Справа № 344/7117/20
Провадження № 11-сс/4808/126/20
Категорія ст.183 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_3 ,

суддів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

з участю секретарки с/з ОСОБА_6 ,

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Івано-Франківську у режимі відео конференцзв`язку матеріали за апеляційною скаргою (далі АС) захисника підозрюваного ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 06 червня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді триманння під вартою щодо ОСОБА_9 , -

в с т а н о в и в :

Ухвалою слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 06 червня 2020 року задовольнено клопотання слідчого, яке погоджене з прокурором та застосовано щодо ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів до 04 серпня 2020 року включно, без визначення розміру застави.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурор та слідчий довели наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), а наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_9 інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджуються наявними в матеріалах кримінального провадження доказами. З урахуванням тяжкості інкримінованого ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України (далі КК), слідчий суддя дійшов висновку, що докази та обставини, на які посилається слідчий у своєму клопотанні, дають підстави вважати, що застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню ризиків, і є співмірним та доцільним для забезпечення дієвості кримінального провадження.

Не погодившись з ухвалою слідчого судді, захисник підозрюваного ОСОБА_9 адвокат ОСОБА_8 , подав АС, в якій покликається на незаконність та необґрунтованість ухвали, оскільки таке судове рішення порушує законні права та інтереси його підзахисного, а також те, що слідчий суддя, розглядаючи дане клопотання, всебічно не з`ясував усіх обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування до підозрюваного такого виняткового заходу забезпечення кримінального провадження, як тримання під вартою. Крім цього, зазначає, що застосований щодо його підзахисного запобіжний захід, є занадто суворим. Вважає, що слідчий суддя повинен був постановити ухвалу про відмову в задоволенні клопотання слідчого, адже прокурором в судовому засіданні не доведено наявність всіх обставин, передбачених ч.1 ст. 194 КПК.

Просить ухвалу слідчого судді скасувати та ухвалити нову, якою застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та встановити йому зобов`язання відповідно до ч.5 ст.194 КПК.

Заслухавши доповідь судді ОСОБА_3 , пояснення прокурора, який вважає АС безпідставною, просить залишити її без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін; пояснення захисника ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_9 , які просять задовольнити їхні апеляційні вимоги; перевіривши матеріали за клопотанням слідчого, які надійшли з Івано-Франківського міського суду та додані матеріали, обговоривши доводи і мотиви АС, колегія суддів вважає, що вона підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до ст.370 КПК, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вказаних вимог закону слідчий суддя не повній мірі дотримався.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно з вимогами ч. ч. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя повинен враховувати положення ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183 КПК.

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Так, 06 червня 2020 року ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК .

Суд апеляційної інстанції вважає, що вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_9 слідчий суддя правильно встановив, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні цього кримінального правопорушення.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні доказів у їх взаємозв`язку, копії яких долучено до клопотання, зокрема: протоколом огляду місця події від 05 червня 2020 року (а.п. 7-9), схемою до протоколу огляду місця події від 05 червня 2020 року (а.п. 10), протоколами допитів свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 (а.п. 11-15) іншими доказами.

На думку суду апеляційної інстанції, слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку дійшов правильного висновку, що наявні у провадженні докази, свідчать про обґрунтованість підозри підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний, міг вчинити дане правопорушення.

Також, суд апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя вмотивовано прийшов до висновку, дотримавшись вимог закону, що в даному випадку мають місце відповідні ризики, а саме спроби підозрюваного здійснити дії передбачені п.п. 1,3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК.

Як зазначив слідчий суддя, ризик переховування від органу досудового розслідування/суду обумовлюється серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання (злочин, у якому обґрунтовано підозрюється ОСОБА_9 , передбачає виключно покарання у виді реального позбавлення волі на строк від трьох до восьми років. Тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків необхідно враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Відповідно, за таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків по кримінальному провадженні підтверджується тим, що досудове розслідування по даному кримінальному провадженні триває, проводяться необхідні слідчі дії, спрямовані на встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, тому перебуваючи на волі підозрюваний ОСОБА_9 має реальну можливість спілкуватись з потерпілими та свідками і впливати на них у кримінальному провадженні шляхом застосування певного психологічного тиску і спонукання їх до надання неправдивих свідчень, введення в оману органів досудового розслідування та замовчування відомостей, які мають значення для даного кримінального провадження.

Таким чином, позиція сторони захисту про відсутність у кримінальному провадженні ризиків, визначених ст. 177 КПК України, спростовується сукупністю відомостей, які містяться в клопотанні та долучених до нього доказах та доводять наявність відповідних ризиків.

В той час, відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Перевіривши доводи АС, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що слідчий суддя належним чином не перевірив можливість запобігання відповідним ризикам при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу.

На думку суду апеляційної інстанції, тяжкість злочину, який інкримінуються підозрюваному та вагомість наявних у клопотанні доказів на доведеність обґрунтованості підозри, ризиків, передбачених ст. 177 КПК, не є безумовними обставинами для обрання щодо ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки важливо враховувати і ряд інших, перелічених діючим кримінальним процесуальним законодавством обставин, які обґрунтовують саму фактичну необхідність застосування в даному випадку такого виду запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного, наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого.

Слідчий суддя не в повній мірі взяв до уваги дані, що характеризують підозрюваного, адже саме оцінюючи їх в сукупності з іншими доказами, які підтверджують чи спростовують обґрунтованість підозри, заявлені ризики, можна зробити остаточний висновок про вирішення клопотання.

Колегія суддів бере до уваги, що підозрюваний ОСОБА_9 вчинив дорожньо- транспортну пригоду (далі ДТП) не перебуваючи в стані алкогодльного сп`яніння, одразу викликав карету швидкої допомоги та працівників поліції на дане місце події , тобто не залишив місце ДТП. У вчиненому щиро кається, готовий відшкодувати збитки завдані злочином.

Крім цього, слідчий суддя належним чином не врахував те, що у підозрюваного ОСОБА_9 на утриманні є троє неповнолітніх дітей, має постійне місце проживання, міцність соціальних зв`язків, не судимий, а також те що його дочка - ОСОБА_12 , 2015 року хворіє і перебуває на урологічному обліку, його позитивну характеристику, що не заперечив прокурор під час апеляційного розгляду.

На думку суду апеляційної інстанції слідчий суддя помилково прийшов до висновку, що в даному випадку при наявності відповідних ризиків застосування іншого запобіжного заходу, в тому числі і з врахуванням тяжкості злочину, у якому підозрюється ОСОБА_9 , буде недостатнім та не забезпечить запобігання цим ризикам.

Оскільки переконливого обґрунтування з посиланням на докази чи обставини того, що жоден із перелічених у ст. 176 КПК більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, не вказано як в клопотанні слідчого, так і не доведено прокурором в судовому засіданні, відповідно, слідчим суддею не наведено у судовому рішенні, не враховано в повній мірі особу підозрюваного, враховуючи, що виключних обставин для тримання ОСОБА_9 під вартою немає, а заявлені ризики в сукупністю з тяжкістю злочину не можуть служити виключними підставами для запобіжного ув`язнення, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне ухвалу слідчого судді скасувати.

Відповідно до ст. 181 КПК домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі та полягає у забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

На думку суду апеляційної інстанції, виходячи з обставин кримінального правопорушення, в якому підозрюють ОСОБА_9 , з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобіганню виникненню ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК, з врахуванням обставин, на які вказує ст. 178 КПК, відповідно до вимог кримінального процесуального закону, щодо ОСОБА_9 необхідно обрати домашній арешт, що полягає в забороні залишати житло цілодобово.

На думку суду апеляційної інстанції, застосування щодо підозрюваного ОСОБА_9 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту з забороною залишати житло цілодобово та покладенням додаткових обов`язків є доцільним, достатнім та таким, що відповідає меті його застосування. При цьому, не порушує прав підозрюваного, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право: 1) залишити ухвалу без змін; 2) скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Тож, на думку суду апеляційної інстанції, ухвалу слідчого судді необхідно скасувати та ухвалити нову ухвалу.

За таких обставин, АС захисника підозрюваного ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 419, 422 КПК, Івано-Франківський апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Івано-Франківського міського суду від 06.06.2020 року щодо ОСОБА_9 скасувати та постановити нову, якою клопотання слідчого задовольнити частково.

Обрати щодо ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 60 днів до 04.08.2020 року включно.

Покласти на ОСОБА_9 такі обов`язки відповідно до вимог ст. 194 КПК:

- здати на зберігання паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну до Управління ДМС в Івано-Франківській області;

- прибувати за першим викликом до суду, слідчого або прокурора на визначений час;

- повідомляти суд, слідчого та прокурора про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування зі свідками та потерпілими у кримінальному провадженні.

З під варти підозрюваного ОСОБА_9 звільнити в порядку, передбаченому п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК, якщо відсутнє судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання обвинуваченого ОСОБА_9 під вартою в інших провадженнях відповідно до ч. 4 ст. 202 цього Кодексу.

Роз`яснити ОСОБА_9 що в разі невиконання покладених на нього з обов`язків, може бути застосований більш жорстокий запобіжний захід. Також роз`яснити, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК , працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених обов`язків.

Ухвалу апеляційного суду про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту направити Національної поліції за визначеним місцем домашнього арешту підозрюваного.

Контроль за виконання ухвали апеляційного суду покласти на прокурора у вказаному кримінальному провадженні.

Строк дії даної ухвали до 04.08.2020 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_3

Судді: ОСОБА_5

ОСОБА_4