1Справа № 335/2639/20 1-кс/335/1433/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 березня 2020 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретаря ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , адвокатів: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погодженого прокурором ОСОБА_6 про арешт майна, в рамках кримінального провадження № 0000299 від 25 березня 2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч.2 ст.194, ч.3 ст.15 ч.5 ст.185 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий СУ ГУНП в Запорізької області ОСОБА_3 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на вилучене майно.
З наданих в обґрунтування матеріалів вбачається, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 24 березня 2020 року, маючи умисел на умисне пошкодження чужого майна шляхом вибуху, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , маючи при собі саморобне газове обладнання, на автомобілях приїхали до Каховського водосховища біля села Вишетарасівка Томаківського району Дніпропетровської області, де ОСОБА_8 залишився на березі, а ОСОБА_7 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за допомогою човна перепливли до міста Енергодар. Далі ОСОБА_7 та ОСОБА_9 приблизно о 03.50 годині 25 березня 2020 року на скутері приїхали до магазину «Анастасія», розташованого за адресою: місто Енергодар, вулиця Лісова, будинок № 19 «А», на якому вбудовано банкомат № 5518 тип Personas 87, термінал ІD: А0105518, валюта 980 UAN АТ «Раффайзен Банк Аваль», в якому перебували грошові кошти в сумі 1845000 гривень, де шляхом вчинення вибуху саморобним газовим пристроєм, пошкодили зазначений банкомат, який перетворився на металобрухт, чим завдали матеріальної шкоди АТ «Раффайзен Банк Аваль» на суму 71 377,28 гривень. 25.03.2020 року о 06 годині 04 хвилині, в порядку ст. 208 КПК України було затримано особу, підозрювану у вчинені злочину ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під час затримання ОСОБА_9 було проведено його обшук, в ході якого виявлено та вилучено наступне: кросівки чорного кольору з написом «Nike»; джинсові штани синього кольору; куртка чорного кольору з написом «PRADA»; баф чорного кольору; футболка чорного кольору; натільна білизна (штані) синього кольору; кофта сірого кольору; нижня частина гумового костюму.
З метою збереження речових доказів, запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, слідчий звернувся з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

Слідчий в судовому засіданні, клопотання підтримав, просить його задовольнити, надавши постанову від 26.03.2020 про визнання речових доказів у вказаному кримінальному провадженню.

Захисники адвокати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні зазначили, що вказане клопотання не підлягає задоволенню, оскільки є необґрунтованим, не зрозуміла причина вилучення вказаних речей та доказами чого вони можуть бути. Обшук їх підзахисного проводився без застосування відеофіксації, у зв`язку з чим вважають, що вилучене майно не може бути допустимим доказом. Також зазначили, що в матеріалах клопотання про накладення арешту, відсутня ухвала слідчого судді про проведення обшуку особи. Просять відмовити у задоволенні клопотання слідчого про арешт тимчасово вилученого майна у повному обсязі.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку учасників процесу, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що в проваджені СУ ГУНП в Запорізькій області перебуває кримінальне провадження № 0000299 від 25 березня 2020 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч.2 ст. 194, ч. 3 ст. 15 ч. 5 ст. 185 КК України.

25.03.2020 року о 06 годині 04 хвилині, в порядку ст. 208 КПК України було затримано ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Під час затримання ОСОБА_9 було проведено його обшук, в ході якого виявлено та вилучено зазначені у клопотанні речі.

Згідно ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним його майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення. Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його чинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) набуті в результаті вчинення кримінального правопорушення, доходи від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

Згідно ч. 7 ст. 237 КПК України, вилучені речі та документи, що не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученими.

Згідно з положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому діючим КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у діючим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з положенням ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 діючого КПК України.

Згідно з положеннями ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Речі, вилучені під час проведення обшуку особи, мають істотне значення для проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні, оскільки можуть зберігати на собі сліди скоєного кримінального правопорушення та можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування.

Доводи адвокатів є необґрунтованими та не свідчать про наявність підстав для відмови у задоволенні вказаного клопотання.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на вказане майно, оскільки воно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98, ч. 2 ст. 167 КПК України, містить на собі відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів.

Керуючись ст. ст. 98, 167, 168,170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на майно вилучене 25.03.2020 в ході обшуку ОСОБА_9 , а саме:

-кросівки чорного кольору «Nike»;

-джинсові штани синього кольору;

-куртка чорного кольору з написом «Prada»;

-баф чорного кольору;

-футболка чорного кольору;

-натільна білизна (штани) синього кольору;

-кофта сірого кольору;

-нижня частина гумового костюму.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1