Справа № 467/509/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2020 року слідчий суддя Арбузинського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчої СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , особи, у користуванні якої перебуває майно, ОСОБА_6 , власника майна ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Арбузинка клопотання слідчої СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 про арешт майна в рамках кримінального провадження №0000177, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 травня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається

Слідча СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 ініціювала розгляд клопотання про арешт автомобіля марки Мерседес», д.р.н. НОМЕР_1 та двох бензинових ланцюгових пилок, як речових доказів в рамках кримінального провадження №0000177, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 травня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України.

Зокрема, звернення умотивоване тим, що Арбузинським ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування вказаного кримінального провадження, у ході якого, за версією слідства, установлено, що 01 травня 2020 року ОСОБА_6 , перебуваючи неподалік с. Вишневе Арбузинського району Миколаївської області, здійснив незаконну порубку дерев породи «Акація» та в ході огляду місця події було виявлено і вилучено майно, яке знаходиться у його фактичному користуванні, як то, автомобіль марки «Мерседес» та дві бензинові ланцюгові пилки.

Крім того, у багажному відділенні автомобіля виявлено 18 свіжоспиляних пнів породи «Акація».

Тому, апелюючи до положень ст.ст. 98, 167, 170 КПК України і посилаючись на те, що виявлене і вилучене в ході огляду місця події майно має ознаки доказів, які необхідні у тому числі, й для проведення криміналістичних експертиз, а також на високу ймовірність його приховування, знищення або відчуження на шкоду досудовому розслідуванню, слідча просила внесене нею клопотання задовольнити та накласти арешт на автомобіль марки «Мерседес», д.р. НОМЕР_2 та дві бензинові ланцюгові пилки, як речові докази, із забороною розпорядження та користування ними.

Позиція учасників судового провадження щодо порушеного слідчим питання

В судовому засіданні слідча клопотання підтримала з підстав, що викладені й його мотивувальній частині, і просила його задовольнити повністю.

Особа, у фактичному користуванні якої перебуває тимчасово вилучене майно, ОСОБА_6 , в судовому засіданні пояснив, що дерева він не спилював, випадково знайшов вже спиляні стовбури акації, вирішивши їх забрати.

Бензинові пилки дійсно перебувають у його користуванні, проте, він завжди їх возить в автомобілі, зокрема, мав намір здати у ремонт.

Автомобіль він придбав у 2007 році за довіреністю, строк дії якої наразі закінчився.

Крім того, ОСОБА_6 вказав, що заперечує проти задоволення клопотання про арешт його автомобіля, оскільки використовує його задля необхідності возити дружину до м. Миколаєва на лікування.

Адвокат ОСОБА_4 , позицію якого підтримав адвокат ОСОБА_5 , в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечив.

Зокрема, посилався на недоведеність дійсної правової підстави для застосування такого типу заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, оскілки в контексті диспозиції ч.1 ст. 246 КК України та установлених слідством обставин відсутній склад кримінального правопорушення, оскільки дерева були зрубані на земельній ділянці сільськогосподарського призначення (пасовищі).

Крім того, адвокат зазначив, що допитані слідством свідки не вказували на те, що ОСОБА_6 вирубував дерева, а лише бачили його автомобіль на місці події, що свідчить про необґрунтованість підозри.

Щодо розумності та співмірності застосування арешту транспортного засобу, то такий захід може мати негативні наслідки для хворої дружини ОСОБА_6 , яку, за відсутності транспортного сполучення під час карантину, належить возити до м. Миколаєва, використовуючи вилучений слідчою автомобіль.

Власник вилученого транспортного засобу ОСОБА_7 чіткої позиції щодо арешту його майна не висловив, вказавши лише, що продав автомобіль близько семи років тому ОСОБА_6 .

Мотиви, з яких виходив слідчий суддя при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувалася у ракурсі встановлених обставин із даного питання

У свою чергу, слідчий суддя, перевіривши доводи і обґрyнтованість внесеного на його розгляд звернення, а так само і його відповідність вимогам КПК України, з`ясувавши позицію учасників кримінального провадження, керуючись законом, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності і допустимості, і сукупність доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходив із такого.

Порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України, яке складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України (ст. 1 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна допускається, серед іншого, і з метою збереження речових доказів (ч. 2 ст. 170 КПК України).

У даному випадку, слідча, вилучивши з місця події майно, як то, дві бензинові пилки та автомобіль, розслідуючи кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, з метою безпосереднього встановлення осіб, причетних до події, подальшого збереження вилучених об`єктів задля виявлення, дослідження, перевірки й оцінки слідів злочину, враховуючи, що вбачається наявність достатніх підстав вважати, що вищезазначене майно було використано як засоби чи знаряддя вчинення злочину, просила накласти арешт на нього.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у наведених випадках, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно за сукупності даних розслідуваного злочину, відповідає вимогам ст. 98 цього Кодексу.

В свою чергу, за положеннями ч.1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Та слідчим суддею було установлено, що звернення слідчої про арешт майна подано у відповідності до положень ст. 170 КПК України, у тому числі з визначеною законом метою, оскільки тимчасово вилучене майно відповідає критеріям, визначеним для речових доказів.

Так, усі вилучені під час ОМП об`єкти, як то, дві бензинові пилки та автомобіль, мають ознаки засобів вчинення злочину, тобто предметів матеріального світу, що застосовувуються при вчиненні суспільно - небезпечного діяння, зокрема, для вчинення фізичного (як правило, руйнівного) впливу на матеріальні об`єкти (предмети злочину) та/або полегшують реалізацію того чи іншого діяння, і, відповідно, знаходяться у взаємозв`язку із ним, виступаючи у якості його факультативних ознак, тобто, тією чи іншою мірою вказують, у тому числі, на спосіб вчинення правопорушення і його обстановку.

Як наслідок, слід констатувати, що існує дійсна сукупність підстав і розумних підозр вважати, що вилучене у даному випадку майно може зберігати на собі сліди кримінального правопорушення або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження,

При цьому, клопотання внесене на розгляд слідчого судді із дотриманням, строків, визначених ч.5 ст. 171 КПК України і відповідає вимогам частини першої, другої цією ж статті, оскільки містить у собі підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; перелік і види майна, що належить арештувати; документи, які підтверджують право власності на майно і право користування майном, що належить арештувати, зокрема, щодо транспортного засобу. Водночас, до клопотання додані належним чином засвідчені копії документів та інших матеріалів, якими суб`єкт звернення обґрунтовує доводи свої доводи, а також витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, що відповідає положенням ч.5 ст. 132, ч.2 ст. 171 КПК України.

А зазначене у клопотанні майно відноситься до видів, передбачених ч.10 ст. 170 КПК України, на які може бути накладено арешт.

Відповідно, слідчим суддею установлено, що клопотання не суперечить загальним правилам застосування заходів забезпечення кримінального провадження і такий тип заходу у даному конкретному випадку може бути застосований, оскільки слідчою доведено, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні і одночасно може бути виконане завдання, для виконання якого вона звернулась із клопотанням.

Стосовно доводів адвоката про відсутність обгрунтованої підозри, то слідчий суддя відмічає наступне.

Кримінальне законодавство України не містить нормативного визначення змісту стандарту доказування «обґрунтована підозра».

А практиці ЄСПЛ також відсутній універсальний підхід, за якого підозра вважається обґрунтованою. Це визначається конкретними обставинами (рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom», п.32; «Merabishvili v. Georgia», п.184), а також пов`язується зі ступенем суспільної небезпечності діяння.

Щодо рівня імовірності, за якого підозра вважається обґрунтованою, то цей стандарт доказування не передбачає, що уповноважені особи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, які необхідні на наступних етапах кримінального провадження. Це пов`язано з тим, що на ранніх етапах кримінального провадження такі докази неможливо було здобути або, беручи до уваги характер кримінальних правопорушень, в яких підозрюється особа, ці докази неможливо надати суду.

Тобто стандарт доказування «обґрунтована підозра» є найнижчим стандартом доказування в кримінальному процесі й не передбачає наявності достовірного знання про вчинення особою кримінального правопорушення і вважається досягнутим, якщо фактів та інформації достатньо, аби переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити кримінальне правопорушення.

Водночас, обґрунтованість підозри не може встановлюватися in abstracto або ґрунтуватися на суб`єктивних припущеннях, а має підкріплюватися конкретними доказами в кримінальному провадженні.

Так, диспозиція ч.1 ст. 246 КК України передбачає відповідальність за незаконну порубку дерев або чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, перевезення, зберігання, збут незаконно зрубаних дерев або чагарників, що заподіяли істотну шкоду.

Наявність установлення усіх ознак складу цього правопорушення відноситься до компетенції слідчого та/або прокурора, а тому на даному етапі слідства доводи захисту про те, що земельна ділянка, на якій мала місце вирубка дерев роду «Акація», є посовищем, а не лісом, і не перебуває в оренді, не мають правового значення, у тому числі, й для вирішення питання про арешт майна, яке має ознаки речових доказів.

Крім того, не виключається, що зрубані стовбури дерев мали ознаки захисного насадження і відносяться до лісового фонду України згідно положень Лісового кодексу України, що й належить установити слідству в подальшому, а так само й визначити розмір спричиненої шкоди х метою визначити чи є вона істотною.

Проте, на даному етапі слідства, з урахуванням установлених на цей час обставин та у контексті практики ЄСПЛ щодо «обгрунтованої підозри», слід констатувати, що остання є дійсною щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування арешту майна, у даному випадку, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України.

Тобто, наданих доказів, як то, протокол огляду місця події від 01 травня 2020 року із додатком фото таблицею, протоколів допиту свідків ОСОБА_8 від 01 травня 2020 року, ОСОБА_9 від 01 травня 2020 року, ОСОБА_10 від 01 травня 2020 року, достатньо для обґрунтованої підозри на цій стадії слідства щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України.

При цьому, потреби досудового розслідування дійсно виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, як арешт майна, оскільки існує висока ймовірність його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення та відчуження, що слідує із сукупності показань та пояснень осіб, які допитані слідством та слідчим суддею.

Зокрема, на такий висновок впливає те, що ОСОБА_6 не оформив належним чином своє право власності на автомобіль, у якому перевозив дві бензинові пилки, а будь - яких документів на останні слідство у своєму розпорядженні також не має.

Інакше кажучи, сукупність досліджених доказів переконують, що обставини кримінального провадження на час розгляду цього питання, вимагають вжиття такого методу державного регулювання, як накладення арешту.

До того ж, однозначно може бути виконане завдання, для виконання якого слідча, звернулась із клопотанням, зокрема, арештовані речові докази мають змогу бути використаними при здійсненні експертних досліджень, зокрема, трасо логічних, і використаня для доведення фактів і обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Водночас, без застосування арешту у даному випадку, неможливо отримати об`єкти, про які йдеться у клопотанні, із дотриманням такої процедури, за якої вони зможуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

Позаяк, майно, на яке у даному випадку накладається арешт, є тимчасово вилученим у розумінні норм ст.ст. 167, 168 КПК України, а тому аби набути законодавчо визначеного статусу на нього слід накласти арешт.

Відповідно доводи адвокатів, у тому числі, й стосовно відсутності обгрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, з урахуванням того, що наразі не пред`явлено підозру самому ОСОБА_6 , слід відхилити, як неспроможні спростувати наявність підстав для застосування арешту майна, принаймні, на цій стадії досудового розслідування.

При цьому, слідчий суддя звертає увагу, що мова йдеться не про підозру саме ОСОБА_6 , а про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину, як самого факту протиправного діяння.

Отже, слідчий суддя погоджується з висловленою у судовому засіданні думкою заявника про те, що необхідно накласти арешт на тимчасово вилучене у ОСОБА_6 майно на підставі ст. 170 КПК України, оскільки є достатні підстави вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у пункті першому частині другій статті 170 цього Кодексу, а тому клопотання слід задовольнити.

Разом із цим, слідчий суддя вважає, що клопотання слід задовольнити частково, позаяк, на час його розгляду існують відомості, що заборона ОСОБА_6 користування транспортним засобом не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий надмірний тягар дня нього, як для володільця майна та третіх осіб.

Зокрема, як вказав сам ОСОБА_6 і його адвокати, автомобіль використовується ним для забезпечення прибуття дружини ОСОБА_11 до лікувальної установи м. Миколаєва у зв`язку із наявністю захворювання, про яке слідчому судді надано належний доказ виписний епікриз з медичної карти стаціонарного хворого.

За такого, слідчий суддя вважає, що заборона ОСОБА_6 користуватись транспортним засобом матиме негативні наслідки за таких умов, позаяк, позбавить можливості під час застосування карантинних заходів безперешкодної і своєчасної можливості надання допомоги дружині у її лікуванні.

А тому спосіб арешту майна без обмеження у праві користування, за вказаних обставин, на переконання слідчого судді, є найменш обтяжливим, адже в противному разі можуть мати місце наслідки, які мають змогу суттєво позначитись на інтересах третьої особи - дружини ОСОБА_6 .

Тож, слідчий суддя, враховуючи правову підставу для арешту майна, наслідки застосування такого заходу для інших осіб, розумність та співрозмірність обмеження прав володільця завданням кримінального провадження, приходить до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню і вважає за необхідне накласти арешт саме на підставі п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, оскільки існує обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти з дотриманням відповідних положень національного законодавства та принципів верховенства права.

З цих мотивів, керуючись ст. 131, 132, 170, 172, 173, 369 - 372, 376 КПК України,слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки «Мерседес», д.р.н. НОМЕР_1 , 1989 року випуску, зеленого кольору, двигун № НОМЕР_3 , вантажно пасажирський, який належить ОСОБА_7 та перебуває у фактичному користуванні ОСОБА_6 шляхом заборони ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та будь яким іншим особам розпоряджатися, відчужувати, передавати в оренду, вчиняти будь-які інші правочини щодо вказаного автомобіля, а також вносити будь-які зміни у технічний стан та зовнішній вигляд автомобіля (без обмеження у праві користування).

Автомобіль марки «Мерседес», д.р.н. НОМЕР_1 , 1989 року випуску, зеленого кольору, двигун № НОМЕР_3 , вантажно пасажирський передати на відповідальне зберігання ОСОБА_6 .

Накласти арешт на бензинову ланцюгову пилку марки GOODLUCK моделі GL4500 у корпусі червоного кольору, яка поміщена до сейф пакету № 1931755 і залишити її на зберіганні у кімнаті речових доказів Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області (вул. Шевченко, 200, смт. Арбузинка Миколаївської області).

Накласти арешт на бензинову ланцюгову пилку марки GRUNHELM у корпусі зеленого кольору, яку поміщено до експертного сейф пакету №1931754 і та залишити її на зберіганні у кімнаті речових доказів Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області (вул. Шевченко, 200, смт. Арбузинка Миколаївської області).

Попередити ОСОБА_7 та ОСОБА_6 рро кримінальну відповідальність за ст. 388 КК України за незаконні дії щодо майна, на яке накладено арешт відповідно до цієї ухвали.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчої СВ Арбузинського ВП Братського ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню, але може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити учасникам процесу, третім особам, які були присутні під час оголошення ухвали. У разі відсутності таких осіб під час оголошення ухвали її копія надсилається їм не пізніше наступного робочого дня після її постановлення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1