Провадження № 1-кп/537/98/2020
Справа № 537/332/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.02.2020 року м. Кременчук

Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

за участю прокурора - ОСОБА_3 ,

потерпілої - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кременчуці кримінальне провадження №0002257 внесеного до ЄРДР 08.12.2019 року за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с.Піщане Кременчуцького району, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , розлученого, тимчасово не працюючого, неповнолітніх дітей на утриманні не маючого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України,

безпосередньо після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив вирок про наступне:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

08.12.2019 близько 17:30 год. ОСОБА_5 , 1981 року народження та ОСОБА_7 , 1953 року народження перебували у дворі домогосподарства АДРЕСА_1 , розпивали спиртні напої. У цей час ОСОБА_5 демонстрував ОСОБА_7 належний йому револьвер системи «Флобер», при цьому здійснив один постріл. Після того, як ОСОБА_7 зробив зауваження ОСОБА_5 з приводу гучності пострілу, і висловлюючи прохання більше не стріляти та заховати револьвер, ховаючи заряджений револьвер під патрон системи «Флобер» у внутрішню кобуру, діючи необережно, не передбачаючи можливості настання тяжких наслідків у виді смерті ОСОБА_7 , хоча повинен був і міг її передбачити, випадково здійснив один постріл в область грудної клітини потерпілого ОСОБА_7 в результаті чого попав кулею останньому в область серця. ІНФОРМАЦІЯ_2 від отриманої травми ОСОБА_7 помер в Комунальному некомерційному медичному підприємстві «Кременчуцька міська лікарня «Правобережна». Відповідно до висновку судово медичної експертизи № 970/1 від 27.01.2020 смерть ОСОБА_7 настала внаслідок кульового сліпого поранення грудної клітини з вхідною раною на передній поверхні грудної клітини, що проникає в порожнину перикарду з наскрізним пораненням серця, яка супроводжувалась крововиливом в навколосерцеву сумку та ускладнювалась тампонадою серця і по ступеню тяжкості стосовно живої особи, має ознаки ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень.

Своїми діями, що виразилися у вчиненні вбивства через необережність, ОСОБА_5 вчинив злочин, передбачений ч.1 ст. 119 КК України.

ІІ. Позиція обвинуваченого.
Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні свою вину у вчиненні злочину визнав повністю і пояснив суду, що дійсно скоїв злочин при обставинах, які вказані в обвинувальному акті, а саме 08.12.2019 близько 17 год. він повернувся з міста, де придбав пневматичний пістолет додому. Разом з батьком ОСОБА_7 у дворі домогосподарства АДРЕСА_1 розпили 0,5 л горілки на двох. У цей час він демонстрував батьку придбаний пневматичний пістолет, з якого вони разом зробили кілька пострілів. Після цього, він показав батьку належний йому револьвер системи «Флобер», при цьому здійснив один постріл. Після того, як батько зробив йому зауваження з приводу гучності пострілу, і висловлюючи прохання більше не стріляти та заховати револьвер, ховаючи заряджений револьвер системи «Флобер» у внутрішню кобуру, він випадково здійснив один постріл в область грудної клітини батька потерпілого в результаті чого попав кулею останньому в область серця і в той же день від отриманої травми батько помер в лікарні. Щиро розкаюється в скоєному і прохає його суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_4 в судовому засіданні від дачі показань відмовилась, вказавши, що обставини вчинення злочину обвинуваченим вказані правильно, будь-яких претензій до обвинуваченого не має, стосовно призначення покарання прохає обвинуваченого суворо не карати, вона втратила чоловіка і не хоче ще втратити сина, який вже себе сам покарав.

ІІІ. Досліджені в судовому засіданні докази.
Крім визнавальних показань обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні, його вина у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України підтверджується дослідженими в ході судового розгляду доказами :

- висновком експерта № 970 від 27.01.2020 року, складеного судово-медичним експертом ОСОБА_8 , згідно якого вказано, що на трупі гр. ОСОБА_7 виявлено такі тілесні ушкодження : поранення грудної клітини з вхідною раною на передній поверхні грудної клітини в 4-му міжребір`ї зліва, що проникає в порожнину перикарду з наскрізним пошкодженням серця, і закінчується в середостінні зліва від аорти, яка супроводжувалась крововиливом в навковосерцеву сумку та ускладнилась тампонадою серця кров`ю та по ступнею тяжкості, стосовно живої особи, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя ( п.п.2.1.1а), 2.1.2,2.1.3.й) о) Правил проведення судово-медичних експертиз затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995 року «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України». Вказане тілесне ушкодження утворилось від однократної дії снаряду( кулі) внаслідок одиночного пострілу з ручної вогнепальної зброї, яким міг бути пістолет під патрон Флобера.

Смерть гр. ОСОБА_7 настала внаслідок кульового сліпого поранення грудної клітини з вхідною раною на передній поверхні грудної клітини, що проникає в порожнину перикарду з наскрізним пошкодженням серця, яка супроводжувалась крововиливом в навковосерцеву сумку та ускладнилась тампонадою серця кров`ю.

При судово-гістологічному дослідженні крові від трупа гр. ОСОБА_7 виявлено етиловий спирт в концентрації -1,5 проміле, що стосовно живої особи може відповідати середньому ступеню алкогольного сп`яніння (згідно методичних рекомендацій «Судово-медичної діагностики смертельних отруєнь етиловим алкоголем, Київ 2004 р.» ;

- речовими доказами - бушлат чоловічій камуфляжного типу, чоловіча рубашка в синьо - білу клітину, чоловічій светр в`язаний білого кольору, чоловічі гумові чоботи, підштаники світлого кольору, чоловічі штани коричневого кольору, які належали потерпілому ОСОБА_7 і в яких він був одягнений при події, які визнані речовими доказами за постановою слідчого від 09.12.2019 року;

- речовими доказами - РБК на ватному тампоні, предмет схожий на пістолет з позначенням « НОМЕР_1 » та трьома від`єднаними гільзами, планшет марки «Хуавей» сірого кольору, набої в кількості 4 шт., сліди рук на двох відрізках липкої стрічки, технічний паспортна пістолет (револьвер «Сафарі РФ 431», які вилучені в ході обшуку 08.12.2019 року за адресою : м. Кременчук, вул. Заводська, 13, які визнані речовими доказами за постановою слідчого від 08.12.2019 року;

- речовим доказом - кофта спортивна, в яку був одягнений обвинувачений на момент вчинення злочину, яка визнана речовими доказами за постановою слідчого від 23.12.2019 року;

- речовими доказами револьвер «Сафарі РФ 431 М», одну кулю, протяжку ствола, п`ять гільз , які вилучені в ході обшуку 08.12.2019 року за адресою : м. Кременчук, вул. Заводська, 13, які визнані речовими доказами за постановою слідчого від 18.01.2020 року;

- толстовку світлого кольору, в яку був одягнений обвинувачений на момент вчинення злочину, яка визнана речовими доказами за постановою слідчого від 09.12.2019 року;

- висновком експерта № 1164/Кр від 16.12.2019 року, згідно якого слід пальців руки з розмірами по вісях 11х9 мм, відкопійований на відрізок липкої стрічки з розмірами сторін 43х38 мм, залишений вказівним пальцем правої руки особи, дактилоскопічна карта якої заповнена на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , які були вилучені в ході обшуку від 08.12.2019 року на місці події з поверхні рюмки;

- висновком експерта № 267 від 17.12.2019 року, згідно якого на поверхні кофти спортивної, в яку був одягнений обвинувачений слідів продуктів пострілу, в межах чутливості використаних методів не виявлено;

- висновком експерта № 4 від 14.01.2020 року, згідно якого наданий на дослідження револьвер «Сафарі РФ 431 М» до категорії вогнепальної зброї не відноситься; надані на дослідження три гільзи, являються частинами патронів - стріляними гільзами коротких навчально-тренувальних револьверних патронів «Флобера» калібру 4 мм, кільцевого запалення; надані на дослідження три гільзи, відстріляні з наданого на дослідження револьвера «Сафарі РФ 431 М», серійний номер « НОМЕР_1 » калібру 4 мм. кільцевого запалення; одна гільза до категорії бойових припасів не відноситься, а являється стріляною гільзою короткого патрона «Флобера» калібру 4 мм, кільцевого запалення; надані на дослідження один патрон та одна гільза призначені для використання у пістолетах та револьверах калібру 4 мм (Сафарі РФ 431 М, Сафарі РФ 420, Сафарі РФ 420 Магнум, Альфа мод. 440, Альфа мод. 461 та ін.;

- слідчим експериментом від 10.12.2019 року з фото таблицею до нього за участю ОСОБА_5 , згідно якого останній показав про обставини вчиненого ним злочину 08.12.2019 року;

- висновком експерта № 970/2 від 31.01.2020 року, згідно якого на підставі проведеної судово-медичної експертизи трупа гр. ОСОБА_7 , даних протоколу проведення слідчого експерименту від 10.12.2019 року за участю підозрюваного ОСОБА_5 встановлено, що покази ОСОБА_5 в частині механізму спричинення тілесних ушкоджень у вигляді вогнепального культового поранення грудної клітини гр. ОСОБА_7 можуть відповідати об`єктивним судово-медичним даним;

- актом судово-психіатричної експертизи № 10 від 13.01.2020 року, згідно якої ОСОБА_5 в даний час будь яким хронічним психічним захворюванням чи тимчасовим розладом психічної діяльності не страждає, не виявляє ознак недоумства чи іншого хворобливого розладу психічної діяльності. В період часу, що стосується інкримінованого протиправного діяння ОСОБА_5 не страждав будь яким хронічним психічним захворюванням і не знаходився в стані тимчасового розладу психічної діяльності. У вказаний період часу ОСОБА_5 міг повною мірою усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_5 під дію ч.2,3 ст.19 та ст.20 КК України не підпадає. Може постати перед судом та самостійно реалізувати свої права.

ІV. Оцінка суду.
Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що крім повного визнання ОСОБА_5 своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 119 КК України, його вина повністю підтверджується, як його показаннями, як обвинуваченого, так і іншими доказами по справі.

Суд приймаючи дане рішення виходив з наступного:

Відповідно до ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Відповідно до ст.ст. 84, 85 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Докази повинні бути належними, тобто такими, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Також, докази повинні бути допустимими, тобто такими, що отримані у порядку, встановленому цим Кодексом.
Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених статтею 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12 рп/2011 від 20 жовтня 2011 року визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог кримінально-процесуального законодавства. Перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі.
Так, надаючи оцінку показанням обвинуваченого ОСОБА_5 суд вбачає, що 08.12.2019 року близько 17:30 год. ОСОБА_5 та ОСОБА_7 перебували у дворі домогосподарства АДРЕСА_1 , розпивали спиртні напої. У цей час ОСОБА_5 демонстрував ОСОБА_7 належний йому револьвер системи «Флобер», при цьому здійснив один постріл. Після того, як ОСОБА_7 зробив зауваження ОСОБА_5 з приводу гучності пострілу, і висловлюючи прохання більше не стріляти та заховати револьвер, ховаючи заряджений револьвер під патрон системи «Флобер» у внутрішню кобуру, діючи необережно, не передбачаючи можливості настання тяжких наслідків у виді смерті ОСОБА_7 , хоча повинен був і міг її передбачити, випадково здійснив один постріл в область грудної клітини потерпілого ОСОБА_7 в результаті чого попав кулею останньому в область серця. ІНФОРМАЦІЯ_2 від отриманої травми ОСОБА_7 помер. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 970/1 від 27.01.2020 смерть ОСОБА_7 настала внаслідок кульового сліпого поранення грудної клітини з вхідною раною на передній поверхні грудної клітини, що проникає в порожнину перикарду з наскрізним пораненням серця, яка супроводжувалась крововиливом в навколосерцеву сумку та ускладнювалась тампонадою серця і по ступеню тяжкості стосовно живої особи, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень, за ознакою небезпеки для життя. Вказане тілесне ушкодження утворилось від однократної дії снаряду (кулі) внаслідок одиночного пострілу з ручної вогнепальної зброї, яким міг бути пістолет під патрон Флобера.

Таким чином, обвинувачений не заперечував обставини вчиненням ним злочину, а саме спричинення потерпілому тілесних ушкоджень з необережності, від яких останній помер.

Згідно слідчого експерименту підозрюваний ОСОБА_5 вказав на обставини вчинення ним відносно потерпілого злочину, його показання є наданими суду без будь яких сумнівів та суперечностей, що суд сприймає як беззаперечний, належний та допустимий доказ вини обвинуваченого у вчиненні даного злочину.

Приймаючи таке рішення, суд також враховує, що обставини вчинення злочину ОСОБА_5 при проведенні слідчого експерименту вказує послідовно, логічно, його показання стосовно нанесення потерпілому тілесних ушкоджень обвинуваченим повністю співпадають з висновками СМЕ.

Враховуючи викладене, в сукупності з іншими обставинами вчинення злочину дають обґрунтовані підстави вважати обставини нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень потерпілому, вказаними ОСОБА_5 при проведенні слідчого експерименту правдивими та достовірними і відсутності причини вважати їх надуманими чи необґрунтованими.

При цьому, підозрюваний при проведенні слідчого експерименту за участю захисника, понятих показання давав добровільно і у суду відсутні будь-які сумніви з їх правдивості та об`єктивності.
Суд враховує, що перед проведенням даної слідчої дії, поняті попереджалися про їх права та обов`язки, згідно ст.ст. 11, 13, 15, 223 КПК України, протокол всіма учасниками слідчої дії був підписаний без зауважень.

Отже, в даному кримінальному провадженні суд знаходить, що стороною обвинувачення доведено подію кримінального правопорушення, зокрема час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення, також, винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, що можливо встановити із показань обвинуваченого, висновками судово-медичних експертиз, висновками судово-криміналістичних експертиз, проведеним слідчим експериментом, речовими доказами та іншими доказами по справі.
Всі докази на підтвердження доведеності вини ОСОБА_5 оцінені судом, як кожен окремо, так і в своїй сукупності. Вказані докази передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінально процесуальним законодавством.
Відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ «суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права».
Оцінка доказів, в розумінні практики Європейського суду з прав людини, суд керується критерієм поза розумним сумнівом. Таке доведення випливає із сукупності ознак чи неспростованих презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою («Кобець проти України», № 16437/08, п. 43, рішення від 14 лютого 2008).
Суд визнає докази обвинувачення належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують винуватість ОСОБА_5 у вчиненні ним злочину передбаченого ч.1 ст. 119 КК України.
Отже, дослідивши під час судового розгляду надані сторонами та іншими учасниками кримінального провадження докази на предмет їх належності, достовірності, допустимості і достатності відповідно до ст. 94 КПК України, суд приходить до висновку, що дії обвинуваченого ОСОБА_5 правильно кваліфіковано за ч.1 ст. 119 КК України, так як він вчинив вбивство через необережність.
Вина ОСОБА_5 , виходячи з критерію поза розумним сумнівом, доведена повністю.

V. Призначення покарання.
Призначаючи покарання обвинуваченим суд керується загальними засадами кримінального провадження, визначеними в ст. 7 КПК України, статтями, 50, 65-67 КК України. Відповідно до положень яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність. При призначенні покарання суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, обставини, що пом?якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.
Згідно п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 « Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначення покарання суди мають суворо додержувати вимог ст. 65 КК стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного, особу обвинуваченого, те, що ОСОБА_5 , згідно вимоги МВС України раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, на диспансерному обліку в Кременчуцькому обласному наркологічному та Кременчуцькому обласному психоневрологічному диспансерах не перебуває; працездатний, по місцю проживання характеризується посередньо.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України суд визнає вчинення злочину особою, що перебувала в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується довідкою Кременчуцького обласного наркологічного диспансеру.

Згідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що «при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права». У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд з прав людини зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».
При цьому, суд, окрім наведених вище мотивів враховує, що відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Верховенство права це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.
Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.
При вирішенні питання про призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст. 119 КК України суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є злочином середньої тяжкості, наявність обставин, що пом`якшують покарання та наявність обставини, яка обтяжує покарання.

Враховуючи викладене та особу обвинуваченого, обставини вчиненого ним злочину, його суспільно - небезпечні наслідки та відношення обвинуваченого до вчиненого, наявність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, думку прокурора, думку потерпілої, яка прохає суворо не карати обвинуваченого, суд приходить до висновку, що виправлення, соціальна реабілітація обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів можливі без реального відбуття ним покарання, що відповідає справедливому співвідношенню між вчиненим злочином та заходами, які застосовуються до винного і зумовлені метою кримінального покарання, є необхідними і не надмірними.

VІ. Інші рішення щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.
Цивільні позови під час судового розгляду не заявлялися.

Також, суд вважає за необхідне, згідно ст.ст. 122,124 КПК України стягнути з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені судові витрати за проведення експертиз в сумі 5652,36 грн., що підтверджується довідками про витрати на проведення експертиз.

Долю речових доказів визначити згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 373, 374 КПК України, ст.ст. 50, 65, 66, 67 КК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винуватим за ч.1 ст. 119 КК України та призначити покарання у виді 5 років обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбуття призначеного покарання з випробуванням, якщо він на протязі призначеного іспитового строку 3 роки не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 не виїжджати за межі України на постійне місце проживання без згоди органів з питань пробації, повідомляти ці органи про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтись на реєстрацію в органи з питань пробації.

Речові докази по справі :

- бушлат чоловічій камуфляжного типу, чоловіча рубашка в синьо - білу клітину, чоловічій светр в`язаний білого кольору, чоловічі гумові чоботи, підштаники світлого кольору, чоловічі штани коричневого кольору, які належали потерпілому ОСОБА_7 і в яких він був одягнений при події, які визнані речовими доказами за постановою слідчого від 09.12.2019 року знищити;

- РБК на ватному тампоні, предмет схожий на пістолет з позначенням « НОМЕР_1 » та трьома від`єднаними гільзами, набої в кількості 4 шт., сліди рук на двох відрізках липкої стрічки, технічний паспортна пістолет ( револьвер « Сафарі РФ 431», які вилучені в ході обшуку 08.12.2019 року за адресою : АДРЕСА_1 , які визнані речовими доказами за постановою слідчого від 08.12.2019 року знищити;

- кофта спортивна, в яку був одягнений обвинувачений на момент вчинення злочину, яка визнана речовими доказами за постановою слідчого від 23.12.2019 року та толстовку світлого кольору, в яку був одягнений обвинувачений на момент вчинення злочину, яка визнана речовими доказами за постановою слідчого від 09.12.2019 року; планшет марки « Хуавей» сірого кольору, який визнаний речовим доказом за постановою слідчого від 08.12.2019 року повернути власнику ОСОБА_5 ;

- револьвер « Сафарі РФ 431 М», одну кулю, протяжку ствола, п`ять гільз, які вилучені в ході обшуку 08.12.2019 року за адресою : АДРЕСА_1 , які визнані речовими доказами за постановою слідчого від 18.01.2020 року знищити.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені судові витрати за проведення експертиз в сумі 5652,36 грн.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Подання апеляційної скарги на вирок суду зупиняє набрання ним законної сили.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції набирають законної сили з моменту їх проголошення.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги .

Обвинуваченому роз`яснити його право ознайомитися з журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя: ОСОБА_1