Провадження № 1-кс/761/7843/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю представника власника майна адвоката ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Київської області ОСОБА_4 про арешт майна в кримінальному провадженні, яке внесене до ЄРДР за № 0000070 від 17.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4, ст.. 368-3 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшло клопотання прокурора першого відділу процесуального керівництва управління процесуального керівництва у кримінальних провадженнях прокуратури Київської області ОСОБА_4 в кримінальному провадженні, яке внесене до ЄРДР за № 0000070 від 17.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368-3 КК України, про арешт майна, а саме: мобільного телефону марки «Nokia» чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_1 з номером телефоном НОМЕР_2 та грошові кошти в розмірі 38 000 гривен, з яких 36 000 гривень ідентифіковані імітаційні (несправжні) грошові кошти номіналом по 500 гривень 72 штуки серійного номеру ГК 7784501 та грошові кошти у сумі 2000 гривень номінальною вартістю 500 гривень в кількості 4 штук, серійні номери: СД9422424, БН7539631, СГ9530017, ЛА7355947, що добровільно видав працівникам поліції ОСОБА_5 .

Клопотання мотивоване тим, що в провадженні досудовим розслідуванням встановлено: ОСОБА_5 , відповідно до наказу №632-к від 11.05.2016, будучи переведеним на посаду керівника ВТГ Вишгородського районного підрозділу ПрАТ «Київобленерго», будучи службовою особою приватного права, діючи умисно, з корисливих мотивів за попередньою змовою зі службовими особами Вишгородського РП ПрАТ «Київобленерго», вимагав неправомірну вигоду у ОСОБА_6 в сумі 50000 гривень за не притягнення до відповідальності щодо самовільного приєднання електроустановок струмоприймачів або електропроводки до мережі електропостачання шляхом врізки у врізний провід, адміністративно-господарська санкція за вказане правопорушення передбачала штраф у розмірі 80 000 гривень, та подальше закриття матеріалів перевірки.

24.04.2020, близько 13 години 00 хвилин, поблизу Вишгородської РП ПрАТ «Київобленерго» за адресою: місто Вишгород, вулиця Кургузова, 12, після отримання неправомірної вигоди ОСОБА_5 від ОСОБА_6 в розмірі 38 000 гривень, незаконні дії ОСОБА_5 було припинено працівниками поліції та вилучено в нього неправомірну вигоду в сумі 38000 гривень.

Під час огляду місця події, а саме асфальтованої ділянки проїжджої частини поблизу Вишгородського РП ПрАТ «Київобленерго» за вищевказаною адресою було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «Nokia» чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_1 з номером телефоном НОМЕР_2 та грошові кошти в розмірі 38 000 гривен, з яких 36 000 гривень ідентифіковані імітаційні (несправжні) грошові кошти номіналом по 500 гривень 72 штуки серійного номеру ГК 7784501 та грошові кошти у сумі 2000 гривень номінальною вартістю 500 гривень в кількості 4 штук, серійні номери: СД9422424, БН7539631, СГ9530017, ЛА7355947, що добровільно видав працівникам поліції ОСОБА_5 , які в подальшому було визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні, у зв`язку з чим, з метою їх збереження прокурор просить накласти на них арешт.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Представник власника тимчасово вилученого майна - адвокат ОСОБА_3 з приводу арешту мобільного телефону поклався на розсуд суду, а щодо грошових коштів пояснив, що необхідності в їх арешту в якості збереження речових доказів немає, враховуючи, що вони вилучені і знаходяться в працівників поліції.

Інші володільці тимчасово вилученого майна ОСОБА_6 та представник органу досудового розслідування, будучи повідомленими належним чином про розгляд клопотання, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшла такого висновку.

Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна в рамках кримінального провадження, яке було вилучено в рамках кримінального провадження, яке внесене до № 0000070 від 17.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.368-3 КК України.

Статтею 131 КПК України арешт майна віднесений до заходів забезпечення кримінального провадження, які у силу ч. 3 ст. 132 КПК України застосовуються у разі доведення стороною обвинувачення трьох складових - обґрунтованої підозри вчинення кримінального правопорушення певного ступеню тяжкості; підтвердження того, що потреби досудового розслідування виправдовують саме такий ступінь втручання у права та свободи особи; існування даних, що застосування ініційованого заходу забезпечить виконання поставленого завдання.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Досліджуючи існування на момент розгляду клопотання про накладення арешту зазначених складових, слідчий суддя відмічає, що наданими слідчим матеріалами, достатньою мірою підтверджується наявність факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 4 ст.368-3 КК України.

Як вбачається з матеріалів клопотання, постановою старшого слідчого в ОВС відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Київській області ОСОБА_7 від 25.04.2020 про визнання речових доказів майно, зазначене в клопотанні, визнано речовими доказами.

При цьому, слідчий суддя, з урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, зазначає про те, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власників майна, з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна виправдовує втручання у права та інтереси власників майна.

Приймаючи до уваги наведене, враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом якого здійснюється розслідування у даному кримінальному провадженні, слідчий суддя дійшов висновку, що наявні достатні підстави для часткового задоволення даного клопотання та застосування ініційованого прокурором заходу забезпечення кримінального провадження арешту майна, необхідність в застосуванні якого доведена, а саме мобільного телефону. Щодо грошових коштів, в тому числі і імітаційних (несправжніх), то необхідність в їх арешті прокурором не доведена, враховуючи, що на час розгляду клопотання слідчому судді не надано документів щодо їх походження та належності, а також зважаючи на те, що вони вилучені і знаходяться в слідства і ризику їх знищення або спотворення не наведено.

У зв`язку з чим клопотання підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 98, 170,171, 172, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В :

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на мобільний телефон марки «Nokia» чорного кольору ІМЕІ НОМЕР_1 з номером телефоном НОМЕР_2 , вилучений протоколом огляду місця події від 24.04.2020.

В задоволенні іншої частини клопотання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її оголошення до Київського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1