшкодував завдані збитки.
Прокурор в судовому засідання не заперечує проти задоволення вказаного клопотання.
Представник органу опіки і піклування Тульчинської РДА та інспектора превентивної діяльності Тульчинського ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області, до зали судового засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча вчасно та належним чином були повідомленні про дату, час та місце розгляду справи.
Підставою звільнення із застосуванням примусових заходів виховного характеру є можливість виправлення неповнолітнього без призначення покарання. Можливість такого виправлення повинна випливати з оцінки поведінки неповнолітнього до і після вчинення злочину, його ставлення до навчання, роботи та інших обставин, що свідчать про невелику небезпечність особи неповнолітнього.
Відповідно до зави наданої представником ТОВ «Сільничка», претензій матеріального та морального характеру до ОСОБА_3 у товариства немає, збитки заподіяні злочином відшкодовані в повному обсязі. Цивільний позов заявляти не будуть.
Згідно досудової доповіді Тульчинського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області, результати оцінки ОСОБА_3 показали низький рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення.
Виходячи із змісту ч. 1 ст.105 КК України, неповнолітній, який вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.
У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього один чи декілька примусових заходів виховного характеру, визначених частиною 2 ст.105 КК України.
Згідно Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2017 року «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх», рішення про звільнення від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру приймається за результатами судового розгляду обвинувальним вироком суду. При цьому слід зазначити, що системний аналіз вжитих у кримінальному законі формулювань «звільнення від покарання», «звільнення від відбування покарання», «звільнення від призначеного покарання» дає підстави зробити висновок, що під звільненням від покарання із застосуванням інших заходів примусу слід розуміти звільнення не від конкретного покарання, визначеного в санкції статті чи призначеного судом, а від його призначення як виду примусових заходів в цілому. Іншими словами, суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст.373 КПК України, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст.105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.
Відповідно до п. 7 Постанови пленуму Верховного Суду України №2 від 15.05.2006 року Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру, передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст.105 КК України), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою.
Відповідно до вимог ст.12 КК України скоєні обвинуваченими злочини за ч. ч.1ст.185 КК України відносяться до злочинів середньої тяжкості.
Вирішуючи питання про те, який саме примусовий захід виховного характеру, перелік яких визначений ч. 2 ст.105 КК України буде найбільш ефективним та забезпечить позитивний виховний вплив, суд, з урахуванням вищезазначених відомостей про особу обвинуваченого, вважає необхідним застосувати до нього заходи виховного характеру в виді застереження.
Речові докази відсутні.
Судових витрати віднести на рахунок держави.
Цивільні позови не заявлено.
Керуючись ст.ст. 105 КК України, 368, 370, 374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
На підставі ч.1 ст.105 КК України, звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання, без визначення його виду і розміру, із застосуванням примусових заходів виховного характеру у виді застереження.
Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Немирівський районний суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.
Копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1