Справа № 172/1635/18
Провадження № 1-кп/191/47/19
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2020 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000478 від 02.10.2018 року відносно:

ОСОБА_3 , який народився у
1994 році квітні місяці 27 дня в с. Перше Травня Апостолівського району Дніпропетровської області, українця, громадянина України, маючого середню-спеціальну освіту, одруженого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей : ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 , раніше судимого :
1) 04.09.2012 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст. 185, ч.3 ст. 185, ч.1 ст.304, ч.1 ст.70 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст.75, ст.104 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 1 рік;

2) 31.07.2013 року Апостолівським районним судом Дніпропетровської області за ч. 2 ст. 185 КК України до відбуття покарання позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст.71 КК України частково приєднано 1 місяць за вироком Апостолівського районного суд Дніпропетровської області від 04.09.2012 року до відбуття 4 роки 1 місяць позбавлення волі в виправній колонії. Вирок вступив в законну силу 31.08.2013 року. Звільнений 02.06.2015 року з Жовтоводської виправної колонії №26, умовно-достроково, невідбутий термін 7 місяців,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України,-
за участю:
прокурора ОСОБА_4
обвинуваченого ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В :

26.09.2018 року приблизно о 12:30 годині ОСОБА_3 прийшов до території домоволодіння, розташованої за адресою : АДРЕСА_2 , яке належить тестю ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , який в той час знаходився у себе в дворі, де ремонтував бензокосу. ОСОБА_3 запитав в тестя дорогу на джерело, щоб поїхати та набрати води. У відповідь ОСОБА_6 сказав, щоб ОСОБА_3 зібрав свої речі та покинув територію його домоволодіння. В той час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, направлений на спричинення останньому тілесних ушкоджень.

Так, реалізуючи свій злочинний намір, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 26.09.2018 року приблизно о 12:30 годині, ОСОБА_3 , передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, користуючись своєю перевагою у силі, на ґрунті раніше виниклих неприязних відносин, перебуваючи в положенні стоячи, розташованими обличчям до обличчя один до одного, ОСОБА_3 наніс своєю правою рукою - кулаком в область обличчя 2 удари, а саме - в область ока з правої сторони ОСОБА_6 , чим спричинив тілесні ушкодження потерпілому у вигляді закритої черепно-мозкової травми, зі струсом головного мозку, цефалічним та вестибулопатичним синдромами, пара орбітальною гематомою справа та садна лівої щоки, утворилися від дії тупих твердих предметів (предмету), які діяли за ударним механізмом та по дотичній з місцем прикладення діючої сили у вище зазначені області та за своїм характером відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, які спричинили короткочасний розлад здоров`я впродовж більше шести днів, але не більше як три тижні (21 день), згідно п.2.3.1 а), п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень» наказ № 6 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України» від 17.01.1995 року.

Кримінальна відповідальність за діяння, що містять склад кримінального правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений, передбачена ч.2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я впродовж більше шести днів, але не більше як три тижні (21 день).

В судовому засіданні обвинувачений свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, та пояснив, що дійсно викладені вище обставини мали місце при обставинах викладених в обвинувальному акті, зазначивши, що в скоєному злочині щиро розкаюється.

Потерпілий в судове засідання не з`явився. В матеріалах кримінального провадження міститься заява потерпілого про розгляд кримінального провадження без його участі. Претензій матеріального та морального характеру не має. Просив призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду.

Прокурор в судовому засіданні заявила клопотання щодо визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються та розглядати дане кримінального провадження у спрощеному порядку.

Обвинувачений не заперечував проти розгляду кримінального провадження у спрощеному порядку.
Оскільки учасники судового провадження не оспорювали обставин вчиненого кримінального правопорушення та не заперечували проти судового розгляду в порядку ч.3 ст. 349 КПК України, відтак, у відповідності до вимог ч.3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорювалися. При цьому суд з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. За таких обставин суд прийняв рішення про проведення судового розгляду в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України.

Прийняття такого рішення свідчить про те, що обставини, які сторони не оспорюють, будуть вважатися встановленими в судовому засіданні і суд буде це враховувати при постановленні вироку. Крім того, це повністю узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені показаннями обвинуваченого, наданими ним безпосередньо в судовому засіданні, які відповідають всім фактичним обставинам інкримінованого йому діяння і ніким не оспорюються, суд приходить до висновку, що своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України, а саме: умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я впродовж більше шести днів, але не більше як три тижні (21 день).

При призначенні покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості скоєного злочину, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до злочину середнього ступеня тяжкості, особу винуватого, обставини, які обтяжують та пом`якшують покарання.

ОСОБА_3 раніше судимий, має не зняті та не погашені у встановленому законом порядку судимості, за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, має на утриманні двох малолітніх дітей : ІНФОРМАЦІЯ_1 та ІНФОРМАЦІЯ_2 .
До пом`якшуючих обставин, згідно положень ст. 66 КК України, суд враховує щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання, згідно зі ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому суд враховує положення ст.ст. 50, 65 КК України, нормами яких встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами і особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, його щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, відсутність будь-яких намірів уникнути кримінальної відповідальності, також враховуючи, що при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд вважає за необхідне для виправлення обвинуваченого призначити йому покарання у вигляді штрафу в розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в межах санкції ч.2 ст.125 КК України.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому не обирати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.368-371, 373, 374 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ :
Визнати винуватим ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу на користь держави, в розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 ( одна тисяча сто дев`яносто) гривень 00 копійок.

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Перше Травня Апостолівського району Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 - платник штрафу в розмірі 70 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1190 ( одна тисяча сто дев`яносто) гривень 00 копійок; отримувач: УК у м. Синельникове/м.Син/21081100, ЄДРПОУ отримувача: 37916468, Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), Рахунок отримувача: UA0004034, код класифікації доходів бюджету: 21081100.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.

На вирок може бути подано апеляцію до Дніпровського апеляційного суду через Синельниківський міськрайонний суд в строк 30 (тридцяти) діб з дня його проголошення.
Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.
Суддя: ОСОБА_1