Справа № 185/536/20
Провадження № 1-кс/185/203/20
У Х В А Л А

24 січня 2020 року слідчий суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , ознайомившись зі скаргою ОСОБА_2 про скасування постанови про відмову у задоволенні клопотання від 13.01.2020 року у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000264 від 01.02.2019 року,

В С Т А Н О В И В :

24 січня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області зі скаргою про скасування постанови про відмову у задоволенні клопотання від 13.01.2020 року у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000264 від 01.02.2019 року, в якому просив скасувати постанову прокурора Павлоградської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 від 13.01.2020 року, якою було відмовлено у задоволенні клопотання потерпілих у кримінальному провадженні № 0000264 ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні № 0000440потерпілого ОСОБА_6 про встановлення мотивів недопущення ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 до ознайомлення з наказами про поновлення на роботі за рішеннями Дніпровського апеляційного суду, в присутності та саме за участю законного представника ОСОБА_7 та проведення пересічних допитів генерального директора ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" ОСОБА_8 , працівника відділу кадрів ПрАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" ОСОБА_9 , юрисконсульта ОСОБА_10 відповідно до ч. 6 ст. 223 КПК України.

Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 24.01.2020 року для розгляду зазначеної скарги було визначено слідчого суддю Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 .

Частиною 1 ст. 80 КПК України встановлено обов`язок судді за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 КПК України, заявити самовідвід, який відповідно до вимог частини 5 цієї статті має бути вмотивованим.

Згідно ст. 75 КПК України слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності (неупередженості) має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення у справі «Мироненко і Мартенко проти України», заява N4785/02, рішення від 10 грудня 2009року, п.66, 67).

У контексті об`єктивного критерію окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії», заява №33958/96, п.44, ECHR 2000-XII, у справі «Газета «Україна-Центр» проти України», заява №16695/04, рішення від 15 липня 2010року, п.31, «Хаусшільдт проти Данії», рішення від 24 травня 1989року, п.48).

Беручи до уваги те, що мною 18.12.2019 року повідомлено Вищу раду правосуддя та Генерального прокурора в порядку п. 9 ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» про втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя з боку ОСОБА_2 , вважаю, що при розгляді скарги ОСОБА_2 про скасування постанови про відмову у задоволенні клопотання від 13.01.2020 року у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000264 від 01.02.2019 року, можуть виникнути сумніви в неупередженості слідчого судді, у зв`язку з чим, вважаю доцільним заявити про самовідвід.

Відповідно до вимог ст. 369 КПК України будь-яке процесуальне рішення судді або слідчого судді в кримінальному провадженні повинно бути оформлено процесуальним документом, а в даному випадку ухвалою слідчого судді.

Враховуючи вищезазначені обставини, з метою виключення сумніву у неупередженості слідчого судді при розгляді поданої скарги ОСОБА_2 , на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України вважаю за необхідне заявити самовідвід.

На підставі викладеного, керуючись ст. 75, 80, 369 КПК України,

П О С Т А Н О В И В :

Заявити самовідвід по скарзі ОСОБА_2 про скасування постанови про відмову у задоволенні клопотання від 13.01.2020 року у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000264 від 01.02.2019 року.

Передати матеріали скарги ОСОБА_2 про скасування постанови про відмову у задоволенні клопотання від 13.01.2020 року у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000264 від 01.02.2019 року, для розподілу у порядку, встановленому статтею 35 КПК України.

Слідчий суддя ОСОБА_1