У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 червня 2020 року м. Миколаїв
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:
головуючого ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4
розглянувши апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах власника майна ДП «Олександрівське лісове господарство» на ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.04.2020 року, якою задоволено клопотання Третього слідчого СУ ТУ ДБР в м. Миколаєві ОСОБА_6 про накладення арешту на майно.
учасники судового провадження:
прокурор: ОСОБА_7
захисник: ОСОБА_5 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.
Адвокат ОСОБА_5 просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.04.2020 року, та постановити нову ухвалу, якою відмовити в частині задоволення клопотання слідчого про арешт майно системний блок AL137567 та ноутбук «Asus» інвентарний №104000876 (№E3NOCX1662361OF).
Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.04.2020 року задоволено клопотання Третього слідчого СУ ТУ ДБР в м. Миколаєві ОСОБА_6 про накладення арешту на майно, вилученого 10.04.2020 у ході проведення обшуку у службових та підсобних приміщеннях державного підприємства «Олександрівське лісове господарство», розташованих за адресою: Кіровоградська область, Олександрівський район, смт. Олександрівка, вул. Магістральна, 4.

Узагальнені доводи апелянта.

На обґрунтування апеляційних вимог, щодо скасування оскаржуваної ухвали апелянт вважає вказану ухвалу не обґрунтованою в частині арешту на системний блок та ноутбук, а клопотанні слідчого в цій частині безпідставним.
Зазначає, що слідчим суддею не надано жодної оцінки тому факту, що частина вилученого майна, на яке накладено арешт, є електронними інформаційними системами та слідчий не оглянув інформацію, що міститься у вказаних пристроях, тому у слідчого не було підстав відносити вказані речі до речових доказів.
Вважає, що слідчий суддя не врахував, що потреби досудового розслідування у кримінальному провадженні за фактом службової недбалості не виправдовують вилучення (арешт) комп`ютерної техніки у підприємства.
Стверджує, що слідчим суддею не було враховано, що вилучений системний блок та ноутбук не містять інформації, що є предметом доказування у справі.
Одночасно, апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.04.2019 року.

В обґрунтування поважності причин пропущення встановленого законом строку на апеляційне оскарження апелянт вказує на те, що оскаржувана ухвала була постановлена без виклику представника власника майна та копія оскаржуваної ухвали на адресу підприємства не надходила..

Встановлені судом першої інстанції обставини.
Згідно ухвали слідчого судді та матеріалів судового провадження вбачається, що 13.04.2020 року слідчий Третього слідчого відділу Слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_8 , в рамках здійснення досудового розслідування кримінального правопорушення, відомості про вчинення якого 16.01.2020 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (надалі - ЄРДР) за №0000014 ініціював перед слідчим суддею клопотання, в якому просив накласти арешт на майно, вилучене 10.04.2020 у ході проведення обшуку у службових та підсобних приміщеннях державного підприємства державного підприємства «Олександрівське лісове господарство лісове господарство», розташованих за адресою: Кіровоградська область, Олександрівський район, смт. Олександрівка, вул. Магістральна, 4.
Клопотання мотивоване тим, що накладення арешту на майно необхідне з метою забезпечення збереження речових доказів.
Приймаючи рішення про задоволення вказаного клопотання, слідчий суддя зазначив, що з огляду на обставини вказані в клопотанні, а також на те, що, клопотання слідчого є обґрунтованим, доведена необхідність арешту вказаного майна, наявні підстави для накладення арешту.
Вказав, що накладення арешту у кримінальному провадженні необхідне з метою забезпечення та збереження майна, як речового доказу та виконання завдань кримінального провадження.

Встановлені судом апеляційної інстанції обставини.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора про залишення ухвали без змін, пояснення захисника на підтримку апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд дійшов наступного.
Згідно вимог ч. 2 ст. 395 КПК України ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення. Згідно частини 3 зазначеної статті, якщо ухвалу суду було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.
З матеріалів провадження вбачається, що представник ДП «Олександрівське лісове господарство», щодо майна якого вирішувалось клопотання про накладення арешту та його захисник не викликались в судове засідання.
З врахуванням наведеного, з метою недопущення порушення права особи на захист своїх законних прав та інтересів, враховуючи вимоги ч. 3 ст. 395 КПК України, колегія суддів вважає не пропущеним строк для апеляційного оскарження ухвали слідчого судді.
Як вбачається з матеріалів судового провадження СУ територіального управління ДБР, розташованого у м. Миколаєві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за №0000014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.264, ч.2 ст. 367 КК України.
У ході досудового розслідування встановлено, що Органом досудового розслідування ОСОБА_9 підозрюються в тому, що на території 4 виділу 104 кварталу Червоно-Нерубаївського лісництва ДП «Олександрівське лісове господарство» УЛМГ в Кіровоградській області відбулася незаконна порубка лісових насаджень. Зокрема, порубка допущена посадовими особами Червоно-Нерубаївського лісництва без оформлення відповідної лісовпорядної документації та спеціального дозволу на використання лісових ресурсів.

Розглядаючи в порядку ст. ст. 170-173 КПК України клопотання про накладення арешту на майно, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя повинен з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для арешту майна або відмови у задоволенні клопотання про арешт майна.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Слідчий суддя дотримався даних вимог законодавства.

Так, на речові докази може бути накладено арешт в порядку ст. ст. 170-174 КПК України, та згідно ч. 3 ст. 170 КПК України слідчий суддя, суд накладає арешт на майно, якщо є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, визначеним в ст. 98 КПК України.
З урахуванням цього слідчий суддя, всупереч тверджень апелянта, встановив належні правові підстави, передбачені ст. 170 КПК України, для задоволення клопотання слідчого та накладення арешту на майно з метою забезпечення та збереження тимчасово вилученого майна як речового доказу.
Таким чином, колегія суддів вважає, що слідчий суддя суду першої інстанції обґрунтовано наклав арешт на тимчасово вилучене майно.
Підстав сумніватися в співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження колегія суддів не вбачає. Обставини кримінального провадження на час прийняття рішення вимагали вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, апелянтом не надано та колегією суддів не встановлено.
З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла остаточного висновку, що рішення слідчого судді суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, а тому ухвалу слідчого судді необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
З приводу твердження апелянта щодо того, що слідчим суддею не надано жодної оцінки тому факту, що частина вилученого майна, на яке накладено арешт, є електронними інформаційними системами та слідчий не оглянув інформацію, що міститься у вказаних пристроях, тому у слідчого не було підстав відносити вказані речі до речових доказів, то дане твердження є недоведеним та невмотивованим.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для скасування ухвали слідчого судді, не встановлено.
За таких обставин, відсутні підстави для скасування оскаржуваної ухвали, про що просить апелянт.
Враховуючи викладене, керуючись ст. ст.376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах власника майна ДП «Олександрівське лісове господарство» - залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.04.2020 року - залишити без зміни.
Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: