Справа № 346/4016/19
Провадження № 1-кп/346/225/20
В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області

в складі : судді ОСОБА_1 ,

секретаря ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломиї справу про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітня дитина, раніше судимого, останній раз вироком Коломийського міськрайонного суду від 27 грудня 2018 року за ст.ст. 185 ч. 3, 125 ч. 1 КК України до чотирьох місяців арешту та 850 грн. штрафу, депутатом не обирався, громадянина України,

- за ст. 186 ч. 2 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачений ОСОБА_5 , маючи непогашену судимість за злочин проти власності, 31 липня 2019 року близько 22 год. 00 хв., перебуваючи в смт. Печеніжин на вул. Сонячній, Коломийського району після розмови із ОСОБА_6 безпричинно штовхнув її, від чого впала на землю та впустила з руки мобільний телефон на землю. Тоді ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на відкрите викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, заволодів без згоди потерпілої належним їй телефоном марки "CPA Halo X" чорного кольору, ІМЕІ : НОМЕР_1 , вартістю шістсот гривень, після чого місце скоєння злочину покинув, а викраденим розпорядився на власний розсуд, спричинивши потерпілій шкоду на вказану суму.

Свою вину у скоєному злочині обвинувачений визнав у повному обсязі та пояснив, що того дня працював у лісі і по закінченні робіт вжив багато спиртного. Знаходячись у стані сильного алкогольного сп"яніння, під вечір ішов повз сільський стадіон у селищі і зустрів потерпілу. При спілкуванні між ними виник конфлікт у який втрутився знайомий потерпілої, з яким вони билися. В процесі цього він, обвинувачений, штовхнув потерпілу, від чого у неї з рук міг випасти мобільний телефон. Побачивши даний телефон підняв його і незважаючи на слова потерпілої, що телефон належить їй, забрав його і покинув місце події.

Наступного дня зранку пішов на місце події, щоб знайти свій телефон, який так і не знайшов, як і тапочки в яких був напередодні. Пізніше телефон через працівників поліції повернув потерпілій.

У вчиненому щиро розкаюється, просить врахувати, що викрадене повернув і не карати суворо.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні не досліджувались інші зібрані у кримінальному провадженні докази, оскільки, за згодою учасників процесу, дослідження останніх визнано недоцільним, так як фактичні обставини справи ніким не оспорюються і у суду відсутні сумніви щодо добровільної позиції учасників судового провадження, яким роз"яснено, що у такому випадку вони позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 186 КК України як відкрите викрадення чужого майна, вчинене повторно.

Згідно п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 р. № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суди при призначенні покарання в кожному випадку і щодо конкретного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержувати вимоги ст. 65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначаючи покарання у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов"язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом"якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчиненню нових злочинів.

У п. 3 постанови зазначено, що суди, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, повинні виходити з класифікації злочинів, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив, мета, спосіб вчинення, кількість епізодів, характер і ступінь тяжкості наслідків тощо).

Досудовою доповіддю Коломийського міськрайонного відділу філії Державної установи "Центр пробації" в Івано-Франківській області визначено, що, беручи до уваги зібрану інформацію, що характеризує особу обвинуваченого, його спосіб життя, історію правопорушень, а також високу ймовірність вчинення повторного правопорушення, відділ вважає, що виправлення особи без ізоляції від суспільства не можливе та становить високу небезпеку для суспільства чи окремих осіб.
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та дані про його особу.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до вимог ст. 67 КК України суд не знаходить.

Обставинами, що пом"якшують покарання обвинуваченому та істотно знижують ступінь тяжкості скоєного суд вважає - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, позитивну характеристику за місцем проживання, просьбу потерпілої суворо не карати та відсутність претензій з її боку, а тому вважає за можливе застосувати до нього ст. 69 КК України та обрати покарання нижче нижчої межі ніж визначено санкцією статті за якою він обвинувачується, що на думку суду буде достатнім для його виправлення та попередження вчиненню нових злочинів.

Також суд враховує, що ОСОБА_5 засуджений за попереднім вироком суду від 27 грудня 2018 року за ст.ст. 185 ч. 3, 125 ч. 1 КК України до чотирьох місяців арешту та 850 грн. штрафу, який не був виконаний засудженим.

Висновком органу пробації встановлено, що з метою виправлення і запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, виправлення особи без ізоляції від сусіпільства не можливе та становить високу небезпеку для суспільства чи окремих осіб.

Речовими доказами розпорядитися у відповідності до ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 392-395 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим за ч. 2 ст. 186 КК України та, застосувавши ст. 69 КК України призначити покарання - один рік шість місяців позбавлення волі.

На підставі ст. 71 КК України шляхом повного складання призначених покарань остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді одного року шести місяців позбавлення волі та штрафу в розмірі п"ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 гривень в доход держави, які виконувати самостійно.

Строк відбуття покарання обчислювати з часу фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

Після вступу вироку в законну силу :

- речові докази : мобільний телефон марки "CPA Halo X" чорного кольору, ІМЕІ : НОМЕР_1 , переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 - повернути їй у власність.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок суду в частині встановлення обставин справи, дослідження яких було визнане недоцільним в порядку статті 349 КПК України, оскарженню не підлягає, в іншій частині може бути оскаржений шляхом подачі апеляційних скарг до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд протягом тридцяти днів, обвинуваченим з часу отримання копії вироку, іншими учасниками з моменту проголошення.

Суддя ОСОБА_7