УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суду Херсонської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого слідчого відділу Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі ОСОБА_5 про арешт тимчасово вилученого майна,

встановила:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ,зокрема на наступне майно:

1.Планшет Ipad с/н. GCTW23RBHLFF, у чохлі червоного кольору

2.Блокнот з рукописними записами

3.Термінал рухомого мобільного зв`язку Iphone 7, IMEI НОМЕР_1 з сім-карткою мобільного оператора за номером НОМЕР_2 ;

Заборонити користуватись та розпоряджатись вказаним майном, з метою не допущення приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування та передачі майна.

З метою забезпечення арешту майна просить розглянути клопотання без повідомлення осіб, у володінні яких знаходиться майно, а саме ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , представників ТОВ «СТО «БУКОВИНА.ЛТД», ЄРДПОУ:36129911 та без третіх осіб.

Обґрунтування клопотання:

Слідчим відділом Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі здійснюється досудове розслідування у кримінальному проваджені № 0000159 від 19.10.2017 за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч. 3 ст. 368 КК України.

Підслідність у даному кримінальному провадженні 11.01.2018 визначено Генеральною прокуратурою України за слідчим відділом Головного управління Національної поліції в Автономній Республіці Крим та місті Севастополі, здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням доручено прокуратурі Автономної Республіки Крим.

Досудовим розслідування встановлено, що посадові особи Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки налагодили механізм вимагання щомісячної неправомірної вигоди від суб`єктів господарювання за не створення перешкод у здійсненні ними підприємницької діяльності у сфері автомобільного транспорту.

Так, під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій, на теперішній час задокументовано протиправну діяльності посадових осіб Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки щодо отримання неправомірної грошової вигоди від потерпілого ОСОБА_7 , останній являється власником і директором ТОВ «Іксора», яке займається внутрішньо та міжобласними пасажирськими перевезеннями, зазначена фірма широка в своїх масштабах, в день на маршрут виїжджає близько 60 автобусів.

Починаючи з червня 2017 року, посадовими особами Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на водіїв автобусів підприємства потерпілого ОСОБА_7 почались масово складатися акти про порушення водіями вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» та відповідно виноситися приписи та адміністративні протоколи. Так, у червні 2017 року було складено 17 актів, у липні 18, у серпні 30, у вересні 46. Хоча до цього з січня місяця 2017 року такі акти майже не складалися. Більшість таких актів є абсолютно безпідставними та складалися за дріб`язковими фактами, що свідчить про спрямованість дії посадових осіб Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки на отримання неправомірної вигоди.

Також відомо, що керівник Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки в особі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , через підконтрольних осіб-посередників схилив до щомісячної сплати неправомірної вигоди наступних автоперевізників: ПП ОСОБА_8 , ПП ОСОБА_9 , ПП ОСОБА_10 , ПП ОСОБА_11 , ТОВ «Авто-лайф», ПП «Корсар», ПАТ «Ремпобуттехніка-Херсон», ТОВ «Турист», ТОВ «Одесавтотранс», ПП «Пасполіта Сервіс», «Миколаїв-авто». Сума неправомірної вигоди, яку сплачують кожен вищевказаний автоперевізник складає 50 тис. грн. щомісячно.

З`ясовано, що ОСОБА_6 користуючись своїм службовим становищем, змушує власників АТП, які надають послуги з перевезення пасажирів, щомісячно сплачувати йому неправомірну вигоду у розмірі 50 тис. грн., за не складання актів та протоколів посадовими особами Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки.

З метою приховування своєї протиправної діяльності та можливого уникнення від кримінальної відповідальності, ОСОБА_6 використовує у якості посередників при отриманні неправомірної грошової вигоди наступних осіб:

¦ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , останній контролює процес збору грошових коштів із водіїв, які відправляються з центрального автовокзалу та автостанції «ЮГ», а також відповідає за щомісячний збір грошових коштів (неправомірної вигоди) із керівників приватних автотранспортних підприємств, які перебувають під сферою контролю Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки;

¦ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , останній в протиправній схемі за розпорядженням організатора, в особі ОСОБА_6 , відповідав за збір грошових коштів від потерпілого ОСОБА_7 , які в подальшому передавав в якості неправомірної вигоди безпосередньо ОСОБА_6 ;

¦ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , останній до протиправної схеми був залучений ОСОБА_13 , після призначення його на державну посаду заступника директора Департаменту - начальника управління нормування атмосферного повітря та оцінки впливу на довкілля Департаменту екології та природних ресурсів Херсонської ОДА, таким чином ОСОБА_14 продовжив збір грошових коштів від потерпілого ОСОБА_7 , які в подальшому передавав в якості неправомірної вигоди для ОСОБА_6 через ОСОБА_13 , який продовжував протиправну діяльність я посередник між ОСОБА_6 та ОСОБА_14 ;

¦ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , роль вказаної особи в протиправній схемі полягає в зборі коштів від водіїв автобусів, які відправляються із платформи Центрального автовокзалу м. Херсона до міст Одеси та Миколаєва. В процентному відношенні сума збору грошових коштів за кожного пасажира складає 10 відсотків від вартості проїзного квитка. В подальшому, неправомірно зібрані грошові кошти останній передавав ОСОБА_12 , який в свою чергу зібрану грошову суму неправомірної вигоди віддавав безпосередньо ОСОБА_6 .

Вказане підтверджуєте допитами потерпілого ОСОБА_7 , який повністю викриває зазначених осіб у протиправних схемах, пов`язаних із вимаганням та отримання неправомірної вигоди, протоколами негласних слідчих (розшукових) дій та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Також, в ході проведення досудового розслідування прокуратурою Автономної Республіки Крим відповідно до вимог ст. 271 КПК України було винесено постанову контроль за вчинення злочину, на підставі якої проведено п`ять передач неправомірної вигоди фігурантам кримінального провадження.

18.12.2019 на підставі ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 проведено обшук, під час якого виявлено та вилучено наступне:
1.Планшет Ipad с/н. GCTW23RBHLFF, у чохлі червоного кольору

2.Блокнот з рукописними записами

3.Термінал рухомого мобільного зв`язку Iphone 7, IMEI НОМЕР_1 з сім-картою мобільного оператора за номером НОМЕР_2 ;

4.З метою забезпечення можливої конфіскації та уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню у разі відчуження майна його власником підозрюваними або третіми особами або довіреними ним особами, та попередження знищення та з метою забезпечення цивільних позовів потерпілими необхідно накласти арешт на зазначене майно.

Доводи сторін у судовому засіданні:
У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив суд його задовольнити за підставами, викладеними у клопотанні.

Представник власник майна у судовому засіданні заперечував проти накладення арешту на в майно. На обґрунтування своїх заперечень зазначив, що обшук є незаконним, оскільки в ухвалі суду, якою надано дозвіл на проведення обшуку, не зазначено слідчого, який проводив обшук. Крім того, ОСОБА_6 має статус адвоката, а тому слідчий не мав права без повідомлення керівника регіонального органу ради адвокатів проводити обшук у його помешканні. У ОСОБА_6 немає процесуального статусу у даному кримінальному провадженні. В ході обшуку були вилучені предмети, які не є власністю ОСОБА_6 , ніде не зазначено, що ОСОБА_6 користувався вказаними предметами.. Вилучені предмети не оглядалися, не зазначено які сліди злочину вони на собі містять. Вилучені предмети не є речовими доказами в розумінні КПК. У клопотанні не зазначено мети, з якою необхідно накласти арешт.

Судом було допитано свідка ОСОБА_16 , яка показала, що вилученим планшетом користувалися діти, а вилучений телефон є її власністю. Планшет під час вилучення був оглянутий. Її телефон вилучили і не оглядали, слідчі з питанням розблокуванням її телефону не звертався.

Судом було переглянуто відеозапис проведення обшуку у житлі ОСОБА_6 , під час якого були вилучені предмети, на які пропонується накласти арешт.

Мотивація суду:
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані до клопотання документи, переглянувши відеозапис проведення обшуку, заслухавши показання свідка, слідчий суддя прийшов до висновку, що клопотання задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч.2 ст.171 КПК України клопотання про арешт майна, серед іншого, має містити підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна, перелік і види майна, що належить арештувати, документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування та розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

18.12.2019року проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_6 , в ході якого виявлено та вилучено: планшет Ipad с/н. GCTW23RBHLFF, у чохлі червоного кольору; Блокнот з рукописними записами; Термінал рухомого мобільного зв`язку Iphone 7, IMEI НОМЕР_1 з сім-карткою мобільного оператора за номером НОМЕР_2 ;

Слідчий у клопотанні як мету накладення арешту визначає, як збереження речових доказів, проте згідно постанови про визнання речовими слідчий жодним чином не обґрунтував які ознаки речового доказу зберігають на собі речі, на які необхідно накласти арешт, а тільки процитував зміст ст.98КПК України, яка визначає поняття речових доказів.

У клопотанні слідчого про арешт майна також не зазначено які ознаки речового доказу зберігають на собі планшет, мобільний телефон блокнот.

Таким чином, ані у клопотанні слідчий, ані в судовому засіданні прокурор не довели, що вказані речі можуть бути використані в суді як речовий доказ.

У судовому засіданні прокурор зазначав, що

На відеозапису обшуку видно, що вилученим телефоном користується ОСОБА_16 , під час обшуку телефон знаходився при ній і на вказаний телефон неодноразово надходили дзвінки, на які ОСОБА_17 відповідала. Планшетом користувалися діти.

Дивно, що телефон і планшет вилучалися, але не було намагань слідчого оглянути його. При перегляді відеозапису обшуку у слідчого судді склалося враження, що телефон і планшет вилучили, аби що-небудь вилучити при обшуку.

У клопотанні не зазначається, що ОСОБА_6 користувався вилученою технікою

Здалося дивним те, що при обшуку у самого ОСОБА_6 ні про ще не запитували, не пропонували видати якісь речі та предмети, навіть не з`ясовували чи є в нього мобільний телефон.

Зазначене стосується і блокноту із рукописними записами.

Відповідно до пунктів 1 та 2 частини 1 ст.173КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170цього Кодексу.

Слідчим у клопотанні, а прокурором у судовому засіданні не було доведено ні необхідності арешту вилучених під час обшуку, речей, ні наявності зазначених ризиків ні наявності зазначених ризиків, а тому слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про накладення арешту.

Слідчий суддя не погоджується з доводами представника про незаконність обшуку з причин порушення вимог Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та відсутністю повноважень слідчого ОСОБА_18 з таких підстав:

Вимоги щодо вчинення слідчих (розшукових) дій відносно адвоката визначені ст.23 ЗУ «України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», яка має назву «Гарантії адвокатської діяльності», тобто держава дає певні гарантії саме адвокатській діяльності адвоката, а не гарантії особі, яка має посвідчення адвоката. ОСОБА_6 має посвідчення адвоката, але не здійснює адвокатську діяльність через її припинення 27.05.2014року.

Щодо повноважень слідчого ОСОБА_18 , то у вказаного слідчого були повноваження на проведення обшуку у кримінальному провадженні. Згідно вимог до ухвали слідчого судді про надання дозволу на обшук, визначених ст.235КПК України, в такій ухвалі не передбачено зазначати осіб, які будуть проводити обшук. Це вказує на те, що слідчі, прокурори, які входять до групи слідчих та прокурорів, самостійно мають визначати хто буде проводити обшук. Згідно витягу із ЄРДР слідчий ОСОБА_18 входить до групи слідчих у даному кримінальному провадженні.

Частиною 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, зокрема, повинен врахувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу) та наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим у клопотанні, а прокурором у судовому засіданні не було доведено ні необхідності арешту вилучених під час обшуку, речей, ні наявності зазначених ризиків, а тому слідчий суддя відмовляє у задоволенні клопотання про накладення арешту.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України,слідчий суддя

постановила :

Відмовити слідчому у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно, вилучене під час обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме::

1.Планшет Ipad с/н. GCTW23RBHLFFу чохлі червоного кольору;

2.Блокнот з рукописними записами;

3.Термінал рухомого мобільного зв`язку Iphone 7, IMEI НОМЕР_1 з сім-карткою мобільного оператора за номером НОМЕР_2 ;

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подання протягом п`яти днів апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 27 січня 2020 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1