ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2005/20 Справа № 191/4276/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючої судді: ОСОБА_2
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю секретаря: ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі матеріали провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_6 на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2020 року про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким,

за участю учасників провадження:
прокурора: ОСОБА_7
засудженого: ОСОБА_6 , в режимі відеоконференції

захисника: ОСОБА_8

в с т а н о в и л а:

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо нього ст.82 КК України.

В обґрунтування апеляційної скарги засуджений зазначає, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні його клопотання про застосування щодо нього ст.82 КК України.

Засуджений вказує, що в Синельниківській ВК №94 відбуває покарання з 13.06.2018 року, працевлаштований, не конфліктний, має 3 подяки, порушень не має, підтримує соціальні зв`язки з рідними та близькими отримує посилки. Також, вказує, що приймає участь у різних програмах та відвідує християнську общину.

З урахуванням зазначеного, вважає, що йому може бути замінено невідбуту частину покарання більш м`яким.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2020 року було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким, відповідно до ст. 82 КК України.

Суд обґрунтовуючи своє рішення, врахував, що засуджений відбув 1/2 строку покарання, призначеного судом за умисний тяжкий злочин, при цьому є особою, що раніше неодноразово відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисні злочини. Невідбута частина строку покарання станом на 13.04.2020 року становить 1 рік 2 місяці 3 дня. Раніше ОСОБА_6 неодноразово відбував покарання за вчинення умисних злочинів, на шлях виправлення не ставав, знову вчиняв тяжкий злочини.

Крім того, суд зазначив, що відбування покарання у виді обмеження волі передбачає можливість короткочасного виїзду за межі виправного центру, або ж проживання за межами гуртожитків після відбуття шести місяців строку покарання, що може сприяти вчиненню засудженим нових злочинів.

З урахуванням зазначеного, судом не встановлено таких ґрунтовних даних про поведінку засудженого ОСОБА_6 та його особу, які свідчать, що процес виправлення досяг тієї стадії, на якій відбування покарання у виді позбавлення волі перестає бути доцільним і подальше виправлення засудженого ОСОБА_6 можливе в умовах обмеження волі.

Вислухавши суддю - доповідача, доводи засудженого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу засудженого, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга засудженого не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, має право вирішувати питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Згідно з вимогами ст. 82 КК України особам, що відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі та стали на шлях виправлення, невідбута частина покарання може бути замінена судом більш м`яким покаранням. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком. Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення та лише після фактичного відбуття ним не менше половини строку покарання, призначеного судом умисний тяжкий злочин.

Відповідно до ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

На переконання колегії суддів, при розгляді клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, суд першої інстанції в повній мірі дотримався наведених вимог закону, повно, всебічно і об`єктивно дослідив необхідні матеріали провадження, та дійшов обґрунтованих висновків про те, що ОСОБА_6 на даний час не став на шлях виправлення, а тому, застосування до нього положень ст.82 КК України є передчасним.

Колегія суддів, вивчивши надані матеріали провадження встановила, що ОСОБА_6 засуджений за скоєння умисного тяжкого злочину, перебуваючи в місцях позбавлення волі має лише 3 заохочення, що на думку колегії суддів, не може свідчити про те, що засуджений довів своє виправлення. ОСОБА_6 є особою, що раніше неодноразово відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисні злочини, на шлях виправлення не ставав, знову вчинив тяжкий злочини.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що відбування покарання у виді обмеження волі передбачає можливість короткочасного виїзду за межі виправного центру, або ж проживання за межами гуртожитків після відбуття шести місяців строку покарання, що може сприяти вчиненню засудженим нових злочинів.

Отже, враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що підстав для застосування ст. 82 КК України щодо ОСОБА_6 немає, оскільки в даному випадку заміна призначеного покарання на більш м"яке - обмеження волі на цій стадії відбування покарання не буде сприяти досягненню мети кримінального покарання, зазначеній у ч. 2 ст. 50 КК України, а саме, виправленню засудженого, а також, запобіганню вчиненню ним нових злочинів.

Беручи до уваги вищевикладене в сукупності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає їх такими, що не суперечать фактичним обставинам провадження.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність та обгрунтованність оскаржуваного рішення, яке скасуванню з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 квітня 2020 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким, відповідно до ст. 82 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
Судді:

------------------- ------------------- --------------------
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4