Справа № 308/557/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 січня 2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород, клопотання слідчого СУ ГУНП в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000151 від 11.06.2019 року, погодженого з начальником відділу прокуратури Закарпатської області ОСОБА_7 , відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачево, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, тимчасово не працюючого, розлученого, на утриманні має неповнолітню доньку, з середньою освітою, раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 194, ч.1 ст. 263 КК України,
про продовження строку тримання під вартою, -

В С Т А Н О В И В :
З внесеного слідчим клопотання, яке погоджене з прокурором, та доданих до нього матеріалів слідує, 11 червня 2019 року близько 02 год. 50 хв. двоє невідомих осіб на голові яких знаходились маски через паркан проникли на територію, яка розташована в АДРЕСА_3 , та належить ФОП ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 мешк. АДРЕСА_4 , де облили невідомою речовиною автомобіль марки «Мерседес 508Д» д.н.з. НОМЕР_1 , та підпалили його. Своїми умисними діями невідомі особи спричинили ОСОБА_8 , матеріальних збитків на суму близько 70 000 (сімдесят тисяч) гривень.

11.06.2019 у відповідності до вимог статті 214 КПК України, слідчим Дубівського ВП ГУНП в Закарпатській області відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000151 та розпочато досудове розслідування.

Окрім цього, 16.08.2019 року близько 04 год. невстановлені особи шляхом підпалу пошкодили будівлю складського приміщення ФОП « ОСОБА_9 », що розташоване в АДРЕСА_3 . В наслідок чого власнику ОСОБА_8 було завдано матеріальну шкоду.

16.08.2019 у відповідності до вимог статті 214 КПК України, слідчим Дубівського ВП ГУНП в Закарпатській області відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000227 та розпочато досудове розслідування.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 24.08.2019 року близько 04 години невстановлена особа, знаходячись на території гральному майданчику дитячого навчального закладу в с. Ганичі по вул. Народній 148 здійснила один постріл із гранатомета моделі «РПГ-26» по будівлі супермаркету « ІНФОРМАЦІЯ_3 » в АДРЕСА_3 , розташована через дорогу напроти на відстані близько 30 метрів, та належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вибухом вибито вхідні двері до супермаркету та частково пошкоджено зовнішнє декоративне покриття стін біля дверей супермаркету.

24.08.2019 у відповідності до вимог статті 214 КПК України, слідчим Дубівського ВП ГУНП в Закарпатській області відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000236 та розпочато досудове розслідування.

27.08.2019 року, на підставі постанови, прокуратурою Закарпатської області розслідування вищевказаних кримінальних правопорушень доручено СУ ГУНП в Закарпатській області та об`єднано в одне кримінальне провадження № 0000151 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194 та ч. 1 ст. 263 КК України.

В ході проведення слідчих дій та оперативно розшукових заходів працівниками СУ спільно з працівниками УКР ГУНП в Закарпатській області було встановлено що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановленому досудовим розслідуванням місці та в невстановлений час, незаконно, тобто без передбаченого законом дозволу, придбав від невстановленої досудовим розслідуванням особи одноразовий протитанковий гранатомет «РПГ-26» маркування «254-18-91» «ОКФОЛ», «7820», «533-09-91» із реактивним кумулятивним пострілом (боєприпасом) та в подальшому умисно, незаконно, тобто без передбаченого законом дозволу, зберігав та носив вказаний гранатомет з боєприпасом при собі до 04.00 години 24 серпня 2019 року, доки не використав його, здійснивши постріл в будівлю супермаркету «Горобчик», що розташований в с. Ганичі вул. Народна,122 Тячівського району, після чого з місця події зник.

У відповідності до висновку балістичної експертизи №12/99 від 11.09.2019 року металеві предмети, які були вилучені в приміщенні супермаркету «Горобчик», є ймовірними фрагментами від реактивного кумулятивного пострілу протитанкового гранатомета РПГ-26 «Аглень» або («РПГ-22» «Нетто»), приведеного в дію. Металеві частини від пострілу, а саме: залишки від стартового двигуна, головна частина та фрагменти корпуса реактивного кумулятивного пострілу є складовими частинами боєприпасу, ймовірно фрагментами від реактивного кумулятивного пострілу протитанкового гранатомета РПГ-26 «Ангель» або («РПГ-22» «Нетто»). Постріл від гранатомета був виготовлений промисловим способом.

Окрім цього, 24 серпня 2019 року близько 04 години ОСОБА_5 , знаходячись на території грального майданчику дитячого навчального закладу розташованого в с. Ганичі по вул. Народній 148, діючи умисно, з метою пошкодження майна, усвідомлюючи загально небезпечність способу вчинення своїх протиправних дій, здійснив постріл із ручного протитанкового гранатомета моделі «РПГ-26» маркування « НОМЕР_2 » «ОКФОЛ», «7820», «533-09-91» по будівлі супермаркету «Горобчик», розташованого в АДРЕСА_3 , який належить ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , приватному підприємцю, мешканцю АДРЕСА_5 . Внаслідок вибуху пошкоджено вхідні двері до супермаркету та частково пошкоджено зовнішнє декоративне покриття стін біля дверей супермаркету, в результаті чого потерпілому завдано матеріальної шкоди.

28.11.2019р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.194, ч.1 ст.263 КК України.

28.11.2019 р. відносно ОСОБА_5 , обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 26.01.2020 р. з визначенням застави в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 576 300 (п`ятсот сімдесят шість тисяч триста) гривень 00 копійок.

Оголошена ОСОБА_5 підозра у вчиненні інкримінованих йому злочинів обґрунтовується здобутими в ході досудового слідства доказами: даними протоколу огляду місця події від 24.08.2019, висновком балістичної експертизи №12/99 від 11.09.2019, висновком молекулярно-генетичної експертизи вилучених речових доказів від 26.11.2019, протоколом допиту потерпілого від 24.08.2019..

Строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, на підставі ухвали Ужгородського міськрайонного суду, продовжено до шести місяців, а строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 закінчується о 16.40 год. 26.01.2020. Завершити досудове розслідування у зазначений строк, прийнявши одне з рішень передбачених ч.2 ст.283 КПК України, не можливо з наступних обставин.

Не проведено усі необхідні слідчі дії, у зв`язку з чим виникла необхідність у продовженні тримання під вартою.

Зокрема, для завершення досудового розслідування є необхідним проведення додаткових слідчих (розшукових) та процесуальних дій, результати яких матимуть доказове значення у кримінальному провадженні, а саме: долучити до матеріалів кримінального провадження протоколи проведення негласних слідчих (розшукових) дій з додатками, а також ухвали про дозвіл на проведення негласних слідчих (розшукових) дій, які перебувають на розсекреченні; за результатами отриманих матеріалів НСРД вирішити питання щодо необхідності проведення додаткових експертиз, а також із їх врахуванням допиту свідків; отримати висновок молекулярно-генетичної експертизи, яку призначено 26.12.2019 та яка проводиться ДНДЕКЦ МВС України в м. Києві. Висновок зазначеної експертиз до теперішнього часу не надійшов та є ключовими у даному кримінальному провадженні і має суттєве значення для з`ясування фактичних обставини злочину; з врахуванням отриманих в ході проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій провести правову кваліфікацію кримінального правопорушення та скласти остаточні повідомлення про підозру; виконати вимоги ст. 290 КПК України; скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.

Перелічені вище слідчі та процесуальні дії мають доказове значення у провадженні, є необхідними для об`єктивного розслідування кримінального провадження та не є вичерпними, оскільки після їх проведення може виникнути необхідність у проведенні інших слідчих (розшукових) дій.

Крім того, не відкриття матеріалів НСРД, у тому числі і ухвал суду про надання дозволу на їх проведення стороні захисту в порядку ст. 290 КПК є підставою для визнання таких доказів недопустимими (Постанова ВСУ від 16.03.2017 № 5-364кс16).

Провести вказані слідчі дії у двомісячний строк не видалось за можливе у зв`язку з відсутністю протоколів про результати проведення негласних слідчих розшукових дій та документів, які стали підставою їх проведення у кримінальному провадженні, та у зв`язку із значною кількістю та тривалістю проведення інших слідчих, процесуальних дій, експертиз, без яких неможливо завершити досудове розслідування.

Необхідність у продовженні підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обумовлена необхідністю запобігти ризикам вчинення ним спроб переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків злочину та інших фігурантів кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказані ризики доводяться вагомістю доказів про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, тяжкістю покарання, яке йому загрожує, оскільки санкція статті Кримінального кодексу, що йому інкримінується, передбачає позбавлення волі на строк від трьох до десяти років.

Оскільки ОСОБА_5 підозрюється в умисному пошкодженні майна, вчинене загально небезпечним способом та в носінні, зберіганні вогнепальної зброї, ніде не працює та інших джерел доходу не має, що дає підстави стверджувати, що підозрюваний, перебуваючи на свободі, може і в подальшому продовжити злочинну діяльність.

З метою запобігання вчинення підозрюваним ОСОБА_5 будь-яку з вищеописаних протиправних дій, орган досудового слідства вважає за необхідне клопотати перед слідчим суддею Ужгородського міськрайонного суду про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 (шістдесят) діб.

Крім цього, за допомогою застосування до ОСОБА_5 заходу забезпечення кримінального провадження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, може бути виконане завдання досудового розслідування щодо встановлення та з`ясування всіх обставин вчиненого ним кримінального правопорушення.

Враховуючи наведені в клопотанні данні про особу підозрюваного, а також фактичні обставини вчинення ОСОБА_5 вказаного кримінального правопорушення, сторона обвинувачення вважає, що застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечать належну поведінку підозрюваного, виконання ним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, зазначеним у ст.177 КПК України, а тому, керуючись вимогами статей 40, 131, 132, 176 178, 183, 184, 199 КПК України, слідчий просить продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 (шістдесят) днів.

Слідчий ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання підтримав, просив продовжити відносно підозрюваного ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. При цьому зазначив, що ризики, які існували на час застосування відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не змінились, зокрема підозрюваний може впливати на свідків, ухилятися від слідства та суду, неодноразово судимий, вчинити нові злочини.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав повністю та просив його задоволити, оскільки ризики не зменшились, підозра є обґрунтованою.
Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечив проти задоволення внесеного слідчим клопотання, оскільки оголошена його підзахисному підозра є необґрунтованою, ризики є надуманими, нових доказів, які б свідчили про причетність ОСОБА_5 до інкримінованого злочину клопотання не містить. ОСОБА_5 не має наміру ухилятися від слідства та суду, а тому просив у задоволенні клопотання відмовити.
Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав думку свого захисника.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування. Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою. Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

У відповідності до ст.186 КПК України клопотання про застосування або зміну запобіжного заходу розглядається слідчим суддею, судом невідкладно, але не пізніше сімдесяти двох годин з моменту фактичного затримання підозрюваного, обвинуваченого або з моменту надходження до суду клопотання, якщо підозрюваний, обвинувачений перебуває на свободі, чи з моменту подання підозрюваним, обвинуваченим, його захисником до суду відповідного клопотання.

У відповідності до ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Встановлено, що 11.06.2019 р. розпочато досудове за ознаками кримінального правопорушення, передбачених ч.2 ст.194 КК України, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань слідчим управлінням ГУНП в Закарпатській області за №0000151.
24.08.2019 у відповідності до вимог статті 214 КПК України, слідчим Дубівського ВП ГУНП в Закарпатській області відомості про вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000236 та розпочато досудове розслідування.

27.08.2019 року, на підставі постанови, прокуратурою Закарпатської області розслідування вищевказаних кримінальних правопорушень доручено СУ ГУНП в Закарпатській області та об`єднано в одне кримінальне провадження № 0000151 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194 та ч. 1 ст. 263 КК України.

28.11.2019 р. ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263 та ч.2 ст.194 КК України.

28.11.2019 р. відносно ОСОБА_5 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 26.01.2020 р. з визначенням застави в розмірі триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 576 300 (п`ятсот сімдесят шість тисяч триста) гривень.

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 17.01.2020 року продовжено строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні до 28.05.2020 року.

Слідчий суддя враховує, що відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.).

Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу.

Слідчий суддя враховує, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому правопорушення підтверджується дослідженими доказами, а саме: оглядом місця події від 24.08.2019 р., висновком балістичної експертизи №12/99 від 11.09.2019р., висновком молекулярно-генетичної експертизи вилучених речових доказів від 26.11.2019 р., протоколом допиту потерпілого від 24.08.2019 р.

Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених доказах, є достатньо для висновку про причетність підозрюваного до вищевказаного злочину.

При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.

Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.

Слідчий суддя констатує, що питання про належність, допустимість, достовірність та достатність доказів, для підтвердження винуватості підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, вирішується судом безпосередньо під час розгляду кримінального провадження. Оцінка доказів винуватості, їх належність та допустимість, на даній стадії досудового розслідування слідчим суддею суду першої інстанції перевірці не підлягають.

Під час розгляду даного клопотання слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали досудового розслідування, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 194 та ч.1 ст. 263 КК України.

Як вбачається з матеріалів, наданих слідчим, які обґрунтовують клопотання, зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на даному етапі розслідування достатньою сукупністю доказів.

Таким чином, є підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний з метою ухилення від кримінальної відповідальності можепереховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом незаконного впливу на інших співучасників злочину, знаючи та намагаючись уникнути відповідальності за вчинені ним діяння, усвідомлюючи наслідки в разі доведення останньому вини у вчинені вище вказаних злочинів, може в подальшому продовжити злочинну діяльність, перешкоджати повному та всебічному досудовому розслідуванню даного кримінального провадження іншим чином, або вчинити інше кримінальне правопорушення.
Щодо обґрунтованості застосування запобіжного заходу саме у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя також вважає за необхідне зазначити наступне.

Стаття 183 КПК України визначає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя звертає увагу на мотив та спосіб вчинення кримінального правопорушення, який має високий ступінь суспільної небезпеки, зумовленої тяжкими наслідками не лише для конкретних осіб, а і для суспільства в цілому, наявність реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистості, а також враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Слідчий суддя враховує, що при обранні запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , зазначений прокурором ризик того, що підозрюваний може продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, або вчинити інше, знайшов своє підтвердження. Так, згідно з довідки на особу МВС України, ОСОБА_10 був засуджений за ч.2 ст. 309 КК України, а щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 185 КК України, обвинувальний акт перебуває на розгляді в Свалявському районному суді.
Оскільки, ОСОБА_5 підозрюється в умисному пошкодженні майна, вчинене загально небезпечним способом та в носінні, зберіганні вогнепальної зброї, ніде не працює та інших джерел доходу не має, враховуючи наявні ризики, існування яких доведено, слідчий суддя вважає доведеною ту обставину, що застосування більш м`якого запобіжного заходу у даному випадку не забезпечить потреби досудового розслідування на даному етапі, та не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави вважати, враховуючи що ОСОБА_5 при застосуванні більш м`якого заходу, ніж тримання під вартою і в подальшому може продовжити скоювати аналогічні кримінальні правопорушення, тому існують ризики і в тому, що він особисто, чи шляхом використання зв`язків, може незаконно впливати на свідків з метою схилити їх до зміни чи відмови від показань під час їх допиту в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні у справі «Летельє проти Франції» від 26 червня 1991 року зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тобто із зазначеного рішення Європейського суду з прав людини вбачається, що у справах, де особа обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, виходячи з самої тяжкості обвинувачення, попереднє ув`язнення може бути застосоване. Суд зобов`язаний врахувати всі дійсні обставини справи і за наявності підстав, вичерпний перелік яких визначений в ст.183 КПК України, застосувати винятковий вид запобіжного заходу.

Відповідно до п. «с» ч.1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою до провадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, яка за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (справа «Нечипорук і Йонкало проти України», 42310/04, § 219, 21.04.2011р.). Відповідно до практики ЄСПЛ, «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватись арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57). Відповідно до правової позиції ЄСПЛ у справі Мюррей проти Сполученого Королівства (п.55 рішення) факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого є тримання під вартою, що визначено в рішенні ЄСПЛ за скаргою «Феррарі-Браво проти Італії».

При розгляді клопотання слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України відносять до тяжкого, та санкція за вчинення якого, згідно ч.2 ст. 194 КК України, передбачає покарання у вигляді позбавленням волі на строк від трьох до десяти років та за ч.1 ст. 263 КК України карається позбавленням волі на строк від трьох до семи років.
Згідно ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання. У строк тримання під вартою включається час перебування особи в медичному закладі під час проведення стаціонарної психіатричної експертизи. У разі повторного взяття під варту особи в тому ж самому кримінальному провадженні строк тримання під вартою обчислюється з урахуванням часу тримання під вартою раніше. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати: 1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо злочинів невеликої або середньої тяжкості; 2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

При вирішенні питання про продовження строків тримання під вартою слід враховувати вимоги статей 177, 178, 197, 199 КПК України, статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Метою і підставою продовження тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, те що згідно обставин кримінальних правопорушень, які інкрімунуються ОСОБА_5 , він вчинив постріл з гранатомету в центрі населеного пункту, способом небезпечним для життя і здоров`я невизначеної кількості людей.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, вважаю, що доводи є обґрунтованими, оскільки заявлені у клопотанні ризики не зменшилися та продовжують існувати.

Так, при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує останньому у разі визнання його винуватим, тобто наявні підстави вважати, що останній, перебуваючи на волі, може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, може перешкоджати повному, всебічному та неупередженому проведенню досудового розслідування, що унеможливить повноту, всебічність при розслідуванні даного кримінального провадження, може незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадження, що свідчить про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть бути недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Суд також враховує і те, що стороною захисту не надано будь-яких доказів на підтвердження того, що ризик переховування підозрюваного, а також ризик його впливу на інших учасників кримінального провадження, потерпілого, взагалі перестали існувати, або зменшилися настільки, що інший запобіжний захід, не пов`язаний з ізоляцією від суспільства, буде здатний їм запобігти, а тому підстав для зміни чи скасування підозрюваному ОСОБА_5 запобіжного заходу із тримання під вартою на інший, більш м`який запобіжний захід, не має.

Переконливих доказів на підтвердження обставин, які б вказували на зменшення або зникнення ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які приймались до уваги при обранні ОСОБА_5 запобіжного заходу слідчому судді не надано.

Разом із тим, оскільки при застосуванні щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою було визначено розмір застави в обов`язковому порядку як альтернатива найсуворішого запобіжного заходу, то визначений у межах, передбачених ст. 182 КПК України, розмір застави 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, на думку слідчого судді є необхідним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного у разі його внесення, а тому, підстав для зміни визначеного розміру не має. Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При цьому, також враховується і те, що кримінальним процесуальним законом не передбачено право змінити розмір застави, який обраний як альтернатива до запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при відсутності обґрунтованих підстав для зміни раніше обраного запобіжного заходу, у вигляді тримання під вартою. У підтвердження підстав для зміни розміру застави стороною захисту не надано будь-яких доказів (документів) щодо матеріального чи фінансового стану підозрюваного, який істотно зменшився, порівняно, з часом визначення йому встановленого розміру застави - 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Таким чином, наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 194 та ч.1 ст. 263 КК України, а також наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, дає підстави для продовження строку запобіжного заходу стосовно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування.

Виходячи з вищевикладеного, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого про продовження підозрюваному ОСОБА_5 строків тримання під вартою підлягає задоволенню, так як є пропорційним тому ступеню небезпеки, ризик якого залишився з огляду на серйозний характер загрози для суспільного порядку протиправних діянь, їх тяжкість з урахуванням конкретних обставин кримінального провадження, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, та може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків. Визначений розмір альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави залишити без змін.

Згідно ч.4 ст.196 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Вказана норма застосовується і до вимог ухвали слідчого судді про продовження строків тримання під вартою.

Статтею 113 КПК України передбачено, що процесуальні строки - це встановлені законом або відповідно до нього прокурором, слідчим суддею або судом проміжки часу, у межах яких учасники кримінального провадження зобов`язані (мають право) приймати процесуальні рішення чи вчиняти процесуальні дії. Будь-яка процесуальна дія або сукупність дій під час кримінального провадження мають бути виконані без невиправданої затримки і в будь-якому разі не пізніше граничного строку, визначеного відповідним положенням цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст. 114 КПК України, будь-які строки, що встановлюються прокурором, слідчим суддею або судом, не можуть перевищувати меж граничного строку, передбаченого цим Кодексом, та мають бути такими, що дають достатньо часу для вчинення відповідних процесуальних дій або прийняття процесуальних рішень та не перешкоджають реалізації права на захист.

За таких обставин слідчий суддя вважає, що клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_5 під вартою підлягає задоволенню в межах строків досудового розслідування, а саме до 20.03.2020 року.

З урахуванням наявних ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слідчий суддя дійшов висновку, що більш м`який запобіжний захід щодо ОСОБА_5 буде недостатнім для забезпечення кримінального провадження.

Керуючись ст. ст. 117, 178, 183, 184, 193-194, 197, 199, 202, 309, 392, 395 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого задоволити.
Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Мукачево, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 ,, українця, громадянина України, тимчасово не працюючого, розлученого, на утриманні має неповнолітню доньку, з середньою освітою, раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 194, ч.1 ст. 263 КК України, в межах строку досудового розслідування, а саме - до 20.03.2020року.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1