Постанова
іменем України

26 лютого 2020 року
м. Київ
справа № 756/10945/18
провадження № 51-4257км19
Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
прокурора ОСОБА_5 ,
засудженого ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 19 березня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 28 травня 2019 року про залишення без задоволення заяви про перегляд вироку Апеляційного суду м. Києва від 19 квітня 2010 рокуза нововиявленими обставинами.
Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
За вироком Апеляційного суду м. Києва від 19 квітня 2010 року ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 14, ч. 3 ст. 27, п. 11 ч. 2 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі КК), і призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 12 років.
За цим же вироком визнано винним і засуджено ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 14, ч. 5 ст. 27, пунктами 6, 11 ч. 2 ст. 115 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 10 років.
Верховний Суд України ухвалою від 07 вересня 2010 року вирок Апеляційного суду м. Києва від 19 квітня 2010 року змінив, якою пом`якшив ОСОБА_6 покарання до 10 років позбавлення волі, ОСОБА_8 із застосуванням ст. 69 КК до 8 років позбавлення волі без конфіскації майна.
15 серпня 2018 року ОСОБА_6 звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із заявою про перегляд вироку Апеляційного суду м. Києва від 19 квітня 2010 року за нововиявленими обставинами.
Оболонський районний суд м. Києва ухвалою від 19 березня 2019 року згадану заяву ОСОБА_6 залишив без задоволення.
Київський апеляційний суд ухвалою від 28 травня 2019 року ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 19 березня 2019 року залишив без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.
Вимоги та узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
За змістом касаційної скарги ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувані судові рішення й призначити новий розгляд у суді першої інстанції з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону. Свої вимоги обґрунтовує тим, що районний суд ухвалив рішення, керуючись припущеннями, оскільки, на його думку, Верховний Суд України (станом на 07 вересня 2010 року) не міг знати про відсутність дозволу Апеляційного суду м. Києва на прослуховування мобільного телефону ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , дозволу на проведення оперативно-технічних заходів стосовно ОСОБА_8 та про відсутність інформації щодо відкриття співробітниками ГУБОЗ МВ ОРС «Захист». Таким чином, ці обставини ОСОБА_6 вважає нововиявленими. Крім того, зазначає, що суд першої інстанції порушив ст. 364 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК), а самене забезпечив його права на виступ у судових дебатах. На його думку, рішення місцевого суду ухвалено незаконним складом суду, оскільки 13 лютого 2019 року Вища рада правосуддя винесла рішення про відсторонення від здійснення правосуддя судді ОСОБА_9 (який входив до складу колегії суддів Оболонського районного суду м. Києва).
Позиції учасників судового провадження
У судовому засіданні ОСОБА_6 і його захисник ОСОБА_7 підтримали касаційну скаргу та просили її задовольнити, прокурор ОСОБА_5 вважала доводи, викладені у касаційній скарзі, безпідставними, судові рішення законними та обґрунтованими.
Мотиви Суду
Відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому він перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правильність правової оцінки обставин.
Згідно зі ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджено доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведено належні й достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Залишаючи без задоволення заяву ОСОБА_6 про перегляд за нововиявленими обставинами вироку Апеляційного суду м. Києва від 19 квітня 2010 року, суд вказаних вимог закону дотримався.
У главі 34 КПК встановлено підстави та порядок здійснення провадження за нововиявленими обставинами, строки звернення і вимоги до заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.
Зокрема ч. 2 ст. 459 КПК визначено, що нововиявленими обставинами є:
- штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;
- скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;
- інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.
Згідно з пунктами 4, 5 ч. 2 ст. 462 КПК у заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами зазначаються обставини, що могли вплинути на судове рішення, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, під час судового розгляду, обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність нововиявлених обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної, зокрема, в постанові Об`єднаної палати (провадження № 51-9834кмо18), перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є ревізійною стадією, в ході якої суд не розглядає обвинувачення по суті, а лише надає оцінку доводам учасників судового провадження щодо наявності у кримінальному провадженні обставин, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення, а також щодо можливості впливу цих обставин на правильність судового рішення, яке належить переглянути. Предметом судового розгляду в порядку провадження за нововиявленими обставинами виступає не обвинувальний акт, а судове рішення, зокрема вирок суду, що набрав законної сили, яким установлено наявність чи відсутність винуватості особи у вчиненні інкримінованого їй злочину.
У заяві про перегляд вироку за нововиявленими обставинами ОСОБА_6 покликається на відсутність дозволу Апеляційного суду м. Києва на прослуховування його мобільного телефону та ОСОБА_8 , дозволу на проведення оперативно-технічних заходів стосовно ОСОБА_8 , інформації про відкриття співробітниками ГУБОЗ МВ ОРС «Захист», а також на те, що його і ОСОБА_8 було затримано 24жовтня 2008 року,хоча кримінальну справубуло порушено 25жовтня 2008 року, а всі докази були отримані до 25 жовтня 2008 року. Ці обставини ОСОБА_6 вважає нововиявленими й достатніми для перегляду обвинувального вироку щодо нього в порядку процедури, передбаченої главою 34 КПК.
Розглянувши заяву ОСОБА_6 , місцевий суд вказав, що колегія суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України (ухвала від 07 вересня 2010 року)дала оцінку вказаним доводам та зазначила, що «…відсутність у справі деяких процесуальних документів про долучення до справи в якості речових доказів даних, які здобуті під час оперативно-розшукових заходів, не спростовують висновків суду про доведеність вини засуджених у вчиненні інкримінованого злочину. При цьому дані оперативно-розшукових заходів не є домінуючими доказами у справі і вони не суперечать іншим доказам та показанням свідків».
Одночасно місцевий суд зазначив, що, крім матеріалів прослуховування мобільних телефонів ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , а також матеріалів, отриманих за результатами оперативно-технічних заходів стосовно ОСОБА_8 , суд (переглядаючи вирок) дав оцінку: показанням свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , які підтверджено протоколами виїмки, добровільної видачі тощо; автентичним даним вилученого під час обшуку 24 жовтня 2008 року в автомобілі засудженого, комп`ютера ОСОБА_6 , серед файлів якого віднайдено фотографії місця проживання ОСОБА_13 , його транспортних засобів (зроблені задовго до затримання ОСОБА_6 ); даними скріпленого пружиною зошита, який також було знайдено у автомобілі засудженого під час обшуку 24 жовтня 2008 року і в якому містились зроблені ОСОБА_6 записи щодо варіантів, які йому підходять стосовно ОСОБА_13 «убить, взорвать, уничтожить, лишить всего» (автентичність почерку ОСОБА_6 підтверджено висновком судової почеркознавчої експертизи).
Крім того, колегія суддів відзначила, що доводи ОСОБА_6 про відсутність дозволу Апеляційного суду м. Києва на прослуховування його мобільного телефону та мобільного телефону ОСОБА_8 також не є нововиявленими в розумінні ст. 459 КПК, оскільки результати оперативно-технічних заходів не були єдиними та ключовими доказами під час ухвалення вироку щодо нього.
Під час дослідження матеріалів встановлено, що в ході перевірки обставин, на які у своїй заяві вказував ОСОБА_6 , місцевий суд, дотримуючись вимог статей 459, 466, 467 КПК, ретельно перевірив усі доводи, викладені у його заяві, та не визнав їх нововиявленими в розумінні ст. 459 КПК і з наведенням докладних мотивів дійшов висновку, що зазначені в заяві обставини не можуть бути підставою для перегляду судового рішення.
Доводи в апеляційній скарзі ОСОБА_6 , які аналогічні за змістом доводам, викладеним ним у касаційній скарзі, були предметом перевірки судом апеляційної інстанції, який відповідно до вимог ст. 419 КПК ретельно перевірив їх із наведенням мотивів спростування, визнав їх необґрунтованими та залишив заяву без задоволення.
Судами не встановлено таких обставин суттєвого і неспростовного характеру, які б не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення (зокрема вироку Апеляційного суду м. Києва від 19 квітня 2010 року), і які самі собою або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку, що, на думку ОСОБА_6 , належить переглянути.
Судові рішення відповідають вимогам статей 370, 419 КПК.
Доводи в касаційній скарзі ОСОБА_6 про порушення вимог процесуального закону у зв`язку з ненаданням місцевим судом можливості йому виступити у судових дебатах є безпідставними, оскільки передбачена главою 34 КПК процедура перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є відмінною від судового розгляду кримінального провадження по суті та не передбачає відповідних стадій судових дебатів і виступу засудженого з останнім словом.
З приводу зазначеного, зокрема щодо відмінності перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами та судового розгляду по суті, Верховний Суд висловлював свою позицію (див. провадження № 51-9834кмо18, 51-1845км19).
Посилання ОСОБА_6 на те, що колегією суддів Оболонського районного суду м. Києва винесено ухвалу від 19 березня 2019 року незаконним складом суду, є неспроможними, виходячи з того, що останнім не надано доказів на підтвердження своїх доводів. Крім того, ця позиція ОСОБА_6 спростовується звукозаписом судового засідання від 19 березня 2019 року, в ході якого ні ОСОБА_6 , ні його захисником ОСОБА_7 відвід як окремо суддям, так і колегії суддів, прокурору не заявлявся, заяв чи клопотань під час судового засідання не надходило.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону з огляду на ст. 412 КПК, які могли вплинути на законність і обґрунтованість судових рішень, Судом не встановлено.
З урахуванням викладеного суд касаційної інстанції вважає, що, залишаючи без задоволення заяву засудженого ОСОБА_6 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, суди першої та апеляційної інстанцій дотрималися вимог кримінального процесуального закону, а тому касаційна скарга ОСОБА_6 не підлягає задоволенню.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442, 459 КПК, Верховний Суд
ухвалив:
Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 19 березня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 28 травня 2019 року залишити без зміни, а касаційну скаргу ОСОБА_6 без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3