Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/320/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія 307 (229-1) Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2020 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кропивницький апеляційну скаргуобвинуваченого ОСОБА_6 ,на ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20.02.2020, якою
ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженцю м. Світловодськ, Кіровоградської області, українцю, громадянину України, з базовою загальною середньою освітою, не працюючому, неодноразово судимому,
продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до19 квітня 2020 року включно.

За участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И Л А:
У провадженні Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області перебувають матеріали кримінального провадження, внесені до ЄРДР за № 0001531 та № 0000879 відносно ОСОБА_6 за обвинуваченням у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України.
У суді першої інстанції прокурор заявив клопотання про продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_6 , мотивуючи це тим, що не змінились ризики, наявність яких було встановлено судом ще при обранні цього запобіжного заходу.
Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20.02.2020 задоволено клопотання прокурора та продовжено стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 19 квітня 2020 року включно.
Своє рішення районний суд мотивував тим, що ОСОБА_6 вчинив серію злочинів проти власності, раніше був неодноразово судимий, злочини вчинив під час іспитового терміну. При цьому суд врахував практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загально - суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, з метою запобігти ризикам, а тому з урахуванням наведеного суд не знайшов підстав для зміни обраного ОСОБА_6 запобіжного заходу на більш м`який.
В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу районного суду та ухвалити нову, якою обрати йому більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою.
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що він має постійне місце проживання, позитивно характеризується за місцем проживання, має на утриманні батьків похилого віку, які важко хворіють та неповнолітню дитину. За таких обставин, при наявності у нього сім`ї, міцних соціальних зв`язків, позитивних характеризуючих даних, тому обвинувачений вважає, що міру запобіжного заходу необхідно змінити з тримання під вартою на інший альтернативний запобіжний захід, зокрема на домашній арешт.
Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без зміни, дослідивши матеріали клопотання і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого задоволенню не підлягає, з таких підстав.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ч.2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.
Відповідно до положень ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Згідно ч.3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.
Відповідно до частини п`ятої цієї статті слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.
Колегія суддів за результатами апеляційного перегляду ухвали районного суду встановила, що зазначені вимоги кримінально - процесуального закону районним судом належно дотримані.
Як вбачається з наданих апеляційному суду матеріалів, у провадженні Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області перебувають матеріали кримінального провадження, внесених до ЄРДР за № 0001531 та № 0000879 по обвинуваченню ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України.
На думку колегії суддів, суд прийшов до обґрунтованого висновку про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України, оскільки такий висновок підтверджується доданими до клопотання доказами, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_6 міг вчинити злочини передбачені
ч.2 ст. 185, ч.3 ст.185, ч.2 ст.15, ч.3 ст. 185, ч.2 ст. 307, ч.2 ст. 309 КК України.
Такий висновок також повною мірою узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), відповідно до якої термін «обґрунтована підозра», зокрема викладеного у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011, та означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.
Оскільки, на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то суд на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів лише визначив, що причетність ОСОБА_6 до вчинення злочинів, у вчиненні яких його обвинувачують, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, з чим погоджується і колегія суддів.
Отже, місцевий суд, дослідивши матеріали клопотання прокурора відносно ОСОБА_6 , встановив наявність ризиків передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме те, що він може переховуватись від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.
Також, необхідно зазначити про особу ОСОБА_6 , який до затримання офіційно не працював та не мав жодних заробітків, маючи не зняту та непогашену судимість вчинив ряд злочинів під час іспитового строку, а тому ОСОБА_6 має нестійкі соціальні зв`язки, законного джерела доходів не має, як наслідок може вчинити інше кримінальне правопорушення.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що за таких обставин районний суд обґрунтовано задовольнив клопотання прокурора та застосував до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки під час розгляду клопотання встановлені обставини, які є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, зазначених у ст. 176 КПК України не зможе запобігти доведеним ризикам, та забезпечити виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.
Таким чином, застосований до обвинуваченого запобіжний захід у вигляді тримання під вартою за обставин даного кримінального провадження, з урахуванням встановлених ризиків, на думку колегії суддів, не є надмірним та таким, що принижує його гідність у розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Апеляційні доводи ОСОБА_6 про наявність у нього міцних соціальних зв`язків колегією суддів не може бути враховано, оскільки через брак коштів та не можливість своєю працею заробляти собі на життя, останній вчинив інкриміновані йому кримінальні правопорушення.
Отже, враховуючи мету і підстави застосування запобіжних заходів, що їх передбачено ст. 177 КПК України, а також зважаючи на дані матеріалів клопотання, колегія суддів переконана у необхідності застосування до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання його під вартою. Наявні у матеріалах клопотання дані підтверджують наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що у разі обрання відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, вказане не забезпечить на початковому етапі досудового розслідування та у подальшому, належного виконання останнім процесуальних обов`язків і надасть йому змогу переховуватися від суду, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що інші доводи, на які посилається у своїй апеляційній скарзі обвинувачений не є суттєвими та не впливають на правильність прийнятого судового рішення і не можуть слугувати підставою для його скасування, а тому підстав для застосування судом до обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 199, 331, 376, 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів,
П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20.02.2020, якою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб, а саме до 19 квітня 2020 року включно залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4