ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника ОСОБА_7
підозрюваного ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали за апеляційною скаргою прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Васильківка Дніпропетровської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , мешкаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 146, ч. 1 ст.153, ч. 1 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 13 січня 2020 року в задоволенні клопотання слідчого СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 146, ч. 1 ст.153, ч. 1 ст.187 КК України, було відмовлено та обрано останньому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з 20.00 години до 07.00 години наступної доби, строком на 60 діб, тобто до 15 год. 40 хв. 13 березня 2020 року.
Рішення суду обґрунтовано тим, що підозрюваний має постійне місце проживання, де протягом значного часу мешкає разом із родиною за адресою: АДРЕСА_2 . Окрім цього, слідчий суддя врахував ту обставину, що вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються підозрюваному, відбулося у 2016 році, і з цього часу органом досудового розслідування розслідувалось кримінальне провадження саме стосовно підозрюваного. Клопотання про застосування запобіжного заходу було спрямовано до слідчого судді лише у 2019 році, при цьому весь цей час підозрюваний постійно мешкав по місцю свого проживання, не змінюючи його. Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку, що підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, що гарантує виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.01.2020 року скасувати та постановити нову ухвалу, обравши запобіжний захід відносно підозрюваного ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що ухвала слідчого судді є незаконною і не обґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з тим, що судом не було взято до уваги обставини, які мають враховуватися при обранні запобіжного заходу та підстави обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу суд відповідно до вимог ст.177 КПК України не врахував ризики, наведені слідчим у клопотанні, належним чином не дослідив клопотання та матеріали, які надані слідчим, та не прийняв до уваги відомості про те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні декількох кримінальних правопорушень, одне з яких відповідно до ст. 12 КК України відноситься до тяжких злочинів.
Судом не враховано, що ОСОБА_8 не одружений, на утриманні дітей не має, офіційно не працевлаштований, а тому відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного дозволяє зробити висновок про те, що останній може змінити місце проживання.

На апеляційну скаргу прокурора захисником підозрюваного ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_7 були подані заперечення, в яких останній виразив свою незгоду з даною апеляцією та просив відмовити у її задоволенні, а ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2020 року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення даної апеляції, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1)існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;
2)потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;
3)може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.
Згідно ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає у забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби, та може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачене покарання у виді позбавлення волі.
Апеляційним переглядом встановлено, що слідчий СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , звернулася до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 146, ч. 1 ст.153, ч. 1 ст.187 КК України, з посиланням на наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК, а самеможливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконного впливу на потерпілу та свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, продовження вчинення аналогічних злочинів.
У клопотанні зазначено, що 10 січня 2020 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 146, ч. 1 ст.153, ч. 1 ст.187 КК України.
Слідчий суддя відмовив у задоволенні клопотання слідчого, посилаючись на те, що вчинення кримінальних правопорушень, які інкримінуються підозрюваному, відбулося у 2016 році, і з цього часу органом досудового розслідування розслідувалось кримінальне провадження саме стосовно підозрюваного, при цьому весь цей час підозрюваний постійно мешкав по місцю свого проживання, не змінюючи його, також підозрюваний має стійкі соціальні зв`язки, що гарантує виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.
При цьому, слідчий суддя зазначив, що не підлягають застосуванню і такі запобіжні заходи як порука, особисте зобов`язання, застава, виходячи з оцінки матеріального стану, тяжкості інкримінованого правопорушення, відсутності поручителів.
Так, на переконання колегії суддів, слідчий суддя, вирішуючи клопотання слідчого, дійшов обґрунтованого висновку про можливість застосування до ОСОБА_8 іншого, більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а саме домашнього арешту, оскільки він співмірний з особою підозрюваного та обставинами пред`явленої йому підозри, у тому числі забезпечить як право підозрюваного на свободу, так і повністю буде запобігати ризикам, доведеним прокурором, та забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з рішенням суду про заборону підозрюваному ОСОБА_8 залишати житло з 20.00 години до 07.00 години наступної доби, виходячи з того, що саме цілодобовий домашній арешт може забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігти можливості останнього переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на потерпілу, свідків та інших осіб у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення.
Відтак, зважаючи на зазначені обставини, апеляційний суд дійшов висновку, що заборона ОСОБА_8 залишати своє житло цілодобово є в даному випадку доцільною та виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу прокурора Дніпропетровської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_6 - задовольнити частково.
Ухвалу слідчого судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13 січня 2020 року скасувати.
Постановити нову ухвалу, якою клопотання слідчого СВ Новокодацького ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Дніпропетровської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 задовольнити частково.
Застосувати до ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком до 13 березня 2020 року.
Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на ОСОБА_8 обов`язки, а саме:
- прибувати за кожною вимогою на визначений час до слідчого, прокурора, чи суду;
- цілодобово не відлучатися з місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 ;
- повідомляти слідчого, прокурора, чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утриматись від спілкування зі свідками та потерпілою у даному кримінальному проваджені, за винятком їх участі в процесуальних діях.
Ухвалу суду направити для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4