Справа № 589/3715/18
Провадження № 1-кп/589/123/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
28 січня 2020 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинувачених: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_9 ,

представника потерпілого адвоката ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Шостка кримінальне провадження № 0001108 відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Шостка Сумської області, громадянки України, працюючого продавцем у ФОП ОСОБА_11 , не заміжньої, маючої на утриманні двох неповнолітніх дітей, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 126 КК України, а також відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Слоут Глухівського району Сумської області, громадянина України, не працюючого, з професійно-технічною освітою, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , раніше судимого: 10.09.2014р. Глухівським міськрайонним судом Сумської області за ч. 1 ст. 125 КК України до покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 грн, 02.10.2018р. Кролевецьким районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на три роки та штрафу в розмірі 850 грн,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 296 КК України, а також відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Шостка Сумської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_4 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_5 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 296 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

16.07.2018р. о 22:30 год. ОСОБА_6 , перебуваючи біля приміщення магазину «Модерн», який розташований за адресою: Сумська область, м. Шостка, вул. Шевченка, буд. 21, маючи умисел на завдання побоїв, на ґрунті неприязних відносин, нанесла декілька ударів кулаками рук в область обличчя та плечей потерпілого ОСОБА_12 , чим завдала останньому фізичного болю і не спричинила тілесних ушкоджень.

У той же час ОСОБА_5 разом з ОСОБА_4 , перебуваючи біля приміщення магазину «Модерн», який розташований за адресою: Сумська область, м. Шостка, вул. Шевченка, буд. 21, побачили, як між двома незнайомими їм жінками та ОСОБА_12 відбувається сварка, в яку вирішили втрутитися. Після цього, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підійшли до вищезазначених незнайомих їм осіб, та діючи за попередньою змовою в групі між собою, маючи умисел на хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, ігноруючи загальноприйняті норми поведінки та моралі в суспільстві, використовуючи надуманий привід, безпричинно почали кричати та висловлюватися у бік ОСОБА_12 нецензурною лайкою, після чого ОСОБА_5 та ОСОБА_4 нанесли декілька ударів в область обличчя останнього, чим спричинили йому тілесні ушкодження.

В подальшому у той же час у тому ж місці ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою між собою, маючи умисел на позбавлення волі, порушуючи право людини на свободу пересування, а саме вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території країни у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час, діючі умисно, проти волі потерпілого ОСОБА_12 , із застосуванням насильства до нього, незважаючи на опір останнього, посадили його до автомобілю ВАЗ 2109, н.з. НОМЕР_1 , де незаконно утримували останнього, чим створювали перепони його вільному пересуванню до 23:30 год. 16.07.2018р.

Вони, проти волі ОСОБА_12 на вказаному автомобілі, перевезли останнього до гаражного масиву, який розташований по АДРЕСА_6 , де не зупиняючись на досягнутому ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 , продовжуючи свої злочинні дії, діючи за попередньою змовою між собою, з особливою зухвалістю, безпричинно нанесли декілька ударів в область голови, обличчя та тулуба потерпілого ОСОБА_12 , крім цього в цей же час, ОСОБА_5 наніс один удар ножем в ліве стегно потерпілого, чим спричинили останньому тілесні ушкодження, у вигляді гематоми шиї, грудей, повік правого ока, субкон`юктивального крововиливу правого ока, які згідно з висновком судово-медичного експерта кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження; у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому кісток носу, різаної рани нижній третини стегна, які згідно з висновком судово-медичного експерта кваліфікуються, як легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, так як для загоєння рани, консолідації перелому кісток носу потрібен строк більше 6, але менше 21 дня.

Крім цього, 16.07.2018р. близько 23:30 год. ОСОБА_5 , перебуваючи в гаражному масиві, який розташований по вул. Гагаріна, 1 в м. Шостка Сумської області, маючи умисел на відкрите викрадення чужого майна, витягнув з кишені брюк ОСОБА_12 мобільний телефон, після чого не повернув, тим самим відкрито заволодів майном ОСОБА_12 , а саме: мобільним телефоном марки «Redmi 4А» вартістю згідно з висновком товарознавчої експертизи №19/119/11-1/2487е від 31.07.2018р. 2694 грн.; чохлом-бампером вартістю згідно з довідкою 250 грн.; картою пам`яті на 16 ГБ вартістю згідно з довідкою 200 грн.; сім-картою, яка матеріальної цінності для потерпілого не має, чим спричинив останньому матеріальну шкоду на загальну суму 3144 грн., після чого з місця скоєння злочину з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 суду повідомила, що потерпілий восени 2017 року зустрічався з її донькою, та лише у липні 2018 року вона дізналась, що потерпілий її образив. ОСОБА_6 зазначила, що з цього приводу вона не зверталась до поліції чи батьків потерпілого, а захотіла сама розібратись. Так, 16.07.2018р. близько 22:30 год., зустрівши випадково потерпілого біля магазину «Модерн» у м. Шостка Сумської області, вона запитала чи мав він з її донькою, яка була неповнолітньою, інтимні відносини, на що потерпілий відповів, що він не один такий. Обвинувачена сприйняла таку відповідь як образу на адресу її доньки та розізлилася, між ними виник конфлікт. Обвинувачена схопила потерпілого за рукав одягу та декілька разів вдарила його долонею по обличчю і плечах. Потім до них підійшли двоє молодих людей, раніше не знайомих ОСОБА_6 , - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які поцікавились, що сталося, ОСОБА_6 відповіла, що потерпілий образив її доньку. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 поцікавились у потерпілого чи дійсно таке було, на що він відповів їм нецензурною лайкою, у відповідь на яку ОСОБА_5 вдарив його. ОСОБА_6 зазначає, що після того як почали збиратись люди, хтось із них крикнув «Бегом поехали отсюда!». Вони всі сіли в її машину. При цьому, потерпілого в машину посадили примусово. Особисто обвинувачена його до цього не змушувала, проте прибрала для цього ноутбук, який лежав на задньому сидінні, куди і посадили потерпілого. ОСОБА_6 сіла за кермо автомобіля, на пасажирському сидінні збоку сиділа її подруга, а на задньому сидінні - ОСОБА_5 і ОСОБА_4 з потерпілим. Обвинувачена зазначила, що їхала навмання. Зупинилась у гаражному кооперативі в м. Шостка, всі вийшли з машини. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 почали розмовляти з потерпілим, а той їм у відповідь нагрубив, за що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 почали його бити. При цьому ножа у будь-кого в руках ОСОБА_6 не бачила, як і саме заподіяння удару ножем. Потім ОСОБА_6 розвернула автомобіль в іншому напрямку, в нього знову сіли ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та лише згодом в ході розмови останніх обвинувачена дізналась, що у потерпілого відібрали телефон. Додатково зазначила, що вся ситуація не була спланованою та виникла спонтанно.

Обвинувачена ОСОБА_6 не заперечує вірність кваліфікації своїх дій органами досудового слідства, що зазначена у пред`явленому обвинуваченні, а також вказала, що усвідомлює протиправність своїх дій та шкодує про вчинене.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_4 суду пояснив, що 16.07.2018р. (точного часу не пам`ятає) він з ОСОБА_5 біля магазину «Модерн» у м. Шостка побачили сварку, в ході якої ОСОБА_6 декілька разів вдарила потерпілого рукою по обличчю. При цьому, жодних тілесних ушкоджень на потерпілому не було. Вони з ОСОБА_5 поцікавилися, що сталося. ОСОБА_6 сказала, що потерпілий зґвалтував її доньку. Останній зазначив, що в ході сварки біля магазину наніс декілька ударів потерпілому та вдвох з ОСОБА_5 посадили потерпілого проти його волі в машину, ОСОБА_6 допомагала відчиняла двері автомобіля та була за кермом. Спочатку хотіли їхати до доньки останньої, однак поїхали за місто, а саме в гаражний кооператив в районі вул. Депутатська в м. Шостка. Всі вийшли з машини. Знов розпочалася сварка, всі лаялися, та ОСОБА_4 ще раз вдарив потерпілого (ліктем в обличчя). Як зазначає ОСОБА_4 , більше з потерпілим лаявся ОСОБА_5 , у потерпілого на обличчі була кров (можливо був розбитий або ніс, або губа). Потім сіли в машину та поїхали. ОСОБА_4 зазначив, що не пам`ятає, хто відібрав у потерпілого мобільний телефон, але це був не він. В подальшому вони мобільний телефон викинули. За словами ОСОБА_4 , він наніс потерпілому всього близько трьох ударів, бачив як йому наносив удари ОСОБА_5 , а ніж в руках останнього побачив лише коли сідали в машину в гаражному кооперативі.

Обвинувачений ОСОБА_4 також не заперечує вірність кваліфікації своїх дій органами досудового слідства, критично ставиться до вчинених ним злочинів та щиро розкаюється у вчиненому.

Обвинувачений ОСОБА_5 суду повідомив, що влітку 2018 року він з ОСОБА_4 купували цигарки у кіоску біля магазину «Модерн» у м. Шостка Сумської області. ОСОБА_5 побачив, що дві жінки сваряться з хлопцем з приводу зґвалтування доньки однієї з них, він втрутився, почав бити потерпілого, потім підійшов ОСОБА_4 ОСОБА_5 просив останнього допомогти. ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проти волі потерпілого посадили його до машини, належної ОСОБА_6 , при цьому потерпілий пручався. За кермом була ОСОБА_6 , поряд з нею жінка, а вони з ОСОБА_4 та потерпілим сиділи на задньому сидінні. За словами ОСОБА_5 , він не знав куди вони їдуть, думав, що до дівчини, яку образив потерпілий, однак приїхали до гаражного кооперативу десь на околиці м. Шостка. ОСОБА_5 зазначає, що коли вони вийшли з автомобіля, він почав бити потерпілого кулаками, ногами в область голови, грудної клітини та по ногах. ОСОБА_4 вдарив потерпілого рукою. ОСОБА_5 забрав у ОСОБА_12 з карману ніж та мобільний телефон. Ножем наніс удар потерпілому у ногу. В подальшому ніж та мобільний телефон викинув у річку. При цьому, обвинувачений повідомив, що вони з ОСОБА_4 , думаючи, що потерпілий зґвалтував доньку ОСОБА_6 , хотіли таким чином допомогти останній, при цьому потерпілий весь час казав, що ні в чому не винний.

Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України за клопотанням прокурора та згодою обвинувачених, їх захисників та представника потерпілого, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції. При цьому, учасникам судового розгляду судом було роз`яснено положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку з викладеним, суд провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин в межах висунутого звинувачення із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмеживши дослідження фактичних обставин справи допитом обвинувачених та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують їх особу, визнавши недоцільним дослідження інших доказів по справі.

Допитавши у судовому засіданні обвинувачених, суд вважає, що вина їх у скоєнні інкримінованих їм кримінальних правопорушень знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю.

Таким чином, суд встановив, що:

- ОСОБА_6 своїми умисними діями, які виразилися в умисному завданні побоїв, які завдали фізичного болю і не спричинили тілесних ушкоджень, вчинила злочин, передбачений ч. 1 ст. 126 КК України, крім того, своїми умисними діями, які виразилися у незаконному позбавленні волі потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, скоїла злочин, передбачений ч. 2 ст. 146 КК України;

- ОСОБА_4 своїми умисними діями, які виразилися у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю (хуліганство), вчиненими групою осіб, скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 296 КК України, крім того, своїми умисними діями, які виразилися у незаконному позбавленні волі потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 146 КК України;

- ОСОБА_5 своїми умисними діями, які виразилися у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю (хуліганство), вчиненими групою осіб, скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 296 КК України, крім того, своїми умисними діями, які виразилися у незаконному позбавленні волі потерпілого, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, скоїв злочин, передбачений ч. 2 ст. 146 КК України, а також відкрито викрав чуже майно, чим вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 186 КК України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченим покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67, 68 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання".

Так, суд, призначаючи покарання ОСОБА_6 , враховує ступінь тяжкості вчинених нею злочинів, один з яких згідно зі ст. 12 КК України є невеликої, а інший - середньої тяжкості, їх характер та наслідки від вчинених злочинів, а також її роль серед співучасників злочину, передбаченого ч.2 ст. 146 КК України. Також суд враховує дані про особу винної, яка злочини вчинила вперше, на обліках у лікарів нарколога і психіатра не перебуває, працює продавцем. ОСОБА_6 хоча і не заміжня, разом з тим проживає однією сім`єю з чоловіком тривалий час, на час вчинення злочину мала на утриманні двох неповнолітніх дітей, за місцем мешкання характеризується виключно позитивно.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, що підтверджено стороною обвинувачення. Обставин, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_6 , не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які є злочинами середньої тяжкості, його роль серед співучасників, а також наступні дані про особу винного. Так, ОСОБА_4 є особою молодого віку, однак вже раніше судимий, офіційно не працює, хоча має професійно-технічну освіту, неодружений, утриманців не має, не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра, однак військову службу не проходив через розумову відсталість (зарахований в запас). За місцем проживання характеризується задовільно.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, що підтверджено стороною обвинувачення. Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 суд також враховує ступінь тяжкості вчинених ним злочинів, які є злочинами середньої тяжкості, його найбільш активну роль серед співучасників при заподіянні тілесних ушкоджень, а також наступні дані про особу винного. ОСОБА_5 є особою молодого віку, раніше не судимий, має повну загальну середню освіту, до взяття під варту не працював, неодружений, утриманців не має. ОСОБА_5 сирота, проживає з братом. За місцем проживання характеризується формально, скарг на нього не надходило. Він не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра, військову службу не проходив через хворобу, страждає на ВІЛ.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, що підтверджено стороною обвинувачення. Обставин, що обтяжують покарання, не встановлено.

Відповідно до ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про те, що обвинуваченій ОСОБА_6 слід призначити покарання у межах, установлених у санкції ч. 2 ст. 146 та ч. 1 ст. 126 КК України, у виді обмеження волі та штрафу відповідно.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

З урахуванням викладеного, враховуючи кількість злочинів, що входять до сукупності, вид сукупності, яка є реальною, мотиви вчинення злочинів, за правилами ст. 70 КК України, ОСОБА_6 слід призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначивши остаточно покарання у виді обмеження волі. При цьому, враховуючи наведені вище дані про її особу, яка злочини вчинила вперше, попередній спосіб її життя, з огляду на наявність двох пом`якшуючих вину обвинуваченої обставин, думку прокурора та представника потерпілого, суд дійшов висновку, що обвинувачена не є особою, небезпечною для суспільства, а її виправлення і попередження вчинення нею нових злочинів можливе без ізоляції від суспільства, тобто без відбування визначеного покарання.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне, звільнити ОСОБА_6 на підставі статті 75 КК України від відбування призначеного їй покарання у виді обмеження волі з випробуванням, встановивши їй іспитовий строк, передбачений частиною 4 статті 75 КК України, тривалістю 1 рік. При цьому на період дії іспитового строку необхідно покласти на обвинувачену обов`язки, передбачені частиною 1 статті 76 КК України.

Крім того, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи наведені вище дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , його роль серед співучасників у вчиненні злочинів, відсутність обтяжуючих та наявність двох пом`якшуючих покарання обставин, суд дійшов висновку, що цей обвинувачений заслуговує покарання за ч. 2 ст. 146 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік і 6 місяців, а за ч. 2 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

З урахуванням викладеного, враховуючи кількість злочинів, що входять до сукупності, за правилами ст.70 КК України ОСОБА_4 , слід призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

Остаточно призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд враховує таке.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 02.10.2018р. ОСОБА_4 визнано винним та засуджено Кролевецьким районним судом Сумської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. Вказаний вирок набрав законної сили 02.11.2018р.

На підставі положень ч. 4 ст. 70 КК України враховуючи, що злочини за ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 296 КК України, ОСОБА_4 вчинив до постановлення вироку від 02.10.2018 р., приймаючи до уваги кількість злочинів, що входять до сукупності, її вид, ОСОБА_4 слід призначити покарання за сукупністю злочинів з застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначивши остаточно покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, зарахувавши в строк відбуття покарання частково відбуте покарання за вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 02.10.2018р.

На думку суду, саме такий вид і розмір покарання є співмірним діянню і характеристиці особи та буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових злочинів.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України суд також вважає необхідним зарахувати ОСОБА_4 в строк покарання строк попереднього ув`язнення з 18.07.2018 року (день затримання) до 05.11.2018р. (дня звернення вироку Кролевецького районного суду Сумської області від 02.10.2018р. до виконання) з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Крім того, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховуючи наведені вище дані про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , обставини злочинів, його найбільш активну роль серед співучасників у їх вчиненні, відсутність обтяжуючих та наявність двох пом`якшуючих покарання обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 заслуговує покарання за ч. 2 ст. 146 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік та 6 місяців, за ч. 2 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки, а за ч.1 ст. 186 КК України у виді арешту строком на 6 місяців.

З урахуванням викладеного, враховуючи кількість злочинів, що входять до сукупності, її вид, за правилами ст. 70 КК України ОСОБА_5 , слід призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

При цьому, зважаючи на наведені вище дані про особу цього обвинуваченого, який, будучи молодою собою не вчиться, не працює, даних про його позитивну характеристику у суду не має, на думку суду, виправлення і перевиховання ОСОБА_5 не можливе без ізоляції від суспільства.

При вирішенні цивільного позову про відшкодування шкоди, яка була завдана злочинами, суд виходить з наступного.

Так, ОСОБА_12 за цивільним позовом просить стягнути солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України в розмірі 2196 грн 13 к., що складається із витрат на лікування, окремо з ОСОБА_5 матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України в розмірі 3144 грн 00 к., яка складається з вартості викраденого телефону, чохла та сім-карти, а також моральну шкоду з ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в розмірі по 10000 грн з кожного.

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 визнала вимоги цивільного позову в повному обсязі.

Обвинувачений ОСОБА_4 позов визнав частково, а саме розмір матеріальної шкоди визнав повністю, а моральної - в розмірі 3000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_5 вимоги цивільного позову під час допиту також визнав частково - з розміром матеріальної шкоди погодився, розмір моральної шкоди вважав завищеним, визнав лише в розмірі 3000 грн.

Тож, суд, заслухавши думку учасників процесу, перевіривши доводи позову, та розглянувши сам спір у кримінальному провадженні, на підставі ч. 5 ст. 128 КПК України, за правилами, встановленими цим Кодексом та в частині процесуальних відносин, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, які цим Кодексом не врегульовані, застосувавши норми Цивільного процесуального кодексу України в частині, що не суперечить засадам кримінального судочинства, вважає за необхідне зазначити про таке.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України).

Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим (ст. 1190 ЦК України).

Судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_4 вчинили грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства групою осіб, що супроводжувалось особливою зухвалістю, внаслідок якого потерпілий отримав легкі тілесні ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Як вбачається з виписки із медичної карти ОСОБА_12 останній у період з 17.07.2018р. по 27.07.2018р. перебував на стаціонарному лікуванні в КЗ «Шосткинська ЦРЛ» з діагнозом: перелом костей носа, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, крововилив правого ока, різана рана лівого стегна.

За час стаціонарного лікування ОСОБА_12 поніс витрати на лікування на загальну суму 2196 грн 13 к., що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями квитанцій.

Вказаний розмір матеріальних збитків обвинуваченими ОСОБА_5 та ОСОБА_4 визнається, враховуючи принцип повного відшкодування шкоди, завданої вчиненням злочину, вимоги цивільного позову про стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 підлягають задоволенню в заявленій сумі 2196 грн 13 к., адже саме ця сума повністю відшкодує заподіяні підсудними цивільному позивачу збитки, завдані внаслідок кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Також підлягають задоволенню й вимоги позову окремо до ОСОБА_5 про стягнення 3144 грн 00 к. матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, з огляду на те, що ОСОБА_5 неправомірно (шляхом вчинення злочину) заволодів мобільним телефоном марки «Redmi 4А» вартістю згідно з висновком товарознавчої експертизи №19/119/11-1/2487е від 31.07.2018р. 2694 грн.; чохлом-бампером вартістю згідно з довідкою 250 грн.; картою пам`яті на 16 ГБ вартістю згідно з довідкою 200 грн., які належать ОСОБА_12 .

В обгрунтування вимог щодо стягнення моральної шкоди ОСОБА_12 зазначає, що після побиття його обвинуваченою ОСОБА_6 та нанесення тілесних ушкоджень обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , обвинувачені, ще й позбавили волі потерпілого, утримували в автомобілі та викрали телефон, останній не дивлячись на пригнічений стан невідкладно звернувся до правоохоронних органів та після отримання в лікарні першої медичної допомоги, його знову було доставлено до відділу поліції, де він пробув майже до ранку, так як був змушений надавати відповідні свідчення. Наступного дня потерпілого було госпіталізовано до лікарні, де він десять днів перебував на стаціонарному лікуванні, був змушений приймати велику кількість ліків для відновлення свого здоров`я, які продовжує приймати і на даний час. Потерпілий зазначає, що йому болісно згадувати про ці події, самі думки про той день призводять до душевних страждань. Потерпілий внаслідок скоєного злочину перебував у стресовому стані, який супроводжувався появою негативних психоемоційних змін у виді зниженого настрою, пригніченості, фіксованості на негативних переживаннях.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, а також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів (п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України).

Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

У цьому контексті суд враховує визнання Європейським Судом з прав людини (далі ЄСПЛ) існування спростовної презумпції завдання моральної шкоди у разі порушення окремих прав і свобод людини.

Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985 р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі» зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин.

Суд вважає, що незаконне позбавлення обвинуваченими волі потерпілого, заподіяння йому тілесних ушкоджень призвело до фізичного болю і фізичних страждань останнього, а також до душевних страждань, його переживань з приводу вчинених по відношенню до нього злочинів, настання негативних наслідків для здоров`я потерпілого, що в цілому істотно відобразилося на способі його життя, тобто потерпілому заподіяно моральну шкоду.

Між вказаними протиправними діяннями відповідачів (вчиненням злочинів) та заподіяною моральною шкодою потерпілому мається причинний зв`язок і вбачається вина відповідачів, а тому, вимоги про стягнення моральної шкоди є законними.

При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди, суд враховує обставини вчинення злочинів, характер фізичних та душевних страждань ОСОБА_12 , пов`язаних з лікуванням та порушенням стану здоров`я потерпілого, ступінь вимушених змін у житті останнього, негативними психоемоційними змінами особистості, а тому суд, виходячи із засад справедливості, виваженості і достатності задовольняє позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в повному обсязі, в сумі по 10000 грн з кожного обвинуваченого.

В порядку ст. 120, 124 КПК України також підлягають стягненню з обвинувачених в дольовому порядку документально підтверджені витрати потерпілого на правову допомогу.

Також відповідно до вимог ст. 124 КПК України процесуальні витрати на проведення товарознавчої експертизи з урахуванням конкретних обставин справи, слід стягнути з обвинуваченого ОСОБА_5 , оскільки вони були понесені у зв`язку з розслідуванням злочину, передбаченого ч. 1 ст. 186 КК України, вчиненого саме цим обвинуваченим.

Захід забезпечення кримінального провадження, а саме арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18.07.2018 р., слід скасувати на підставі ст. 174 ч. 4 КПК України.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 126 КК України та призначити їй покарання:

за ч. 2 ст. 146 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки;

за ч. 1 ст. 126 КК України у виді штрафу в розмірі 30 (тридцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_6 покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у виді обмеження волі з випробуванням з встановленням іспитового строку тривалістю 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_6 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 146 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік і 6 місяців,

за ч. 2 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим, призначеним вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 02.10.2018р., ОСОБА_4 остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

Строк відбування покарання рахувати з 18.07.2018р., зарахувавши ОСОБА_4 у строк покарання період його попереднього ув`язнення в межах даного кримінального провадження з 18.07.2018р. по 04.11.2018р. та строк, частково відбутий за вироком Кролевецького районного суду Сумської області від 02.10.2018р. з 02.11.2017р. по 04.11.2017р. та з 05.11.2018р. по 28.01.2020р.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , визнати винним у скоєнні злочинів передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 186, ч. 2 ст. 296 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 2 ст. 146 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік і 6 місяців,

за ч. 1 ст. 186 КК України у виді арешту строком на 6 місяців,

за ч. 2 ст. 296 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі строком на 2 (два) роки.

Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь держави процесуальні витрати - вартість проведеної експертизи в розмірі 429 грн. 00 коп.

Цивільний позов задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 2196 (дві тисячі сто дев`яносто шість) грн 13 к. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 3144 (три тисячі сто сорок чотири) грн 00 к. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 10000 (десять тисяч) грн 00 к. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 10000 (десять тисяч) грн 00 к. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , 10000 (десять тисяч) грн 00 к. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Стягнути у дольовому порядку з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , витрати на правову допомогу в сумі 7000 грн 00 к.: по 2333 грн 33 к. з кожного.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 18.07.2018 року у справі № 589/3054/18.

Речові докази:

- оптичний диск із записами камер спостережень від 16.07.2018р. з магазину «Модерн» - залишити в матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон чорного кольору марки «Nokia» моделі 1616-2 з IMEI НОМЕР_2 повернути власнику ОСОБА_4 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченим та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду
Сумської області ОСОБА_1