Справа №523/8872/18
Провадження №1-кп/523/348/20
УХВАЛА
про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою
(повний текст)

01 квітня 2020 року

Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5

підсудних ОСОБА_6 , ОСОБА_7

в ході розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальних проваджень, внесених до ЄРДР за №0000104 від 11.01.2019 року, за №0002283 від 22.06.2019 року, за №0000120 від 13.01.2019 року, №0002733 від 10.06.2018 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Кумари Первомайського району Миколаївської області, громадянина України, українця за національністю, з середньою освітою, офіційно неодруженого й непрацевлаштованого, зі слів має малолітню дитину 2016 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст.89 КК України не маючого судимості,

у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ч.1 ст.190, ч.1 ст.289 КК України, -

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Балта Одеської області, громадянина України, українця за національністю, з середньою освітою, офіційно неодруженого й непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , до затримання проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
На розгляді Суворовського районного суду м.Одеси ОСОБА_1 знаходяться означені матеріали кримінальних проваджень за обвинуваченням ОСОБА_6 у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ч.1 ст.190, ч.1 ст.289 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, та останньою за часом ухвалою від 13.02.2020 року вказаним підсудним продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, до 12.04.2020 року.

Прокурором ОСОБА_3 до суду подано і в судовому засіданні підтримано письмові клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підсудних ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , відповідно, мотивуючи їх тим, що судовий розгляд триває, строк тримання підсудних під вартою спливає, а ризики, передбачені ст.177 КПК України (зокрема, переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення іншого злочину, знищення, сховання або спотворення будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення усіх обставин кримінального правопорушення), не відпали.
У свою чергу, захисником ОСОБА_4 перед початком судового засідання подано клопотання про зміну підсудному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на особисту поруку, мотивуючи його відсутністю ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також бажанням (зі слів захисника) дядька підсудного ОСОБА_8 взяти його на поруки.

Заслухавши в судовому засіданні прокурора ОСОБА_3 та захисника ОСОБА_4 на підтримку внесених клопотань, вислухавши думку підсудного ОСОБА_6 , який підтримав клопотання свого захисника, з`ясувавши позицію захисника ОСОБА_5 та підсудного ОСОБА_7 , які заперечували проти задоволення клопотання прокурора та просили змінити останньому запобіжний захід на домашній арешт, дослідивши наявні в розпорядженні суду матеріали провадження, суд доходить наступних висновків.

Згідно з ч.ч.1, 2, 3 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого, а вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу та до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Відповідно ст.177 наведеного Кодексу, метою застосування запобіжного заходу, наряду з іншим, є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілих, свідків кримінального провадження; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином або продовжувати злочинну діяльність.

З огляду на ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання її винною у кримінальному правопорушенні, вік та стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців, наявність постійного місця роботи та репутацію обвинуваченого, його майновий стан та наявність судимостей, дотримання умов попередньо застосованих запобіжних заходів, розмір майнової шкоди та інше.

За ч.2 ст.183 зазначеного Кодексу, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, та до раніше не судимої особи, яка обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
За обвинувальними актами, підсудному ОСОБА_6 висунуте обвинувачення у скоєнні середньої тяжкості й тяжких злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ч.1 ст.190, ч.1 ст.289 КК України, за кваліфікуючими ознаками: відкритого викрадення чужого майна (грабіж), поєднаного з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, вчиненого повторно; нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб; заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство); незаконного заволодіння транспортним засобом, за сукупністю яких визначена можливість призначення найбільш суворого покарання у виді позбавлення волі строком до десяти років, з конфіскацією майна.

Разом із тим, як слідує з обвинувального акту, підсудному ОСОБА_7 висунуте обвинувачення у скоєнні тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, за кваліфікуючими ознаками нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із погрозою застосування насильства, небезпечного для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчиненого за попередньою змовою групою осіб, за яке визначена можливість призначення найбільш суворого покарання у виді позбавлення волі строком від семи до десяти років, з конфіскацією майна.

Як слідує з обвинувального акту та встановлено під час судового провадження, незважаючи на те, що підсудний ОСОБА_6 , зі слів, - має малолітню дитину 2016 року народження, перебуває в цивільному шлюбі та працював на будівництві за наймом, в силу ст.89 КК України не має судимості, забезпечений місцем реєстрації та проживання в Миколаївській області й в м.Одесі, відповідно, але останній обвинувачується у вчиненні цілого ряду тяжких й середньої тяжкості злочинів, деякі з яких поєднані із застосуванням насильства, офіційно неодружений і непрацевлаштований, не має місця реєстрації в м.Одесі чи в Одеській області, раніше притягувався до кримінальної відповідальності та під час судового провадження ухвалою іншого складу суду від 17.05.2019 року був оголошений у розшук, що обумовлюють ризики переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення іншого злочину.
Оцінюючи ж доводи клопотання захисника ОСОБА_4 щодо зміни підсудному ОСОБА_6 запобіжного заходу на особисту поруку, суд вважає їх необ`єктивними й необґрунтованими, оскільки станом на теперішній час, запропонований стороною захисту запобіжний захід є неспівмірним з обставинами інкримінованих вказаному підсудному злочинів і тяжкістю висунутого йому обвинувачення, їх наслідками, застосуванням насильства та підвищеною суспільною небезпечністю, виходячи з нижчевикладеного.

Так, частинами 1, 2 ст.180 КПК України регламентовано, що особиста порука полягає у наданні особами, яких суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до ст.194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу, а наявність одного поручителя може бути визнано достатньо лише в тому разі, коли ним є особа, яка заслуговує на особливу довіру.

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 року за №511-550/0/4-13 «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» роз`яснюється коло осіб, які заслуговують на особливу довіру, зокрема, народний депутат України, депутат місцевої ради, особа, яка відзначена державними нагородами.

Попри те, з наданої захисником ОСОБА_4 в судовому засіданні заяви ОСОБА_8 від 01.04.2020 року, який є журналістом, членом Національної спілки журналістів України, членом координаційної ради коаліції «Зупинимо туберкульоз разом!», експертом-консультантом з питань гуманітарної допомоги особам похилого віку, які пережили нацистські переслідування, про бажання взяти підсудного ОСОБА_6 на поруки, за переконанням суду не може бути визнаним таким, що заслуговує на особливу довіру у контексті ст.180 КПК України і листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04.04.2013 року «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України».

Наведені обставини, у взаємозв`язку з незабезпеченням захисником ОСОБА_4 явки заявника ОСОБА_8 в судове засідання задля підтвердження доводів його заяви та ненаданням стороною захисту інших переконливих підстав застосування такого м`якого запобіжного заходу до підсудного, що обумовить гарантії його явки до суду та належну процесуальну поведінку, обумовлюють висновок суду щодо недоведеності цієї частини клопотання.

Між тим, як встановлено під час судового провадження та слідує з обвинувального акту, незважаючи те, що підсудний ОСОБА_7 , зі слів, - працював на будівництві за наймом, раніше не судимий, має місце реєстрації й проживання в Одеській та Миколаївській областях, відповідно, де за місцем проживання характеризується нейтрально, але останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, поєднаного із застосуванням насильства, офіційно неодружений і непрацевлаштований, місцем реєстрації й постійного проживання в м.Одесі не забезпечений, обумовлюють ризики переховування від суду, незаконного впливу на потерпілого та свідків, вчинення іншого злочину.
Оцінюючи ж доводи клопотання захисника ОСОБА_5 та позицію його підзахисного підсудного ОСОБА_7 щодо зміни останньому запобіжного заходу на домашній арешт, суд вважає їх недостатніми та безпідставними, з огляду на обставини та тяжкість інкримінованого підсудному діяння, їх наслідками, застосуванням насильства та підвищеною суспільною небезпечністю, на наведені вище факти відсутності в останнього місця реєстрації чи постійного проживання в м.Одесі, а також виходячи з характеризуючих вказану особу даних.

Необхідно зауважити також на тому, що окремою ухвалою суду керівництву філії Державної установи «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» в Одеській області надано доручення невідкладно організувати проведення судово-медичного обстеження підсудного ОСОБА_7 , із визначенням можливості лікування виявлених хвороб в умовах тримання під вартою.

Крім того, слід зауважити на тому, що судом за ухвалою від 16.12.2019 року підсудним ОСОБА_6 і ОСОБА_7 вже визначено альтернативний триманню під вартою більш м`який запобіжний захід заставу, у зв`язку з чим та зважаючи на особисті дані останніх, суд вважає, що у даному випадку суспільний інтерес, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом права до поваги зазначених осіб на їх свободу, але одночасно нівелює доводи прокурора щодо неможливості застосування до цих осіб запобіжного заходу у вигляді застави.
Викладені обставини, незважаючи на досить тривалий термін перебування підсудних ОСОБА_6 й ОСОБА_7 під вартою, у своєї сукупності обумовлюють недостатню міцність соціальних зв`язків останніх в місці їх проживання, що у контексті загрози призначення покарання в разі доведеності провини у цьому кримінальному провадженні у виді позбавлення волі строком до десяти років з конфіскацією майна, підтверджують актуальність встановлених в судовому засіданні й передбачених ст.177 КПК України ризиків, а також об`єктивно доводять існування ризиків можливого ухилення підсудних від суду, незаконного впливу на потерпілих і свідків, вчинення інших злочинів та знищення, сховання або спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають значення для встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, внаслідок чого, станом на теперішній час жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належне виконання підсудними процесуальних обов`язків та запобігти означеним ризикам.

Отже, дотримуючись справедливого балансу між інтересами суспільства і правами підсудних ОСОБА_6 й ОСОБА_7 на особисту свободу, зважаючи на об`єктивну неможливість закінчити судовий розгляд кримінального провадження до спливу попередньо встановленого строку тримання підсудних під вартою, а також беручи до уваги досить тривалий термін перебування підсудних під вартою, суд доходить висновку про часткове задоволення клопотань прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з визнанням доводів сторони захисту такими, що не спростовують ризиків, викладених в означених клопотаннях прокурора.
Втім, виходячи з того, що за ухвалою суду від 16.12.2019 року, при продовженні підсудним ОСОБА_6 , ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, в якості альтернативного запобіжного заходу, визначено розмір застави у відповідному розмірі, встановленому ч.5 ст.182 КПК України, а тому, в разі внесення підсудним або заставодавцям визначеного у вказаній ухвалі для кожного підсудного розміру застави, внаслідок чого підсудні мають бути звільненим з-під варти, на останніх мають бути покладені відповідні обов`язки за ч.7 ст.42, ч.5 ст.194 цього ж Кодексу.

Керуючись ст.ст.26, 177-178, 182-183, 193-194, 196, 331, 369-372, ч.2 ст.376, Главою 18 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 , обвинуваченому у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ч.1 ст.190, ч.1 ст.289 КК України, та ОСОБА_7 , обвинуваченому у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, відповідно, задовольнити, а клопотання захисника ОСОБА_4 про зміну підсудному ОСОБА_6 запобіжного заходу на особисту поруку, - залишити без задоволення.

Продовжити на час подальшого судового розгляду застосування до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у скоєнні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.187, ч.1 ст.190, ч.1 ст.289 КК України, а також до ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.187 КК України, запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор», кожному, строком на 60 днів, тобто до 30 травня 2020 року.

У разі внесення застави у розмірі, визначеному ухвалою суду від 16.12.2019 року (для підсудного ОСОБА_6 - сто п`ятдесят три тисячі шістсот вісімдесят гривень, для підсудного ОСОБА_7 - дев`яносто шість тисяч п`ятдесят гривень) покласти на кожного з підсудних наступні обов`язки: повідомити прокурора, суд про своє місце проживання та прибувати за кожною вимогою до прокурора, суду; не відлучатися за межі відповідних населених пунктів без дозволу прокурора, суду; повідомляти прокурора, суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування із потерпілими та свідками в даному провадженні.

Додатково роз`яснити підсудним ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , що згідно зі ст.182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, з метою забезпечення виконання підсудним покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків, а застава може бути внесена як самим підсудним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем), після чого підсудний звільняється з-під варти.

В силу ч.ч.8, 10 ст.182 КПК України, підсудним ОСОБА_6 , ОСОБА_7 також роз`яснити, що якщо кожний з них, будучи належним чином повідомленим, не з`явиться за викликом до прокурора чи суду без поважних причин або не повідомить про причини своєї неявки, або якщо порушить інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України і використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору, а у разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ст.194 цього Кодексу.

Строк дії ухвали в частині застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та виконання покладених обов`язків у разі внесення застави, закінчується 30.05.2020 року.

Копії ухвали направити для виконання начальникові ДУ «Одеський слідчий ізолятор», а також надати іншим заінтересованим особам.

На підставі Рішення Конституційного Суду України №4рп-2019 від 13.06.2019 року, ухвала набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження в порядку, встановленому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Суддя: ОСОБА_1