єдиний унікальний номер справи 274/3713/19
провадження № 1-в/0274/777/19
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" січня 2020 р. м. Бердичів
Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області у складі:
головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

захисника: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну довічного позбавлення волі на позбавленням волі на певний строк, -

в с т а н о в и в:

До Бердичівського міськрайонного суду з апеляційного суду на новий розгляд надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про заміну довічного позбавлення волі, позбавленням волі на строк 15 років.

Підставою для звернення засуджений зазначає наявність рішення ЄСПЛ у справі «Пєтухов проти України (№2)», як джерела права, згідно з яким, довічне позбавлення волі що не має перспективи умовно - дострокового звільнення, суперечить ст. 3 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Засуджений ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про дату час та місце розгляду заяви, відповідно до поданого на адресу суду клопотання, заяву про заміну покарання просив розглянути за його відсутності.

Представник ДУ "Бердичівська виправна колонія № 70", будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду заяви засудженого, до суду спрямував заяву про розгляд заяви засудженого ОСОБА_5 за його відсутності.

За згодою учасників справи, заяву розглянуто за відсутності засудженого та представника установи виконання покарань.

Захисник ОСОБА_4 клопотання засудженого ОСОБА_5 підтримав, просив суд його задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 заперечив щодо задоволення клопотання засудженого, оскільки на даний час відсутні підстави для його задоволення.

Суд, вислухавши думку захисника та прокурора, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 539 Кримінального процесуального кодексу України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

На даний час ОСОБА_5 відбуває покарання в межах територіальної юрисдикції Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області в Державній установі «Бердичівська виправна колонія (№ 70)».

ОСОБА_5 засуджений 21 серпня 2001 року апеляційним судом Донецької області за статтею 69, частиною другою статті 17, статтею 86-1, частиною третьою статті 142, пунктами а, „е, „з, „і, „и статті 93, частиною першою статті 42 Кримінального кодексу України 1960 року до довічного позбавлення волі у тюрмі суворого режиму з конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю. Ухвалою Верховного Суду України від 19 серпня 2004 року вирок апеляційного суду щодо ОСОБА_5 змінений в порядку статті 395 КПК України - дії ОСОБА_5 перекваліфіковано із статті 17, статті 86-1 Кримінального кодексу України 1960 року на статтю 15, частину третю статті 185 КК України 2001 року, пом`якшивши покарання до шести років позбавлення волі і виключивши вказівку суду про конфіскацію майна за вказаною статтею. ОСОБА_5 вважається засудженим на підставі статті 42 Кримінального кодексу України 1960 року за сукупністю злочинів, передбачених зазначеним законом, а також за статтею 69, частиною третьою статті 142, пунктами „а, „е, „з, „і, „и статті 93 КК України 1960 року, до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна, яке є його власністю.

Початок строку відбування покарання рахується з 13 лютого 1999 року.

Згідно частини другої статті 4 Кримінального кодексу України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

За вчинені ОСОБА_5 в 1994 році злочини, передбачені пунктами "а, е, з, і, и" статті 93 Кримінального кодексу України в редакції 1960 року, санкцією вказаної частини статті передбачалось покарання у виді позбавленням волі на строк від восьми до п`ятнадцяти років або довічне позбавленням волі, з конфіскацією майна.

Призначене ОСОБА_5 покарання у виді довічного позбавлення волі відповідає положенням та нормам діючого КК України

Законодавством України про кримінальну відповідальність передбачено лише механізм захисту прав осіб, які засуджені до покарання у виді довічного позбавлення волі, шляхом помилування.

Згідно частини першої, другої статті 87 Кримінального кодексу України помилування здійснюється Президентом України стосовно індивідуально визначеної особи. Актом про помилування може бути здійснена заміна засудженому призначеного судом покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк не менше двадцяти п`яти років.

Зі змісту частини сьомої статті 151 Кримінально-виконавчого кодексу України випливає, що засудженим до довічного позбавлення волі може бути подано клопотання про його помилування після відбуття ним не менше двадцяти років призначеного покарання.

У рішенні Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) "Пєтухов проти України (2)" від 12.03.19 ЄСПЛ повторює, що Договірні Держави користуються високим ступенем власного розсуду при прийнятті рішення про доцільну тривалість тюремного ув`язнення за окремі злочини. Сам факт того, що довічне позбавлення волі може відбуватися у повному обсязі, не значить, що воно суперечить статті 3 Конвенції. Відповідно, перегляд довічних ув`язнень не обов`язково призведе до звільнення відповідного засудженого (п. 193). Тим не менше, Суд відзначив, що ця справа, у тому, що стосується неможливості скоротити довічний вирок, виявляє систематичну проблему, яка закликає до вжиття заходів загального характеру. Характер визнаних порушень у відповідності до статті 3 Конвенції передбачає, що для належного виконання цього рішення від держави-відповідача може знадобитися створення реформи системи перегляду довічних вироків. Механізм такого перегляду повинен гарантувати розгляд у кожній конкретній справі того, чи виправдано довічне позбавлення волі на законних пенологічних підставах і повинен дозволити довічно засудженим передбачати, з певним ступенем точності, що вони мають зробити, щоб мати право на звільнення і за яких обставин, у відповідності до стандартів, розробленими у прецедентному праві Суду (п. 194).

Отже, ЄСПЛ визначив, які заходи повинна вжити Україна для виправлення ситуації з встановленим порушенням, при цьому ЄСПЛ окремо обумовлено, що застосування довічного позбавлення волі будь-яким чином не суперечить вимогам Конвенції.

Встановленні Європейським судом з прав людини порушення перш за все стосуються обов`язку держави виконати рішення Європейського суду з прав людини у справах проти України у виді зміни законодавства, а не обов`язку суду усувати певні законодавчі прогалини своїм рішенням.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України суд зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок кримінального провадження визначений законодавцем у ст. 1 КПК України, згідно якої, на території України порядок кримінального провадження визначається Конституцією України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, кримінальним процесуальним законом та іншими законами України.

Норми кримінального процесуального закону України зобов`язують суддю діяти виключно в межах своїх повноважень, передбачених процесуальним законом, та приймати рішення керуючись загальними приписами ст. 370 КПК України.

Оскільки ні КК України, ні КПК України не передбачено порядку та процедури розгляду суддею заяви засудженого про заміну покарання у виді довідного позбавлення волі на позбавлення волі та суд не вправі перебирати на себе повноваження, що не властиві суду, на даний час відсутні підстави для заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк.

Лише за умови внесення змін до національного законодавства щодо можливості заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавленням волі на певний строк, вирішення таких питань можливо судом в порядку діючих статей 537, 539 КПК України.

Керуючись статтями 370, 372, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на строк 15 років - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим, який перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії судового рішення.

Головуючий: ОСОБА_1