Справа № 202/1395/20
Провадження № 1-кс/202/1870/2020
ІНДУСТРІАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
УХВАЛА
03 березня 2020 року м. Дніпро

слідчий суддя Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, неодруженого, громадянина України, з середньо-технічною освітою, має на утриманні малолітню дитину - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні СУ ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000772 від 25.09.2019 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.

Згідно з матеріалами клопотання, 25.09.2019 прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_8 під час здійснення процесуального керівництва із матеріалів кримінального провадження під №0001290 виділенні матеріали досудового розслідування в окреме провадження під №0000772, за ознаками ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 313 КК України відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який спільно із ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , та ОСОБА_32 , наприкінці квітня 2017 року зорганізувалися у стійке ієрархічне об`єднання злочинну організацію для вчинення особливо тяжких злочинів.

У подальшому, вищевказані особи об`єднані єдиним планом з розподілом функцій учасників, виконуючи відведену кожному роль, у період з кінця квітня 2017 року по 14 лютого 2019 року перебуваючи на території м. Кривого Рогу незаконно виготовлювали в приміщенні лабораторії психотропні речовини обіг яких обмежено «метамфетамін», а також особливо небезпечні речовини обіг яких заборонено «PVP», які збували на території Центрально-Міського, Металургійного та Саксаганського районів міста.

Діяльність учасників групи 14.02.2019 була припинена співробітниками Національної поліції та прокуратури Дніпропетровської області.

Умисні дії ОСОБА_5 , що виразились в створенні злочинної організації з метою вчинення особливо тяжких злочинів, керівництві такою організацією, а також в участі у злочинах, вчинюваних такою організацією, органом досудового слідства кваліфіковано за ч. 1 ст. 255 КК України.

Умисні дії ОСОБА_5 , що виразились в організації та керівництві незаконним виготовленням, придбанням, зберіганням, перевезенням з метою збуту, а також незаконним збутом психотропних речовин, в особливо великих розмірах, вчиненого у складі злочинної організації, органом досудового слідства кваліфіковано за ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.

17 квітня 2019 року ОСОБА_5 , відповідно до норм КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених, ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 313 КК України та 20 травня 2019 його оголошено у міжнародний розшук.

06 вересня 2019 ОСОБА_5 , заочно повідомлено про зміну підозри, відповідно до якої він підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.

Відповідно до повідомлення відділу міжнародного поліцейського співробітництва Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, ОСОБА_5 затримано 22 вересня 2019 компетентними органами Республіки Польща - працівниками прикордонної служби Гжехотки.

02 жовтня 2019 ухвалою Дніпровського апеляційного суду ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до вирішення питання про його застосування, в порядку передбаченому ч. 6 ст. 193 КПК України.

В рамках кримінального провадження була здійсненна процедура екстрадиції підозрюваного ОСОБА_5 , з Польщі до України, у зв`язку із чим процесуальні дії в межах міжнародного співробітництва завершені.

03 березня 2020 року слідчому судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Слідчий в обґрунтування клопотання зазначив про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вказав, що підозрюваний ОСОБА_5 причетний до скоєння особливо тяжких кримінальних правопорушень, з метою уникнення кримінальної відповідальності умисно переховувався та у подальшому може переховуватись від органу досудового розслідування, а також незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Слідчий у своєму клопотанні звертає увагу слідчого судді на те, що запобіжні заходи не пов`язані із триманням під вартою не зможуть забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобіганню вказаних вище ризиків, у зв`язку із чим просив застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 діб, з визначенням застави у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

У судовому засіданні прокурор підтримала клопотання та просила його задовольнити, наголошуючи на наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вказані обставини на думку прокурора виправдовують тримання підозрюваного під вартою, оскільки інші запобіжні заходи не зможуть запобігти вказаним ризикам.

Захисник ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення клопотання слідчого, зазначаючи про необґрунтованість підозри та недоведеність прокурором існування ризиків, зазначених у клопотанні, просив у його задоволенні відмовити та застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав думку захисника.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України.

Санкція ч. 1 ст. 255 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років, що відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

Санкція ч. 3 ст. 307 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, що відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є особливо тяжким злочином.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення підтверджується матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до положень ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує тяжкість кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , суспільну небезпеку інкримінованих ОСОБА_5 кримінально протиправних діянь, що виразились в організації та керівництві незаконним виготовленням, придбанням, зберіганням, перевезенням з метою збуту, а також незаконним збутом психотропних речовин, в особливо великих розмірах, вчиненого у складі злочинної організації; організації та керівництві незаконним виготовленням, придбанням, зберіганням, перевезенням з метою збуту, а також незаконним збутом психотропних речовин, в особливо великих розмірах, вчиненого у складі злочинної організації.

Також, слідчий суддя враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого.

Крім того, з приводу доводів захисника щодо необґрунтованості підозри, слідчий суддя зазначає про те, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві та, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК України, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», відповідно до якої «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

За таких умов, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів, лише щодо пред`явленої підозри, - з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку про наявність у провадженні доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, тобто підтверджують існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити дане правопорушення.

Вирішуючи питання про доведеність існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя виходить з наступного.

В ході судового розгляду встановлено, що є підстави вважати, що перебуваючи на свободі ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки останній підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, за які законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі строком до дванадцяти років і також підозрюваний перебував у міжнародному розшуку. Також в судовому засіданні підтверджено наявність ризику з приводу того, що ОСОБА_5 зможе впливати на свідків у кримінальному провадженні. Окрім цього є підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення.

При вирішенні питання про обрання відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу, слідчий суддя враховує вагомість наявних доказів, які дають підстави обґрунтовано підозрювати його у вчиненні кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання його винуватим, а також дані про його особу, зокрема наявність стійких соціальних зв`язків (на його утриманні перебуває малолітня дитина - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), однак лише такі обставини, на переконання слідчого судді, не можуть нівелювати зазначені ризики неналежної процесуальної поведінки ОСОБА_5 , а відтак не можуть свідчити на користь застосування іншого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Слідчий суддя вважає, що застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, є недостатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки та запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1, 3 та 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків передбачених цим Кодексом.

Отже, задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає за необхідне визначити підозрюваному розмір застави.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні особливо тяжкого злочину, має встановлюватися в межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 року, відповідно до якої розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Виходячи з прецедентної практики Європейського суду з прав людини, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.
Враховуючи положення ст. 182 КПК України та практику Європейського суду з прав людини, слідчий суддя вважає, що достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваного у даному кримінальному провадженні є застава в розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на теперішній час складає 1 051 000 грн.
Такий розмір застави, на думку слідчого судді, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні, не порушує права підозрюваного.
Відповідно до ст. 194 КПК України на підозрюваного ОСОБА_5 повинні бути покладені обов`язки, передбачені п.п. 1-4, 8 ч. 5 цієї статті. У разі невиконання цих обов`язків підозрюваним ОСОБА_5 , відносно нього можуть наступити наслідки, передбачені цим Кодексом.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 3, 42, 176, 177, 181 - 183, 186, 193, 194, 196, 197 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене з прокурором відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 307 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, помістивши його до Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» до 30 квітня 2020 року, в межах строку досудового розслідування.

Визначити відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , заставу у кримінальному провадженні у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на теперішній час складає 1 051 000 (один мільйон п`ятдесят одну тисячу) грн.

У випадку внесення підозрюваним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , встановленої застави у розмірі 500 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що на теперішній час складає 1 051 000 (один мільйон п`ятдесят одну тисячу) грн., вважати, що до нього обрано запобіжний захід у вигляді застави.

Зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , прибувати за кожною вимогою слідчого або суду, а також виконувати обов`язки на строк до двох місяців:

- прибувати до слідчого, у провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за викликом;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- не відлучатися з місця проживання без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування з особами, визначеними слідчим, прокурором;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади паспорт (паспорти), для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на вказаний депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі установи в якій підозрюваний тримається під вартою.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

Роз`яснити заставодавцю обов`язок із забезпечення належної поведінки підозрюваного.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений будучи належним чином повідомленим, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Визначити строк дії ухвали до 30 квітня 2020 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на начальника СУ ГУНП в Дніпропетровській області.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1