Справа № 676/4307/18
Номер провадження 1-кп/676/87/19
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 грудня 2019 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

у складі головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3
підозрюваного ОСОБА_4
захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області клопотання прокурора Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури про застосування примусових заходів медичного характеру у кримінальному провадженні №0000892 відносно підозрюваного

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Панівці Кам`янець-Подільського району Хмельницької області, жителя по АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, розлученого, непрацюючого, раніше не судимого, ідентифікаційний номер - облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ,

за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, -

встановив :

Прокурор Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури звернувся до судді Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області з клопотанням про застосування примусових заходів медичного характеру відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у кримінальному провадженні №0000892 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.186 КК України.
В обґрунтування клопотання зазначає, що ОСОБА_4 близько 17 год. 19.04.2018 року поблизу магазину «Тано» вул. Соборна, 33 в м. Кам`янець-Подільський Хмельницької області, умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення, відкрито викрав із кишені куртки ОСОБА_6 мобільний телефон марки «Noкіа» моделі «6300» (ІМЕІ НОМЕР_2 ) вартістю 280 грн., укомплектованого сім-карткою ПрАТ «Київстар» № НОМЕР_3 вартістю 60 грн., чим спричинив ОСОБА_7 майнову шкоду в розмірі 320 грн.
В судовому засіданні прокурор просить клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру відносно підозрюваного ОСОБА_4 задоволити, оскільки підозра про вчинення останнім кримінального правопорушення за ознаками ч.1 ст. 186 КК України обґрунтована, але в зв`язку з тим, що останній на момент вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними, відносно нього необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із посиленим наглядом, що підтверджується висновком амбулаторної судово-психіатричної експертизи №390 від 21.06.2018 року. Негайно помістити підозрюваного ОСОБА_4 до лікувального закладу виходячи з інтересів підозрюваного та оточуючих.
Дослідивши всі представленні суду докази стосовно обвинувачення ОСОБА_4 у вчинені відкритого викрадення чужого майна (грабіж), суд приходить до переконання, що дане обвинувачення не знайшло свого підтвердження достатніми та допустимим доказами. При цьому суд виходить з наступного.
В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_4 , заперечує проти того, що ним вчинено крадіжку мобільного телефону у потерпілого ОСОБА_7 , з яким раніше знайомими не був. Викрадений мобільний телефон йому передав для розблокування ОСОБА_8 , останній 19.04.2018 року спільно з ним та потерпілим розпивали спритні напої. Так, як ОСОБА_8 та потерпілий були у стані сильного алкогольного сп`яніння і ОСОБА_7 забрала бригада швидкої допомоги, тому не було кому повернути мобільний телефон. Наступного дня, вказаний мобільний телефон він передав оперативному працівнику на прізвище « ОСОБА_9 » і повідомив йому, що вказаний мобільний телефон ОСОБА_8 викрав у ОСОБА_7 30 травня 2018 року за ним приїхав вказаний оперативний працівник і повідомив, що йому необхідно прибути для слідчого та офіційно видати мобільний телефон, який на той час знаходився у працівників поліції. Підписав протокол який йому надав слідчий, але особисто слідчому нічого не видавав, а мобільний телефон знаходився у нього на столі. Категорично заперечує свою причетність до крадіжки мобільного телефону ОСОБА_7 .
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що зустрівся з ОСОБА_4 з якими пішли та розпили пляшку, при цьому був іще один незнайомий для нього чоловік, коли це саме було точно сказати не може. Незнайомець, можливо ОСОБА_8 , щось запитав за мобільний телефон, якому він відповів, що телефон заблокований та не працює. Ніхто в нього мобільний телефон не забирав, але розмова про мобільний була, після чого ОСОБА_4 пішов. В поліцію з приводу крадіжки мобільного не звертався і наміру звертатись не мав, так як не бачив хто взяв його мобільний телефон. В кінці травня 2018 року до нього прибули два працівники поліції, розпитували його за мобільний телефон, яким він сказав, що нічого не пам`ятає і писати заяву про крадіжку не збирається подавати. Працівники поліції повідомили йому, що крадіжку мобільного телефону вчинив ОСОБА_4 , щось записували та дали йому підписати, що було написано він не знає, оскільки без окулярів не може читати. Будь-яких претензій до ОСОБА_4 немає.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показав, що оперативними працівниками поліції йому було доставлено потерпілого ОСОБА_7 , в якого він отримав усне повідомлення про злочин, обставини, які викладені в заяві він виклав особисто з того, що йому було відомо, оскільки потерпілий нічого конкретного сказати не міг, марку мобільного та його імей він встановив особисто, оглянув наданий мобільний телефон, які надали оперативні працівники. Протокол добровільно видачі ОСОБА_4 мобільного телефону було складено до внесення відомостей в Єдиний реєстр досудового розслідування, йому як слідчому на час складанні протоколу було відомо, що ОСОБА_4 має психічні вади здоров`я, але так як він не мав статусу підозрюваного захисника йому не забезпечували.
Як свідчить аналіз представлених суду доказів, вказане обвинувачення ОСОБА_4 ґрунтується на припущеннях органу досудового слідства про його причетність до вчинення такого злочину з огляду на його психічний стан та схильність до вчинення суспільно-небезпечних діянь. Також, прокурором не було забезпечено його явку до суду свідка ОСОБА_8 та оперативного працівника ОСОБА_9 для спростування чи підтвердження показів ОСОБА_4 . У зв`язку з чим суд не може брати до уваги представлений в якості доказу протокол добровільної видачі мобільного телефону, висновок судово-товарознавчої експертизи № 12.1-0432:18 від 07.06.2018 року, згідно якого ринкова вартість протокол мобільного телефону марки «Noкіа» моделі «6300» становить 280 грн., протокол слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_8 , який не був допитаний в судовому засіданні та прокурором не заявлено клопотання про його виклик, протокол прийняття заяви від потерпілого ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення д (а.с. 166), оскільки судом встановлено невідповідність вказаної заяви фактичним обставинам справи, виходячи з показів потерпілого ОСОБА_11 та свідка ОСОБА_10 .

Надані стороною обвинувачення в якості доказів на підтвердження вчинення саме ОСОБА_4 вказаного суспільно-небезпечного діяння - витяг з Єдиного реєстру досудового розслідування №0000892 (а.с.165); протокол прийняття заяви від потерпілого ОСОБА_7 про вчинене кримінальне правопорушення (а.с. 166); протокол добровільної видачі ОСОБА_4 мобільного телефону (а.с.168-170); постанова про визнання речовим доказом мобільного телефону (а.с.172); розписка ОСОБА_7 про отримання на зберігання мобільного телефону (а.с.173); висновок судово-товарознавчої експертизи № 12.1-0432:18 від 07.06.2018 року встановлено лише ринкову вартість мобільного телефону марки ««Noкіа» моделі «6300» (а.с. 175-178); довідка ПП про вартість сім-картки (а.с.179); протокол слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_8 (а.с.180-182). Однак, вказані докази аж ніяк не підтверджують причетність саме ОСОБА_4 до скоєння вказаного факту злочинної діяльності.

18.06.2018 року ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України затримано за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України та того ж дня вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 2 ст. 186 КК України, 27 червня 2018 року змінено раніше пред`явлену підозру на вчинене кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 186 КК України.
Під час досудового розслідування встановлені обставини, за яких ОСОБА_4 потребує застосування примусових заходів медичного характеру.

Згідно висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №390 від 21.06.2018 року ОСОБА_4 хворіє хронічно протікаючим душевним захворюванням у вигляді Параноїдної Шизофренії зі стабільним дефектом, тому підозрюваний ОСОБА_4 на момент вчинення інкримінованого йому діяння не міг усвідомлювати значення своїх дій, не міг керувати ними. ОСОБА_4 внаслідок свого психічного стану на теперішній час представляє суспільну небезпеку як для самого себе, так і сторонніх осіб та може завдати істотної шкоди, тому останній потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу з посиленим наглядом.

Відповідно до ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.
Згідно ч.1 ст. 93 КК України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінальним процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.
Згідно ч.4 ст. 94 КК України госпіталізація до психіатричного закладу із посиленим наглядом може бути застосована судом щодо психічного хворого, який вчинив суспільно небезпечне діяння, не пов`язане з посяганням на життя інших осіб, і за своїм станом не становить загрози для суспільства, але потребує тримання у психіатричному закладі та лікування в умовах посиленого нагляду.
Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 03.06.2005 року №7 «Про практику застосування судами примусових заходів медичного характеру та примусового лікування», примусові заходи медичного характеру мають застосовуватись лише за наявності у справі обґрунтованого висновку експертів-психіатрів про те, що особа страждає на психічну хворобу чи має інший психічний розлад, які зумовлюють її неосудність і викликають потребу у застосуванні до неї таких заходів.
У відповідності до вимог ст.ст. 511, 512 КПК України досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру закінчується закриттям кримінального провадження або складенням клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру. Судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру або про відмову в їх застосування.
Згідно п.1 ч.1, ч. 3 ст. 503 КПК України, кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила суспільно небезпечне діяння, передбачене законом України про кримінальну відповідальність, у стані неосудності. Кримінально-правова оцінка суспільно небезпечного діяння, вчиненого у стані неосудності, повинна ґрунтуватися лише на відомостях, які характеризують суспільну небезпеку вчинених дій. При цьому не враховуються попередня судимість, факт вчинення раніше кримінального правопорушення, за який особу звільнено від відповідальності або покарання, факт застосування до неї примусових заходів медичного характеру
Перераховані вище докази підтверджують тільки факт вчинення крадіжки майна, а з огляду на відсутність належних та допустимих доказів, наданих стороною обвинувачення, суд не вбачає за можливе зробити однозначний висновок щодо причетності саме ОСОБА_12 до вчинення вказаної крадіжки.

Відповідно до ст. 95 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, при цьому жодний доказ не має наперед встановленої сили.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви стосовно доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

З ч. 1, ч. 2 ст. 91 КПК України вбачається, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, серед іншого, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення. Обов`язок доказування покладається на слідчого, прокурора. Обов`язок доказування належності та допустимості доказів покладається на сторону, що їх подає.

З урахуванням вищезазначеного, причетність ОСОБА_12 до вчинення крадіжки мобільного телефону у потерпілого ОСОБА_7 стороною обвинувачення не доведена, а тому на підставі ч. 3 ст. 513 КПК України слід відмовити у застосуванні примусових заходів медичного характеру.

Зважаючи на наведені обставини, у клопотанні прокурора Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури про застосування примусових заходів медичного характеру відносно підозрюваного ОСОБА_4 , по кримінальному провадженню №0000892 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України, слід відмовити.
Долю речових доказів вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
Керуючись ст.ст. 512, 513,516, п. 2 ч.1 ст. 392, п. 1 ч.2 ст. 395 КПК України, ст.ст. 92-94 КК України, суд, -
у х в а л и в :

В клопотанні прокурора Кам`янець-Подільської місцевої прокуратури про застосування примусових заходів медичного характеру відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по кримінальному провадженню №0000892 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 186 КК України - відмовити.

Речові докази по справі - мобільний телефон марки «Noкіа», який передано на зберігання потерпілому ОСОБА_7 , після набрання ухвалою законної сили, повернути власнику

Судові витрати в сумі 429 грн. за проведення товарознавчої експертизи- віднести за рахунок держави.

Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному, захиснику, для відома.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду через Кам`янець-Подільський міськрайонний суд протягом 7 діб, з дня її оголошення.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду

ОСОБА_1