Справа № 947/4201/20
Провадження № 1-кс/947/4921/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.04.2020 року слідчий суддя Київського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в м. Одесі клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000096 від 12.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 200 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з клопотання, від Департаменту кіберполіції Управління протидії кіберзлочинам в Одеській області надійшла інформація про те, що на території м. Одеси група невстановлених осіб із застосуванням платіжної системи "Webmoney" вчиняє неправомірне пересилання та використання електронних грошей.

В ході досудового розслідування, слідчим надано доручення, в порядку ст. 40 КПК, на проведення слідчих розшукових дій. У відповідь на надане доручення, від Департаменту кіберполіції в Одеській області надійшов рапорт про те, що в ході оперативно-розшукових заходів, встановлено особу, яка здійснює обмін електронних грошей платіжної системи «Webmoney» - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , який здійснює свою незаконну діяльність за адресою: АДРЕСА_3 , в якому розташована типографія «Діамант», використовує номери мобільних телефонів «Лайфселл» № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2 . При цьому ОСОБА_5 , отримує грошові кошти від громадян для обміну на електронні гроші «Webmoney» на свою власну банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 , комісія з обміну складає 4 долари США з обміну 100 доларів США.

Під час розслідування вказаного кримінального правопорушення, отримано ухвалу слідчого судді про тимчасовий доступ до речей та документів у АТ КБ «ПриватБанк», з метою вилучення руху грошових коштів по банківській картці № НОМЕР_3 , належній ОСОБА_5 .

В ході аналітики, вилученої роздруківки руху грошових коштів встановлено, що на банківську картку № НОМЕР_3 надходять грошові кошти, як з призначенням платежу та без нього, у зв`язку з чим надано доручення до Департаменту кіберполіції Управління протидії кіберзлочинам в Одеській області з метою встановлення осіб, які зараховували грошові кошти на вказану картку.

У відповіді на доручення встановлено, в тому числі громадянина ОСОБА_6 , який в ході допиту пояснив наступне, що в 20 числах лютого 2020 року йому необхідно було поповнити електронний гаманець платіжної системи «Webmoney» на 30 доларів США. З цією метою, він ввів в пошукове меню браузера мережі інтернет через мобільний телефон «Вебмани в Одессе», де знайшлося багато сайтів для роботи з електронними грошима «Webmoney». Так, далі, він натрапив на сайт «Webmoney Transfer в Одессе», (посилання ІНФОРМАЦІЯ_2 де виявив контактні дані особи, до якої можливо було звернутися за консультацією з приводу обміну, виведення в готівку електронних грошей «Webmoney» в м. Одесі. Повні анкетні дані особи йому відомі не були, однак він на сайті помітив контактний номер мобільного телефону: НОМЕР_4 , Skype InKey.in, InKey.su, та реквізити електронних гаманців Z09, U07, НОМЕР_5 , НОМЕР_6 . В подальшому виявлений номер телефону: НОМЕР_4 , він додав до телефонної книги свого мобільного телефону та через месенджер «Telegram» написав текстове повідомлення з запитанням, чи можливо здійснити поповнення власного електронного гаманця платіжної системи «Webmoney» на, що йому відповіли, що можуть допомогти у вказаному питанні, однак за грошову винагороду у вигляді комісії. Надалі, він написав, що необхідно поповнити електрон та запитав, який чином це можливо зробити. На питання відповіли, що спочатку необхідно перевести на банківський картковий рахунок АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_3 призначенні для ОСОБА_7 , грошові кошти в сумі 850 гривень (з урахуванням комісії за надання послуг з поповнення електронних грошей платіжної системи «Webmoney») та надати номер власного електронного гаманця, де в подальшому йому повинні будуть поповнити електронний гаманець платіжної системи «Webmoney». В подальшому, 25.02.2020 року біля 19:00 год., він поповнив банківський картковий рахунок № НОМЕР_3 на 850 гривень, де приблизно через 20 хвилин йому в «Telegram» було надіслано скрін-шот, де було вказано, що на його електронний гаманець: НОМЕР_7 надійшло 30 доларів США. В подальшому, в цей же час, він увійшов до власного кабінету на сайті «Webmoney» та перевірив баланс. Де виявив, що йому дійсно було зараховано 30 доларів США, з електронного гаманця платіжної системи «Webmoney» НОМЕР_8 .

Згідно ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Одеси, 23.04.2020 було проведено обшук квартири, за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , під час якого було виявлено та вилучено: системний блок марки «HYPER X» чорного кольору; мобільний телефон марки «XIAOMI» серійний номер: НОМЕР_9 ; мобільний телефон марки «XIAOMI» синього кольору; мобільний телефон марки «XIAOMI» рожевого кольору.

У зв`язку з викладеним, виникла необхідність у накладенні арешту на вилучене майно.

Від слідчого надійшла заява про розгляд клопотання без її участі.

Від представника власника майна надійшло клопотання про повернення клопотання про арешт майна, у зв`язку з невідповідністю вимогам ст. 171 КПК України.

Вивчивши клопотання та матеріали, які обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання сторони обвинувачення підлягає поверненню з наступних підстав.

Стаття 41 Конституції України закріплює положення про те, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Відповідно до ч. 1ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 171 КПК України, У клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено:

1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна;

2) перелік і види майна, що належить арештувати;

3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном;

4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Згідно ч. 3 ст. 172 КПК України, слідчий суддя, суд, встановивши, що клопотання про арешт майна подано без додержання вимог статті 171 цього Кодексу, повертає його прокурору, цивільному позивачу та встановлює строк в сімдесят дві години або з урахуванням думки слідчого, прокурора чи цивільного позивача менший строк для усунення недоліків, про що постановляє ухвалу.

Слідчим суддею встановлено, що подане стороною обвинувачення клопотання про арешт майна не відповідає вимогам ст. 171 КПК України.

В порушення вимог ч.3 ст. 171 КПК України, стороною обвинувачення до клопотання, не були долучені матеріали, які б обґрунтовували всі доводи, викладені в клопотанні, на які посилається в клопотанні прокурор, зокрема, ухвала слідчого судді про тимчасовий доступ до речей та документів у АТ КБ «ПриватБанк», роздруківки руху грошових коштів, відповідно до якої встановлено, що на банківську картку № НОМЕР_3 надходять грошові кошти, що позбавляє слідчого суддю дослідити належним чином обставини кримінального провадження.

Крім того, сторона обвинувачення у клопотанні зазначає, що завданням та підставою для арешту майна є запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження, оскільки не вжиття заходів щодо арешту цього майна може призвести до вказаних наслідків, зважаючи на зацікавленість ОСОБА_8 у тому, щоб вчинити вищевказані дії, що можуть перешкодити проведенню досудового розслідування.

Разом з тим, з клопотання, а також долучених в обґрунтування матеріалів, не вбачається яке відношення ОСОБА_8 має до кримінального провадження, в рамках якого звертаються з клопотанням про арешт майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Стороною обвинувачення не зазначено та необґрунтовано, що вилучене в ході проведення обшуку майно відповідає хоча б одному із вищевказаних критеріїв, що позбавляє можливості перевірити відповідність вилученого майна категорії речових доказів.

На підставі викладеного, враховуючи необґрунтованість та вищевказані недоліки клопотання сторони обвинувачення, слідчий суддя приходить до переконання, що клопотання підлягає поверненню прокурору для усунення зазначених в ухвалі слідчого судді недоліків, з встановленням відповідного процесуального строку.

Керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором відділу прокуратури Одеської області ОСОБА_4 , про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000096 від 12.02.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 200 КК України повернути прокурору.

Встановити строк для усунення недоліків в сімдесят дві години.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1