У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"19" грудня 2019 р. м.Київ

Слідчий суддя Дніпровського районного суду м.Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Дніпровського районного суду м.Києва, клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0009304 та додані до нього матеріали відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Києва, громадянина України, не військовозобов`язаного, освіта середня, офіційно не працюючого, не одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

- у 1996 році вироком Бориспільського районного суду Київської області за ч.3 ст.140 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років позбавлення волі;

- у 1997 році вироком Бориспільського районного суду Київської області за ч.3 ст.43 ст.17, ст.81 КК України (в редакції 1960 року) до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

- у 2002 році вироком Подільського районного суду м.Києва за ч.2 ст.289 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 11.03.2010 вироком Дніпровського районного суду м.Києва за ч.1 ст.152, ч.2 ст.153 КК України до 6 років позбавлення волі,

підозрюваного в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:
19.12.2019 року старший слідчий СВ Дніпровського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_3 , звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0009304 відносно ОСОБА_5 .

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 10.11.2019, близько о 04-00 годині, ОСОБА_5 , неофіційно працюючи таксистом, керуючи транспортним засобом, а саме легковим автомобілем марки «Mitsubishi», моделі «Lancer», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , перебував на паркувальному майданчику поблизу Конгресно-виставкового центру «Парковий», за адресою: м.Київ, вул.Паркова дорога, 16-А, де чекав замовлення.

В цей час, ОСОБА_5 побачив потерпілу ОСОБА_6 , яка перебувала в стані алкогольного сп`яніння та виходила з розважального закладу «C H I restaurant», після чого ОСОБА_5 запропонував довезти потерпілу ОСОБА_6 до місця прямування, на що остання погодилася.

В подальшому ОСОБА_6 сіла до вказаного автомобіля та повідомила ОСОБА_5 про напрямок руху. В цей час ОСОБА_5 вбачаючи, що ОСОБА_6 перебуває в стані алкогольного сп`яніння та усвідомлюючи, що остання не зможе чинити супротиву, вирішив заволодіти майном останньої.

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на повторне, відкрите викрадення чужого майна та обернення його в свою користь, із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої, ОСОБА_5 ігноруючи замовлення потерпілої ОСОБА_6 , направився у напрямку вул.Набережне Шосе та приїхав до ПКіВ «Гідропарк», а саме на муніципальний пляж «Венеція» за адресою: ст.м.Гідропарк, Долобецький острів, м.Київ.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел спрямований на повторне, відкрите викрадення чужого майна та обернення його в свою користь, із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , заблокував ручки відкриття дверей автомобіля та висловив вимогу потерпілій зняти з себе та передати йому золоті вироби, одягнені на ній, а саме: пару золотих сережок типу «гвоздики», закупівельною вартістю 2000 грн., золоту каблучку, з дев`ятьома каменями сірого кольору, закупівельною вартістю 2500 грн., золотий ланцюжок, довжиною 40 см., вартістю 5000 грн., при цьому висловив усну погрозу застосування насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої ОСОБА_6 , а саме сказав фразу «або віддавай, або не вийдеш живою з машини».

Після чого, потерпіла зняла з себе вказані ювелірні вироби, та передала в руки ОСОБА_5 .

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу спрямованого на повторне, відкрите викрадення чужого майна та обернення його в свою користь, із погрозою застосування насильства, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілої, ОСОБА_5 , розблокував ручки відкриття дверей салону автомобіля, наказав потерпілій ОСОБА_6 вийти з салону, що остання і зробила.

Після чого, ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим завдав потерпілій ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 9500 грн.

18 грудня 2019 року, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.

На думку слідчого, вина ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується); протоколом допиту потерпілої ОСОБА_6 ; відповіддю з ломбарду; протоколом огляду речей; протоколами допиту свідків; протоколом проведення слідчого експерименту; іншими матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ч.2 ст.177 КПК України, підставою до застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років, а також наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, а також запобігання спробам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду.

ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки він, усвідомлюючи міру покарання за вчинене ним кримінальних правопорушень, може навмисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення відповідальності.

ОСОБА_5 може незаконно впливати на потерпілу ОСОБА_6 та свідків оскільки обвинувачений шляхом підмовляння, підкупу, погроз може схиляти їх до дачі неправдивих показань, відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід досудового розслідування.

ОСОБА_5 , може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки обвинувачений офіційно не працевлаштований, не має належного джерела прибутку та останній раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 може іншим чином перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування.

Також, необхідно врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим тяжкого кримінального правопорушення, покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, майновий стан, з урахуванням його репутації, віку та стану здоров`я.

Вищевикладене свідчить про неможливість запобігання наявним ризикам, які передбачені п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України, забезпечення належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та його належну поведінку, шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримали з підстав, викладених у ньому, і стверджували, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою для підозрюваного, з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують. Просив суд застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді взяття під варту без визначення розміру застави.

Підозрюваний ОСОБА_7 проти задоволення клопотання заперечував, просив застосувати відносно нього запобіжний захід не повязаний з триманням під вартою, оскільки він проживає разом з цивільною дружиною та її дитиною, його співмешканка хворіє дерматитом і потребує постійних коштів на лікування. Він неофіційно працює таксистом та забезпечує сім`ю коштами. Крім того, має намір відшкодувати потерпілій завдані збитки.

Вислухавши доводи та пояснення підозрюваного, доводи прокурорів щодо неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу і дослідивши матеріали справи в їх сукупності, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Судом було встановлено, що 11.11.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України (кримінальне провадження №0009304).

Стаття 192 КПК України передбачає право слідчого за погодженням з прокурором звернутися із клопотанням про застосування запобіжного заходу до особи, яку затримано без ухвали про дозвіл на затримання за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Клопотання слідчого, погоджене із прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 , оформлене відповідно до вимог ст.184 Кримінального процесуального кодексу України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження та долучено розпис підозрюваного щодо вручення йому копії клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу тримання під вартою, а також копій матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу. Таким чином, слідчим виконані вимоги ч.3 ст.184 КПК України.

18.12.2019 року ОСОБА_5 було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України.
Вирішуючи питання про наявність підстав обрання запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги ст.177 КПК України.
Відповідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
В судовому засіданні, на думку слідчого судді, встановлена наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочину, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, наявними у справі допустимими доказами, а саме: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується); протоколом допиту потерпілої ОСОБА_6 ; відповіддю з ломбарду; протоколом огляду речей; протоколами допиту свідків; протоколом проведення слідчого експерименту; іншими матеріалами кримінального провадження.

Крім того, в судовому засіданні стороною захисту відповідно до положень ч.5 ст.132 КПК України не було надано суду належних і допустимих доказів, які свідчили б про необґрунтованість пред`явленої підозри.
При цьому слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак відповідно до вимог ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Так, відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеній у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає те, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, N 182), те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Статтею 176 КПК України передбачено, що одним із запобіжних заходів є тримання під вартою.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, відповідно до ст.178 КПК України, слідчий суддя враховує, крім іншого, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінальних правопорушень, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких він підозрюється, репутацію, вік та стан здоров`я, майновий стан підозрюваного, міцність його соціальних зв`язків.
Так, ОСОБА_5 підозрюється у скоєні злочину, який згідно ст.12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання від чотирьох до шести років позбавлення волі, раніше судимий за злочини протии статевої свободи та статевої недоторканості, офіційно не працевлаштований, законних джерел доходу не має.
Вказані вище обставини, а також підвищена суспільна небезпека злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 на думку слідчого судді, дають підстави для висновку, що існують з боку підозрюваного ризики, передбачені ст.177 КПК України, а саме, можливість переховування від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст.178 КПК України, а також доведеність прокурором під час судового розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам, тому клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити та застосувати до останнього запобіжний захід тримання під вартою без визначення розміру застави.
При цьому наявність даних про особу підозрюваного, на що посилається підозрюваний, зокрема тісні соціальні зв`язки, як на одну з підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого, на думку слідчого судді не виключають наявність зазначених вище ризиків, а також ризику продовження чи повторення протиправної поведінки.
Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що ОСОБА_5 страждає на хвороби, які унеможливлюють перебування його під вартою, слідчому судді не надані.
При вирішенні даного питання судом також враховано положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Крім того, слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.
Також ЄСПЛ неодноразово у своїх рішеннях підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування щодо особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою міститься і в положеннях ст.ст.177, 178, 183 КПК України.

Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно ОСОБА_5 , чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив.
Відповідно до ст.198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.
Керуючись, ст.ст.3, 176-178, 182-184, 194, 196, 206-208, 309, 372, ч.2 ст.376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП в м.Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0009304 відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з утриманням у ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком на 60 (шістдесят) днів, без визначення розміру застави.
Ухвала діє 60 (шістдесят) днів та підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 обчислюється з моменту його фактичного затримання.

Виконання ухвали доручити начальнику ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному, та направити для виконання до ДУ «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Повний текст ухвали оголосити учасникам судового провадження у судовому засіданні о 9-55 годині 23 грудня 2019 року.
Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя Дніпровського районного суду
м.Києва ОСОБА_1