23.01.2020 Єдиний унікальний номер 205/2530/17
Провадження №1кп/205/264/20
Єд.унік.№205/2530/17
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 року Ленінський районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

захисників: адвокатів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

законного представника обвинуваченого: ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Дніпро, кримінальне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за №0000940 від 02 квітня 2017 року за обвинуваченням:

- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, освіта неповна середня, не одруженого, раніше не засудженого, проживаючого в АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України;

- ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Дніпропетровська, громадянина України, освіта середня-спеціальна, не одруженого, раніше засудженого: 24.10.2013 року Ленінським районним судом м.Дніпропетровська за ст.296 ч.1, 122 ч.1, 186 ч.1 КК України до 3 років позбавлення волі, з іспитовим строком 2 роки; 15.04.2014 року Заводським районним судом м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області за ст.186 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком 3 роки; не працюючого, проживаючого в АДРЕСА_2 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_8 , будучи засудженим за ст.186 КК України та вчиняючи злочин повторно, а також обвинувачений ОСОБА_7 , 02 квітня 2017 року, близько 00 годин, вступивши між собою у попередню змову на крадіжку чужого майна, прибули до гаражу, розташованому на території домоволодіння АДРЕСА_3 . Знаходячись у зазначеному місці, обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , діючи таємно, із корисливих міркувань, за попередньою змовою, переконавшись у тому, що за їх діями ніхто не спостерігає, через відкриті двері проникли у зазначений вище гараж, звідки викрали майно, яке належить потерпілому ОСОБА_9 , а саме:

- фарборозпилювач «Intertool», вартістю 359 грн.28 коп.;

- велосипед «Pilot», вартістю 997 грн.80 коп.;

- фільтр від автоматичної коробки передач автомобілю «Хюндай Туксон», вартістю 260 грн.80 коп.;

- пістолет для заклепок «Stanley», вартістю 243 грн.54 коп.;

- лещата, вартістю 45 грн.;

- кофту флісову, вартістю 25 грн.;

- тример для трави «Bosh», вартістю 480 грн., а всього на загальну суму 2412 грн.22 коп., після чого з місця злочину зникли, завдавши потерпілому майнову шкоду на зазначену суму.

Допитані в судовому засіданні обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 свою вину у вчиненні інкримінованого їм кримінального правопорушення визнали повністю, щиро розкаялися за вчинене та підтвердили суду, що дійсно вони, при вказаних в обвинувальному акті обставинах, у вказаному місці та часі, викрали майно потерпілого ОСОБА_9 , зазначене в обвинувальному акті, на суму 2412 грн.22 коп., яке знаходилося у гаражі, розташованому на території домоволодіння АДРЕСА_3 , куди вони проникли через відкриті двері.

Потерпілий ОСОБА_10 в судове засідання не з`явився. Надав суду заяву, згідно з якою просить проводити судовий розгляд у його відсутності.

Судом встановлено, що обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а також інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи та правильно розуміють зміст цих обставин; у суду відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції. Роз`яснивши учасникам процесу положення ч.3 ст.349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, суд визнав недоцільним допит потерпілих та свідків в судовому засіданні, а також дослідження письмових доказів та на підставі ч.3 ст.349 КПК України, обмежився допитом обвинувачених.
Таким чином, допитавши обвинувачених, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинувачених, суд дійшов висновку, що вони поза всяким розумним сумнівом доводять в повному обсязі винуватість ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі обвинувачення, яке було підтримано прокурором та кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_8 за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням в інше приміщення; а дії обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.3 ст.185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням в інше приміщення.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , суд, керуючись ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості скоєного ними кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, належить до категорії тяжких злочинів, а також дані про особу кожного з обвинувачених:

- ОСОБА_8 раніше засуджений, характеризується позитивно, має неповнолітню дитину; на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; відшкодував завдану шкоду;

- ОСОБА_7 раніше не засуджений, характеризується позитивно, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, відшкодував завдану шкоду.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , у відповідності до ст.66 КК України, суд визнає щире каяття, вчинення злочину неповнолітнім.

Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_8 , передбаченою ст.67 КК України, суд визнає рецидив злочинів.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого ОСОБА_7 , передбачених ст.67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання, суд також враховує позиції Європейського суду з прав людини, які викладені у справах «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), і в справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року), згідно яких досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) ЄСПЛ вказав, що для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що покаранням, необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_8 , а також попередження нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченим, так і іншими особами, є покарання у вигляді позбавлення волі, оскільки підстави для призначення покарання більш м`якого, ніж передбачене законом, судом не встановлені, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції останнього від суспільства і саме таке покарання буде відповідати тяжкості правопорушення, не буде становити «особистий надмірний тягар для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи. Крім того, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_8 , вироком Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 квітня 2014 року був засуджений за ст.186 ч.2 КК України до 5 років позбавлення волі, з іспитовим строком 3 роки, в період якого знову вчинив злочин, у зв`язку з чим суд вважає за необхідне призначити йому покарання за правилами ст.71 КК України, частково приєднавши до призначеного покарання не відбутий строк покарання за вироком Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 квітня 2014 року.

З огляду на зазначене вище, враховуючі обставини вчинення кримінального правопорушення, наявність обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_7 , щирого каяття останнього та позиції прокурора, який орієнтував суд на застосування до обвинуваченого положень ст.75, 104 КК України, суд вважає, що наявні підстави для висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_7 без реального відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою під час звільнення від відбування покарання з випробуванням, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ст.76 КК України і таке покарання буде необхідним та достатнім для його виправлення і досягнення інших цілей покарання.

На підставі ст.122 ч.2, 124 ч.2 КПК України, з обвинувачених на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта при проведенні судової товарознавчої експертизи у сумі 330 грн. та судової дактилоскопічної експертизи у сумі 1100 грн.50 коп.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню згідно вимог ст.100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на чотири роки.

На підставі ст.71 КК України, призначити покарання за сукупністю вироків, частково приєднавши до призначеного покарання не відбутий строк покарання вироком Заводського районного суду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 квітня 2014 року у вигляді одного року та одного місяця позбавлення волі та остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років та один місяць.

Строк покарання ОСОБА_8 відраховувати з 08 лютого 2018 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, залишити без змін до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на три роки.

На підставі ст.75, 104 КК України, ОСОБА_7 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину.

Відповідно до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Міру запобіжного заходу відносно ОСОБА_7 - не обирати.

Стягнути з ОСОБА_8 в дохід держави витрати на залучення експерта при проведенні судово-товарознавчої експертизи №130 від 05 квітня 2017 року в розмірі 165 гривень.

Стягнути з ОСОБА_8 в дохід держави витрати на залучення експерта при проведенні судової дактилоскопічної експертизи №27/4.6394 від 18 квітня 2017 року в розмірі 550 гривень 25 копійок.

Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави витрати на залучення експерта при проведенні судово-товарознавчої експертизи №130 від 05 квітня 2017 року в розмірі 165 гривень;

Стягнути з ОСОБА_7 в дохід держави витрати на залучення експерта при проведенні судової дактилоскопічної експертизи №27/4.6394 від 18 квітня 2017 року в розмірі 550 гривень 25 копійок.

Речові докази, якими було визнано:

- сліди рук залишити в матеріалах кримінального провадження;

- фарборозпилювач «Intertool», велосипед «Pilot», фільтр від автоматичної коробки передач, пістолет для заклепок, лещата, кофту, тример для покосу трави залишити за належністю у потерпілого ОСОБА_9 .

Вирок може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень ч.3 ст.349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку після його проголошення підлягає врученню обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий: ОСОБА_1