Номер провадження: 11-сс/813/303/20
Номер справи місцевого суду: 946/8123/19 1-кс/946/224/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 та її представника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео-конференції (дистанційне судове провадження) апеляційну скаргу представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.02.2020 року відмову в задоволенні скарги представника ОСОБА_8 в інтересах потерпілої ОСОБА_7 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження,

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.
Оскаржуваною ухвалою слідчого судді було відмовлено в задоволенні скарги представника ОСОБА_8 в інтересах потерпілої ОСОБА_7 на постанову ст. слідчого Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 від 17.07.2019 р. про закриття кримінального провадження №0003176 від 09.11.2017 р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.

Мотивуючи своє рішення про відмову у задоволенні скарги на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, слідчий суддя зазначив, що слідчий, встановивши всі обставини, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, надала їм належну оцінку, дослідила та проаналізувала їх в сукупності, перевірила всі версії обставин, наведених в заяві про кримінальне правопорушення, здійснила вичерпний обсяг слідчих дій та, відповідно до ст. 284 КПК України, прийняла обґрунтоване рішення про закриття кримінального провадження.

При цьому, слідчий суддя зазначив, що під час проведення досудового розслідування потерпілою ОСОБА_7 та її представником не ініціювалось проведення відповідних додаткових (розшукових) дій, представник потерпілої протягом всього строку досудового розслідування, яке тривало більше двох років, не здійснив як адвокат збирання доказів самостійно шляхом витребування та отримання відповідних відомостей, в тому числі зі станції швидкої допомоги.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.
В апеляційній скарзі представник ОСОБА_8 в інтересах потерпілої ОСОБА_7 зазначив, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та незаконною з огляду на наступні обставини:

- слідчий суддя залишив поза увагою той факт, що підставою для прийняття слідчим рішення про закриття кримінального провадження послугувала неправильна оцінка доказів, зокрема, висновку повторної комісійної судово-медичної експертизи №60 від 19.06.2019 р., за основу зазначеного рішення були прийняті пояснення ОСОБА_10 , його матері та сусіда, які виступили як свідки та є зацікавленими особами;

- проведені під час досудового розслідування провадження судово-медичні експертизи є доказом правдивості показань потерпілої ОСОБА_7 та свідчать про наявність провини ОСОБА_10 в умисному заподіянні тілесних ушкоджень потерпілій;

- слідчим не були витребувані як докази медична карта, в якій зафіксовані виїзд швидкої допомоги за викликом ОСОБА_7 в день, коли її побив ОСОБА_10 , не були допитані в якості свідків медичні співробітники швидкої допомоги;

- факти, наявні в матеріалах справи, свідчать про те, що протягом двох років понад половину всіх слідчих дій в даному провадженні (допити свідків, експертизи, слідчий експеримент та огляд місця події) були проведені слідчим тільки за клопотанням представника потерпілої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 ..

Посилаючись на наведені доводи, представник ОСОБА_8 просить скасувати ухвалу слідчого судді, постанову слідчого про закриття кримінального провадження скасувати та матеріали справи направити для продовження досудового розслідування, а також зобов`язати слідчого витребувати зі станції швидкої медичної допомоги карту надання медичної допомоги ОСОБА_7 08.11.2017 р. у зв`язку із заподіянням їй тілесних ушкоджень ОСОБА_10 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення потерпілої та її представника, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, думку прокурора, яка заперечувала проти її задоволення, перевіривши матеріали провадження, апеляційний суд приходить до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Стаття 2 КПК України передбачає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.
При цьому, ч. 1 ст. 91 КПК України, передбачає, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених ч.2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно із вимогами ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Як вбачається із аналізу матеріалів провадження, слідчий зазначених вище вимог кримінального процесуального закону дотримався, здійснив всі дії, направлені на перевірку викладених в заяві ОСОБА_7 про вчинений злочин обставин, зібрав всі необхідні по справі докази та здійснив їх належну всебічну, повну й неупереджену оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність закриття кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Так, із аналізу змісту постанови слідчого ОСОБА_9 від 17.07.2019 р. про закриття кримінального провадження (а.с. 29-30) апеляційний суд доходить висновку про те, що в ході проведення досудового розслідування зазначеного провадження №0003176 від 09.11.2017 р. за заявою ОСОБА_7 про завдання їй тілесних ушкоджень гр. ОСОБА_10 слідчим був проведений комплекс слідчих (розшукових) та процесуальних дій, серед яких, зокрема:

- допит потерпілої ОСОБА_7 , яка зазначила, що ОСОБА_10 наніс їй удари по різним частинам тіла, а саме удари кулаком в ліву сторону обличчя, від якого вона впала, а також удари ногами у взутті в різні частини тіла;

- допит ОСОБА_10 та його матері ОСОБА_11 , які пояснили, що жодних ударів потерпілій ОСОБА_7 не наносили;

- допит очевидця конфлікту, якого заявляли обидві сторони ОСОБА_12 , який спростував нанесення ОСОБА_10 тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ;

- судово-медичну експертизу, згідно із висновком якого за №542 від 14.12.2017 р. виявлені в потерпілої ОСОБА_7 тілесні ушкодження можливі лише від дії тупих предметів, індивідуальні особливості яких не відобразились;

- комісійну судово-медичну експертизу, згідно із висновком якого за №70 від 18.05.2018 р. тілесні ушкодження в ОСОБА_7 при лівобічному падінні на нерівну поверхню (ґрунтову дорогу) могли утворитись як при мимовільному падінні, так і при падінні при наданні попереднього прискорення, при цьому, кількість тілесних ушкоджень, які малися в ОСОБА_7 , не відповідає тій кількості та місцям прикладання травмуючої сили, які були зазначені нею;

- повторну комісійну судово-медичну експертизу, згідно із висновком якого за №60 від 19.06.2019 р. тілесні ушкодження в ОСОБА_7 утворились від дії тупих предметів, індивідуальні особливості яких не відобразились в ушкодженнях та могли бути спричинені як від ударів тупим предметом, так і від ударів об тупі предмети;

- додатковий допит потерпілої ОСОБА_7 , яка пояснила, що жодних інших доказів заподіяння їй ОСОБА_10 тілесних ушкоджень вона не має, а також зазначила, що неодноразово допитаний в якості свідка ОСОБА_12 таким не являється, а свідком був інший чоловік, який старший за віком ОСОБА_12 та проживає в тому ж самому будинку, що й ОСОБА_12 ;

- додатковий допит свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що в будинку АДРЕСА_1 проживає він з дружиною, при цьому, інших чоловіків з ними не проживає та ніколи не проживало.

Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком слідчого судді та наголошує на тому, що слідчим був проведений вичерпний обсяг слідчих та процесуальних дій, в тому числі й за клопотанням потерпілої ОСОБА_7 (огляд місця події, одночасний допит учасників конфлікту, слідчий експеримент та ін.), відповідно до вимог ст. 94 КПК України, здійснено оцінку доказів з точки зору їх належності, допустимості та достовірності, а сукупність доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, та зроблено обґрунтований висновок про відсутність зв`язку між отриманими ОСОБА_7 тілесними ушкодженнями та діями ОСОБА_10 , на підставі чого за результатами проведеного досудового розслідування слідчим була винесена вищезазначена постанова про закриття кримінального провадження від 17.07.2019 р. у зв`язку із відсутністю в діях ОСОБА_10 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.
Що стосується посилань представника потерпілої ОСОБА_8 на те, що слідчим не були допитані в якості свідків співробітники швидкої допомоги, колегія суддів оцінює їх критично, оскільки проведення зазначеної слідчої дії є недоцільним, так як з моменту розслідуваної події пройшло більше двох років та працівники бригади швидкої допомоги не були безпосередніми очевидцями вказаної події.
Апеляційний суд також вважає необґрунтованими вимоги потерпілої ОСОБА_7 , щодо витребування медичної карти виїзду швидкої допомоги за її викликом, оскільки відповідно до діючих нормативних актів МОЗ України, така документація зберігається на протязі року, та всі медичні документи були надані потерпілою в розпорядження експертів, які проводили численні судово-медичні експертизи, в тому числі комплексні, щодо тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Таким чином, оскаржуване рішення слідчого судді про відмову в задоволенні скарги представника ОСОБА_8 в інтересах потерпілої ОСОБА_7 на постанову слідчого про закриття зазначеного кримінального провадження №0003176 від 09.11.2017 р. за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України є законним, обґрунтованим та таким, що ґрунтується на матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення апеляційної скарги представника ОСОБА_8 та скасування законної та обґрунтованої ухвали слідчого судді немає.
Керуючись ст.ст. 24, 303, 304, 370, 404, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:
Апеляційну скаргу представника ОСОБА_8 в інтересах потерпілої ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.02.2020 року про відмову в задоволенні скарги представника ОСОБА_8 в інтересах потерпілої ОСОБА_7 на постанову слідчого Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 від 17.07.2019 р. про закриття кримінального провадження №0003176 від 09.11.2017 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4