печерський районний суд міста києва
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 листопада 2019 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_4 про арешт майна,
В С Т А Н О В И В :
28 листопада 2019 року до Печерського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_4 про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Степанівка Васильківського району Київської області, громадянина України, одруженого, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , а саме на земельну ділянку площею 0.25 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 214, кадастровий номер: :02:007:0019, розташовану за адресою: Київська область, Васильківський район, Вільшансько-Новоселицька сільська рада.
Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав викладених в самому клопотанні.
На підставі ч. 2 статті 170 КПК України розгляд клопотання про арешт майна проведено за відсутності представника власника майна.
Слідчий суддя, дослідивши матеріали провадження за клопотанням, приходить до наступного висновку.
Обґрунтовуючи внесене клопотання сторона кримінального провадження вказує, що у провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованим у м. Києві, за процесуальним керівництвом військової прокуратури Київського гарнізону, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000097 від 21.06.2018 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.410 КК України.
Досудовим розслідуванням встановлено, що Наказом начальника Головного управління МВС України в Київській області від 18.11.2014 № 1077 ОСОБА_5 прийнято на службу в органи внутрішніх справ, призначено на посаду інспектора батальйону патрульної служби міліції особливого призначення « ІНФОРМАЦІЯ_2 » та присвоєно спеціальне звання «старшина міліції».
Згідно з п. 1.2 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 04.07.2014 № 638, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 22.07.2014 за № 849/25626 (діяла до 02.05.2018), грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 15.03.2018 № 200 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям Національної гвардії України та іншим особам, згідно з п. 2 якої грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. До складу грошового забезпечення входить, зокрема, посадовий оклад, оклад за військовим званням.
Відповідно до ст. ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ОСОБА_5 зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно, дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.
Незважаючи на викладене, у невстановлений в ході досудового розслідування час у ОСОБА_5 виник злочинний намір, спрямований на заволодіння військовим майном шляхом шахрайства.
Так, ОСОБА_5 , будучи обізнаним про те, що грошове забезпечення військовослужбовців визначається, зокрема, залежно від військового звання, яке в порядку переатестації присвоюється з урахуванням спеціального звання та рівня освіти, а також про те, що спеціальне звання лейтенанта міліції присвоюється особам, які, серед іншого, мають вищу освіту, у останнього винник злочинний умисел незаконно збагатитись, заволодівши військовим майном, а саме грошовими коштами.
Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_5 , діючи з корисливих мотивів, отримав від невстановленої в ході досудового розслідування особи завідомо підроблений офіційний документ, який посвідчує певні факти, що мають юридичне значення та надає певні права диплом про вищу освіту за освітньо-кваліфікаційним рівнем «спеціаліст» серії НОМЕР_1 та додатку до нього від 30.06.2006 Національного авіаційного університету, хоча в указаному вищому навчальному закладі ОСОБА_5 ніколи не навчався.
Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_5 у листопаді 2014 року, більш точний час досудовим розслідуванням не встановлено, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливих мотивів, з метою отримання спеціального звання начальницького складу «лейтенант міліції» для одержання грошового забезпечення осіб середнього начальницького складу та у подальшому осіб офіцерського складу, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, подав до кадрового підрозділу Міністерства внутрішніх справ копію завідомо підробленого диплому про вищу освіту за освітньо-кваліфікаційним рівнем «спеціаліст» серії НОМЕР_1 та додатку до нього від 30.06.2006 Національного авіаційного університету, при цьому, ОСОБА_5 розумів, що в указаному вищому навчальному закладі він ніколи не навчався, тим самим ввів в оману керівництво Міністерства внутрішніх справ щодо наявності у нього вищої освіти.
20.11.2014 на підставі наданої ОСОБА_5 копії завідомо підробленого документу, який посвідчує певні факти, що мають юридичне значення або надають певні права чи звільняють від обов`язків, Міністром внутрішніх справ України, будучи введеним в оману, видано наказ № 2445 о/с про присвоєння старшині міліції ОСОБА_5 спеціального звання начальницького складу «лейтенант міліції».
Наказом начальника Головного управління МВС України в Київській області від 25.11.2014 № 1106 о/с, лейтенанта міліції ОСОБА_5 звільнено з органів внутрішніх справ у запас (з постановкою на військовий облік) у зв`язку з переводом у встановленому порядку на роботу в інші міністерства і відомства (організації).
Наказом командувача Національної гвардії України від 26.12.2014 № 159 о/с рядового запасу ОСОБА_5 прийнято на військову службу за контрактом, призначено на посаду офіцера групи інструкторів батальйону оперативного призначення (1-го резервного батальйону) військової частини НОМЕР_2 та присвоєно в порядку переатестації військове звання лейтенант.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 30.12.2014 № 48 ОСОБА_5 вважати на посаді з 31.12.2014.
Наказами командувача Національної гвардії України від 11.03.2015 № 37 о/с, від 22.08.2016 № 128 о/с ОСОБА_5 присвоєно військові звання «старший лейтенант» та «капітан» відповідно.
З 31.12.2014 по 31.05.2018 ОСОБА_5 проходив військову службу за контрактом у військовій частині НОМЕР_2 , обіймаючи посади офіцера групи інструкторів батальйону оперативного призначення (1 резервний батальйон), командира антиснайперського взводу батальйону оперативного призначення (резервний батальйон), заступника командира батальйону оперативного призначення (резервний батальйон) по роботі з особовим складом, заступника командира батальйону оперативного призначення (резервний батальйон).
Наказом командувача Національної гвардії України від 25.05.2018 № 67 о/с ОСОБА_5 призначено на посаду начальника відділення контрснайперської підготовки навчального відділу (центру) з підготовки снайперів Центру підготовки до спеціальних дій.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України (Міжнародний міжвідомчий багатопрофільний центр підготовки підрозділів) від 08.06.2018 № 113 о/с ОСОБА_5 приступив до виконання до виконання обов`язків за посадою з 08.06.2018.
Наказом командувача Національної гвардії України від 02.11.2018 № 177 о/с з ОСОБА_5 припинено (розірвано) контракт та його звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України від 08.11.2018 ОСОБА_5 виключено зі списків особового складу вказаної військово військової частини з 08.11.2018.
Отримавши військові звання «лейтенант», «старший лейтенант» та «капітан» ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з тих же мотивів та метою, набув право на визначення йому більшого розміру грошового забезпечення.
Так, у період з 31.12.2014 по 31.05.2018 ОСОБА_5 , перебуваючи у військових званнях «лейтенант», «старший лейтенант» та «капітан», обіймаючи посади офіцера групи інструкторів батальйону оперативного призначення (1 резервний батальйон), командира антиснайперського взводу батальйону оперативного призначення (резервний батальйон), заступника командира батальйону оперативного призначення (резервний батальйон) по роботі з особовим складом, заступника командира батальйону оперативного призначення (резервний батальйон) військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , безпідставно отримав частину суми грошового забезпечення, пов`язаної з окладом за військове звання, щомісячної грошової винагороди, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у розмірі 5800,81 грн.
З 08.06.2018 по 08.11.2018 ОСОБА_5 , перебуваючи у військовому званні «капітан», обіймаючи посаду начальника відділення контрснайперської підготовки навчального відділу (центру) з підготовки снайперів Центру підготовки до спеціальних дій військової частини НОМЕР_3 Національної гвардії України, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , безпідставно отримав частину суми грошового забезпечення, пов`язаної з окладом за військове звання, щомісячної грошової винагороди, грошової допомоги для оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, одноразової допомоги при звільненні у розмірі 5249,78 грн.
Всього з 31.12.2014 по 08.11.2018 ОСОБА_5 незаконно отримав на свій розрахунковий рахунок частину грошового забезпечення на загальну суму 11050,59 грн., яким заволодів шляхом шахрайства, та у подальшому розпорядився на власний розсуд, у результаті чого державі в особі військових частин НОМЕР_2 та НОМЕР_3 Національної гвардії України завдано матеріальних збитків на суму 5800,81 грн. та 5249,78 грн. відповідно.
Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Положення даної норми КПК України узгоджуються із ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.
Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.
Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб;5) розумність та співрозмірність обмеження права власності відповідає завданням кримінального провадження.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти Росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).
Разом з тим, матеріалами клопотання не підтверджено та прокурором не доведено розумність та співрозмірність обмеження права власності відповідає завданням кримінального провадження, а також матеріали клопотання не містять цивільного позову.
Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання.
Приходячи до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання, виходжу з того, що прокурор не довів, що розумність та співрозмірність обмеження права власності відповідає завданням кримінального провадження.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 2, 107, 131, 132, 171-173, 309 КПК України, слідчий суддя,-

У Х В А Л И В :
Клопотання прокурора військової прокуратури Київського гарнізону ОСОБА_4 про арешт майна залишити без задоволення.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Слідчий суддя ОСОБА_1