Номер провадження 1-кс/201/6354/2019
УХВАЛА
Іменем України

10 грудня 2019 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000390 внесеного до ЄРДР 26.05.2014р. за ознаками ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 365 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою, в якій просить скасувати постанову слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 31.05.2019р. про закриття кримінального провадження № 0000390 внесеного до ЄРДР 26.05.2014р. за ознаками ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 365 КК України.

Скарга передана в провадження слідчого судді ОСОБА_1 08.11.2019р. згідно з протоколом автоматичного визначення слідчого судді та призначена до розгляду за клопотанням заявника в режимі відеоконференції.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 зазначив, що кримінальне провадження неодноразово закривалося, не дивлячись на те, що слідчим повністю зібрані всі матеріали, які доводять скоєння у відношенні нього злочину співробітниками Жовтневого РВ. Слідчим не розглянуті клопотання про проведення необхідних слідчих дій, про витребування документів, ознайомленні з матеріалами справи, про допит його у якості потерпілого, не дивлячись на те, що ухвалами слідчих суддів зобов`язано слідчого розглянути його клопотання.

На підставі вищевикладеного, просив вимоги скарги задовольнити.

За клопотанням заявника скарга розлалася в режимі відеоконференції 26.11.2019р., забезпечення участі ОСОБА_3 у розгляді скарги здійснювалося Державною установою «Криворізька установа виконання покарань № 3». Хід розгляду скарги, проведений у режимі відеоконференції, фіксувався за допомогою технічних засобів відеозапису, під час його ОСОБА_3 вимоги скарги підтримував. Розгляд скарги в режимі відеоконференція неодноразово відкладався у зв`язку із ненаданням матеріалів кримінального провадження та виникнення технічних проблем з проведенням судового засіданні у режимі відеоконференції.

Матеріали кримінального провадження № 0000390 внесеного до ЄРДР 26.05.2014р. були передані слідчому судді лише 10.12.2019р.

Представник прокуратури Дніпропетровської області в судове засідання не звився, про дату, час і місце розгляду скарги був неодноразово повідомлений належним чином.

Неявка прокурора, слідчого не перешкоджає розгляду скарги, що відповідає положенням ч. 3 ст. 306 КПК України.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали за скаргою, матеріали кримінального провадження, зіставивши доводи скарги з вимогами закону, приходить до такого висновку.

Як видно з матеріалів скарги і досліджених матеріалів кримінального провадження, в провадженні другого СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області перебувало кримінальне провадження № 0000390 внесеного до ЄРДР 26.05.2014р. на підставі ухвали Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 13.05.2014р., по справі 1-772/2014, якою встановлені факти застосування співробітниками Жовтневого РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області до ОСОБА_3 заходів фізичного впливу з метою змусити визнати вину у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 115 ч. 2 п.п. 6, 13, 187 ч. 4 КК України.

Відповідно до ухвали Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 13.05.2014р. засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про перегляд вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14.05.2012, яким він засуджений за п.п. 6, 13, ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України до покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного йому майна.

Під час розгляду вказаної заяви в судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 пояснив, що під час досудового слідства працівники міліції, зокрема заступник начальника кримінального розшуку ОСОБА_5 застосував до нього заходи фізичного впливу з метою визнання вини за пред`явленим йому обвинуваченням. Крім того, перебуваючи в слідчому ізоляторі працівник міліції Некрасов, який його охороняв, погрожував йому фізичною розправою, а також інші працівники міліції, прізвища яких він не знає, під час досудового розслідування вчиняли відносно нього психологічний тиск.

03.08.2016р. прокуратурою Дніпропетровської області на підставі ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16.06.2016р. до ЄРДР за № 0000664, внесено відомості за фактом зловживання владою слідчим СВ Жовтневого РВ Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_6 під час затримання ОСОБА_3 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 364 КК України.

Кримінальне провадження закривалося постановами слідчого неодноразово.

Згідно з оскаржуваною постановою від 31.05.2019р., під час досудового розслідування встановлено, що 14.09.2009р. о 18.00 до Жовтневого РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_1 , виявлено труп ОСОБА_7 (ЖРЗПЗ РВ від 14.09.2009 № 5917). За цим фактом слідчим відділом Жовтневого РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області 15.09.2009р. порушено кримінальну справу № 52091617 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. Відповідно до акту СМЕ, смерть потерпілої настала від механічної асфіксії при перекритті дихальних шляхів.

15.09.2009р. слідчим СВ Жовтневого РВ Криворізького МУ ОСОБА_6 був затриманий ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрювався у вчиненні вказаного злочину. В цей же день, 15.09.2009 о 21.40 год. ОСОБА_3 був поміщений до режимних умов ITT Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області.

18.09.2009р. Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу ОСОБА_3 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

21.09.2009р. ОСОБА_3 плановим конвоєм був етапований до Криворізького слідчого ізолятору №4 (на теперішній час - Криворізька установа виконання покарань № 3).

Кримінальну справу за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочинів, передбачених п.п. 6, 13, ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України було направлено до суду для розгляду по суті.

За дорученням слідчого від 19.06.2014р. прокуратури Дніпропетровської області 18.06.2014р. ОСОБА_3 був допитаний страшим оперуповноваженим Криворізької установа виконання покарань № 3 ОСОБА_8 . Під час допиту ОСОБА_3 надав показання про те, що він був затриманий 14.09.2009р. о 17 год. Перебуваючи у приміщенні Жовтневого РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, зізнався у скоєнні злочину через фізичний та психологічний тиск на нього з боку працівників міліції, у т.ч. ОСОБА_9 . Працівники міліції його катували перекриваючи кисень, б`ючи електричним струмом та застосовуючи інші способи мучення, доводячи таким чином до втрати свідомості. Весь час погрожували фізичною розправою на випадок відмови від визнання вини у скоєнні вбивства. 15.09.2014р. о 20 год. слідчим був складений протокол його затримання. В слідчому ізоляторі на нього чинив тиск співробітник СІЗО ОСОБА_10 .

Допитаний як свідок ОСОБА_11 пояснив, що відносно ОСОБА_3 він ніколи не застосовував заходів фізичного впливу з метою схиляння до визнання вини у скоєному злочині. З приводу застосування психологічного або фізичного впливу до ОСОБА_3 працівниками міліції нічого не відомо. Вважав подібні заяви безпідставними.

Допитаний як свідок черговий помічник начальника Криворізької установи виконання покарань № 3 ОСОБА_10 пояснив, що в процесі несення служби мав безпосередні контакти із засудженим до довічного позбавлення волі ОСОБА_3 . Тобто він здійснював конвоювання засудженого територією установи, вивід засудженого з камери на прогулянку, санітарну обробку, в медико - санітарну частину. Під час несення служби відносно засудженого ОСОБА_3 фізичний або психологічний вплив не здійснювався. Також подібного впливу не здійснювали й інші працівники установи виконання покарань. Фізичною розправою ОСОБА_3 він не погрожував.

Допитана як свідок колишній слідчий СВ Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_12 пояснила, що протягом 2009-2010 роках працювала на посаді слідчого СВ Криворізького міського управління ГУМВС України у Дніпропетровській області. У 2009 році в складі слідчої групи здійснювала досудове слідство у зазначеній кримінальні справі. Під час проведення слідчих дій за участю обвинуваченого ОСОБА_3 будь-яких заяв або скарг на дії працівників міліції від останнього в її присутності не надходило. Особисто нею, під час проведення слідчих дій за участю ОСОБА_3 будь-яких незаконних заходів слідства не застосувалось. Також, їй не відомо будь-яких фактів застосування заходів психологічного або фізичного тиску з боку працівників міліції під час проведення слідства у вказаній кримінальні справі.

Допитаний як свідок колишній слідчий СВ Жовтневого РВ КМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області ОСОБА_13 пояснив, що він протягом 2008-2012 роках працював на посаді слідчого СВ Жовтневого РВ Криворізького міського управління ГУМВС України у Дніпропетровській області. У 2009 році здійснював досудове слідство у зазначеній кримінальні справі. Під час проведення слідчих дій за участю обвинуваченого ОСОБА_3 будь-яких заяв або скарг на дії працівників міліції від останнього в його присутності не надходило. Особисто ним, під час проведення слідчих дій за участю ОСОБА_3 будь-яких незаконних заходів слідства не застосувалось.

Допитаний як свідок ОСОБА_14 пояснив, що він з 1992 року перебував у шлюбі з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Приблизно з 2007 року і до дня вбивства, тобто до 14.09.2009 його дружина ОСОБА_7 працювала в ломбарді, що був розташований за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Панкєєва, 7А, в Жовтневому (нині - Покровському) районі. Під час розслідування злочину працівниками міліції було встановлено громадянина ОСОБА_3 , якого було затримано за вчинення злочину. На питання слідчого про те, чи бачив він 14.09.2009р. ОСОБА_3 , відповів, що 14.09.2009р., коли він прибув на місце вчинення злочину, це було приблизно о 20.00 годині, може трохи раніше, він звернув увагу на те, що в службовому автомобілі працівників міліції на задньому сидінні сидів невідомий йому чоловік, і на його руках були одягнути кайданки, і як потім стало відомо, це був ОСОБА_3 .

Допитаний як свідок ОСОБА_15 на питання слідчого про те, чи бачив він 14.09.2009 ОСОБА_3 , відповів, що дійсно, 14.09.2009р. він бачив ОСОБА_3 приблизно о 20.00 або 20.30 точного часу вже на пам`ятає, коли він прийшов до місця своєї роботи, так як наскільки він на даний час пам`ятає, хтось з працівників міліції попрохав викликати ОСОБА_3 так як він працював в одній будівлі, де був розташований вказаний ломбард для надання пояснень щодо скоєного злочину. Коли він побачив ОСОБА_3 в той вечір, він був в стані алкогольного сп`яніння, так як це було чутно із за запаху з ротової порожнини. Також, він пам`ятає, що працівники міліції, які були на місці злочину, одразу на місці стали опитувати ОСОБА_3 , в цей час на ньому кайданків він не бачив, і наскільки вже він пам`ятає, ОСОБА_3 потім поїхав разом з працівниками міліції до райвідділу.

На питання слідчого про те, чи бачив він як ОСОБА_3 привозили на місце, де був вчинений злочин працівники міліції 14.09.2009, в який саме час і чи були на ньому одягнути кайданки, свідок ОСОБА_15 відповів, що 15.09.2009 р. вже в нічний час працівники міліції привезли ОСОБА_3 на місце злочину на автомобілі, і на його руках вже були одягнути кайданки. Також працівники міліції в присутності ОСОБА_3 попросили його відкрити його майстерню, і пройшли разом з ним в приміщення, де були виявленні речові докази з місця скоєння злочину.

Допитаний як свідок ОСОБА_16 дав аналогічні покази, що і допитаний ОСОБА_15 .

Також, під час розслідування зазначеного кримінального провадження встановлено, що згідно довідки наданої ITT Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, ОСОБА_3 затриманий 15.09.2009р. слідчим відділом Жовтневого РВ за підозрою у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, поступив до ITT КМУ 15.09.2009р.

При поміщенні до ITT ОСОБА_3 був опитаний про стан здоров`я, про що ним зроблено власноручний запис в «Журналі первинного обстеження осіб, які поміщуються у ІТТ», а також оглянутий черговим ITT на наявність тілесних ушкоджень. Скарг на стан здоров`я останнім заявлено не було, видимих тілесних ушкоджень не виявлено.

Згідно довідки наданої Криворізькою УВП №3, ОСОБА_3 прибув до слідчого ізолятору 21.09.2009р. - стан здоров`я задовільний, скарг на стан самопочуття не було. Згідно журналу первинного медичного огляду прибулих з ІТТ - без особливостей. Тілесних ушкоджень, подряпин, ран під час поміщення у Криворізьку УВП № 3, згідно медичної картки, виявлено не було.

Проведеним службовим розслідуванням ГУМВС України в Дніпропетровській області факти здійснення фізичного або психологічного впливу з боку працівників міліції відносно ОСОБА_3 не знайшли свого підтвердження.

Крім того, встановлено, що відповідно до Книги доставлених до Жовтневого РВ КМУ № 724 та Книги відвідувачів вказаного райвідділу № 807 ОСОБА_3 14.09.2014 не затримувався та до Жовтневого РВ не доставлявся.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 2400 від 15.09.2009р. щодо підозрюваного ОСОБА_3 встановлено, що останній при проведенні судово-медичного обстеження вказував експерту про те, що 14.09.2009р. приблизно о 16.00 год., він знаходився у себе на роботі та під час виконання роботи пошкодив собі руки, а під час свербіння пошкодив собі обличчя.

При огляді експертом встановлено: по внутрішній поверхні середньої третини правого передпліччя; від середньо до задньо-пахвинної лінії праворуч на рівні 8-9-го ребер; в проекції горбчатості правої подвздовшної кістки; по передній поверхні середньої третини правої гомілки - 5 синці багрово-фіолетового кольору, подовгуватої форми з чіткими контурами, розміром від 2,0 x 1,0см до 10,5 x 2,5см. В проекції лівого лобного пагорбу; на нижній повіці лівого ока; в верхній третині правогносогубної зморжки; на нижній губі у центрі; по зовнішній поверхні від нижньої третини правого передпліччя з подальшим напрямком до 4-ї п`ястної кістки та проекції 5-ї правої кисті; по задньо-пахвинній лінії праворуч на рівні 4,9-го ребер; по передній поверхні середньої третини правої гомілки - 16 саден подовгуватої та дугоподібної форми, вкриті буро-коричневого кольору підсохшими скоринками, які розташовані на рівні неушкодженого епітелію, розміром від 0,3 x 0,1 см до 8,0 x 0,1 см.

Експертом зроблено висновок про те, що у ОСОБА_3 мались такі тілесні ушкодження: синців правої верхньої та нижньої кінцівок, грудної клітини та поперекової ділянки тулуба праворуч; саден обличчя, правої верхньої та нижньої кінцівок, грудної клітини праворуч.

Характер тілесних ушкоджень у підозрюваного свідчить про те, що ушкодження у нього виникли від дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею по типу удару, яким могли бути неозброєна рука, взута нога, або при ударі об тупі тверді предмети (предмет), які мають такі ж властивості, що могло бути при обставинах, зазначених в постанові про призначення судово-медичної експертизи.

За характером ушкодження належать до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, час їх виникнення відповідає 14.09.2009р.

При цьому, постанова слідчого про призначення судово-медичної експертизи, на обставини якої посилається експерт у висновку № 2400 від 15.09.2009р., до матеріалів кримінального провадження не долучена.

Постановою слідчого в ОВС СВ СУ прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_17 від 09.02.2015р. призначена судово-медична експертиза з метою встановлення ступеню тяжкості та характеру тілесних ушкоджень у ОСОБА_3 силами експертів Криворізького відділення ДОБ СМЄ. На вирішення експертизи поставлені наступні питання: - Чи є у ОСОБА_3 які не будь тілесні ушкодження, якщо так, то який їх характер, ступінь тяжкості і локалізація? - Які тілесні ушкодження їх характер, локалізація та механізм виникнення? Яка давність виникнення ушкоджень та чи могли вони відповідати часу, викладеному в постанові, а саме 14.09.2009 року? Яким предметом, і яким способом заподіяні тілесні ушкодження ОСОБА_3 якщо такі маються?

Призначення СМЕ слідчим прокуратури мотивоване тим, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23.01.2015р. скасована постанова про закриття кримінального провадження від 09.12.2014, судом не прийнято доводи слідчого щодо отримання ОСОБА_3 легких тілесних ушкоджень до його надходження в умови ITT Криворізького МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області, оскільки висновок СМЕ №2400 від 15.09.2009р., яким у скаржника виявлені зазначені тілесні ушкодження, є недопустимим доказом в силу його невідповідності вимогам ч. 1 ст. 101 КПК України, згідно якої висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень та зроблені за їх результатами висновки, обґрунтовані відповіді на запитання, поставлені особою, яка залучила експерта, або слідчим суддею чи судом, що доручив проведення експертизи. Всупереч вказаному в дослідницькій частині висновку експерта не було вирішено питання щодо строків отримання ОСОБА_3 тілесних ушкоджень, про що лише формально було зазначено у самому висновку, що також є порушенням п. 7 ч. 1 ст. 102 КПК України.

Відповідно до висновку експерта № 247 від 11.02.2015р., який проведений за даними попередньої СМЕ № 2400 від 15.09.2009р., у ОСОБА_3 виявлено тілесні ушкодження, які відносяться до ЛЕГКИХ.

Характер виявлених тілесних ушкоджень свідчить про те, що ушкодження у нього виникли від ударної дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, можливо внаслідок удару (ударів) кулаками, взутими ногами, або при ударі об тупі тверді предмети (предмет), які мають такі ж властивості.

Характер виявлених ушкоджень при первинному обстеженні, а саме, ступінь їх загоєння (синці з чіткими контурами, скоринки у саден розташовані на рівні неушкодженого епітелію), свідчить, що термін їх виникнення може відповідати 14.09.2009р.

Тілесні ушкодження заподіяні від ударної дії тупого твердого предмету (предметів) з обмеженою контактуючою поверхнею, або при ударі об тупі тверді предмети (предмет), які мають такі ж властивості.

Специфічних ознак, які могли надати змогу ідентифікувати травмуючий предмет у даних ушкодженнях не відобразились, тому висловитись в категоричній формі внаслідок якого саме травмуючого предмета виникли ушкодження не можливо, відсутні судово-медичні дані.

Суддя слідчий не може погодитися з викладені в оскаржуваній постанові доводами слідчого про те, що час виникнення тілесних ушкоджень відповідає даті 14.09.2009р., в той час як ОСОБА_3 був затриманий працівниками міліції 15.09.2009р., тому цим спростовують покази ОСОБА_3 про застосування до нього фізичної сили працівниками міліції.

Слідчий вказує, що ОСОБА_3 отримав вказані тілесні ушкодження до його затримання та міг отримати ушкодження під час вчинення злочину чи під час роботи, як вказував останній експерту, при проведенні експертизи 15.09.2009р.

Однак, як слідує з протоколів допиту ОСОБА_3 , він вказував, що був затриманий фактично 14.09.2009р. о 17 год. працівниками міліції, а протокол його затримання був оформлений лише 15.09.2009р. о 20 год., і майже добу він перебував у приміщенні Жовтневого РВ Криворізького МУ.

Аналогічні показання ОСОБА_3 надавав 18.07.2016р., під час допиту його страшим оперуповноваженим Криворізької установа виконання покарань № 3 ОСОБА_18 , про те, що він був фактично затриманий 14.09.2009р. о 17 год., а тілесні ушкодження, які описані у висновках СМЕ він отримав до 15.09.2019р., тобто до оформлення протоколу затримання.

Протокол затримання ОСОБА_3 до матеріалів кримінального провадження № 0000390 від 26.05.2014р. слідчим не долучений, а доводи ОСОБА_3 про отримання ним вищевказаних ушкоджень 14.09.2009р., тобто до затримання (оформлення протоколу затримання) слідчим не перевірені.

Як видно з долученої до матеріалів справи ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_19 , від 08.11.2016р. по справі 201/13879/16-к, цією ухвалою скасовувалася постанова слідчого віл 29.08.2016р. про закриття кримінального провадження, майже з аналогічних підстав. зокрема, слідчим суддею було зауважено, що висновки даних двох експертизи підтверджують наявність у ОСОБА_3 легких тілесних ушкоджень, які могли виникнути 14.09.2009р. при обставинах, на які вказує ОСОБА_3 . Втім із оскаржуваної постанови не вбачається, що слідчим встановлені обставини їх утворення, хоча ОСОБА_3 неодноразово вказував на ці обставини, зокрема і в протоколі свого допиту. Слідчим фактично допитані особи, які лише спростовували факт побиття ОСОБА_3 та показували, що він вже мав тілесні ушкодження, зізнавався у скоєнні злочину, але слідчий не ставив їм конкретні запитання, які витікають з показань самого ОСОБА_3 , у т.ч. і з урахуванням результатів експертиз.

Закриваючи у черговий раз 31.05.2019р. кримінальне провадження, слідчий дійшов висновку про відсутність в діях працівників міліції складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 364 КК України, з аналогічних підстав, не надавши оцінку визнання вини під тортурами, обмежившись лише висновком, що час виникнення тілесних ушкоджень відповідає даті 14.09.2009р., а ОСОБА_3 затримано 15.09.2009р., не надавши доводам потерпілого про те, що заходи впливу були застосовані ним до затримання 14.09.2009р., і не надавши оцінку двом висновкам СМЕ, які підтверджують наявність у ОСОБА_3 легких тілесних ушкоджень, природу походження яких не з`ясовано.

Завданнями кримінального провадження, відповідно до ст. 2 КПК України, є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

На підставі ч. 2 ст. 9 КПК України керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених випадках, - на потерпілого.

Статтею 93 КПК України встановлено, що сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

У свою чергу, слідчий, прокурор під час досудового розслідування, зобов`язаний детально та всебічно перевірити доводи особи, що подала таку заяву.

Зокрема, якщо слідчим закрито провадження за відсутністю в діях особи складу злочину чи самої події, то він має звернути увагу на те, що б така постанова у обов`язковому порядку містила детальний виклад обставин, за яких заявник вважав, що особою (особами) вчинено злочин, а у разі, якщо особі (особам) ставилося в вину декілька протиправних діянь, які підпадають під ознаки різних статей кримінального закону, то чи містить вона висновки щодо відсутності вини особи (осіб) у вчиненні кожного з них.

Практика Європейського Суду з Прав Людини щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (див. рішення у справі «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

А в рішенні ЄСПЛ у справі «Бучинська проти України» Суд констатував факт того, що не може дійти висновку, що органи влади зробили усе від них залежне для забезпечення оперативного та всебічного вжиття заходів для збору доказів, встановлення місцезнаходження та притягнення до відповідальності винних (див. рішення у справі «Бучинська проти України» заява № 35493/10 від 30.04.2015, п. 49), бо за потреби зростаючих високих стандартів у сфері захисту прав людини та основоположних свобод, неминуче вимагається більша рішучість при оцінці порушень основоположних цінностей демократичного суспільства (див. рішення у справі «Сельмуні проти Франції, заява № 235803/94, параграф 95, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграфи 148, 149), оскільки тягар доведення можна покласти на органи влади, адже саме вони мають надати задовільні та переконливі пояснення (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини, заява № 21986/93, п. 100, «Нечипорук і Йонкало проти України», заява № 42310/04, параграф 150).

Відповідно до вимог п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого повинна бути вмотивованою та містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України, однак дані вимоги кримінально процесуального закону слідчим не були виконані, оскільки постанова про закриття кримінального провадження не містить мотивів прийняття такого рішення та їх обґрунтування.

За змістом постанови про закриття кримінального провадження висновок про встановлення відсутності складу кримінального правопорушення, слідчий обґрунтував тим, що під час досудового розслідування кримінального провадження встановлена відсутність об`єктивної сторони складу злочину.

Постанова про закриття кримінального провадження повинна містити достатні відомості, які б свідчили про те, що усім обставинам справи у порядку ст. 94 КПК України було надано необхідну правову оцінку в сукупності, що свідчить про те, що встановлена, на даний час, органом досудового розслідування сукупність доказів, якою обґрунтовуються зроблені ним висновки, не може вважатися такою, що не залишає місце сумнівам, а наявність останніх (сумнівів) не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978р. у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), п. 161, Series A заява № 25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту» (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21.07.2011р., (ч. 2 ст. 8, ч. 5 ст. 9 КПК України).

Проте, суд вважає, що органом досудового розслідування не було дотримано вимог ст.ст. 9, 91, 110 КПК України, оскільки висновки щодо обставин, які обумовлюють закриття провадження у справі були зроблені передчасно, без належної перевірки обставин викладених в заяві скаржника та не надавши відповідної оцінки доказам, які були здобуті під час проведення досудового розслідування у всій їх сукупності.

Заявником порушено 10-тиденний строк звернення до суду зі скаргою. З матеріалів скарги видно, що ОСОБА_3 отримав листа від Прокуратури Дніпропетровської області від 09.10.2019р., яким повідомлено про наявність постанови про закриття кримінального провадження від 31.05.25019р. З довідки начальника ВКВСР ДУ «Криворізька установа виконання покарань № 3» ОСОБА_20 видно, що ОСОБА_3 не отримував оскаржуваної постанови від 31.05.2019р. Оскільки заявник не був обізнаний про хід кримінального провадження, строк на оскарження постанови підлягає поновленню.

Керуючись ст.ст. 2, 9, 91, 93, 94, 107, 110, 303 - 307 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_3 строк для подання скарги до слідчого судді.

Скаргу ОСОБА_3 на постанову слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 31.05.2019р. про закриття кримінального провадження № 0000390 внесеного до ЄРДР 26.05.2014р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 365 КК України задовольнити.

Постанову слідчого в особливо важливих справах другого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 від 31.05.2019р. про закриття кримінального провадження № 0000390 внесеного до ЄРДР 26.05.2014р. за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 365 КК України скасувати.

Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1