Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/6542/19
Провадження № 1-кп/644/292/20
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 січня 2020 року м. Харків

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1 , суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

захисника - адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001574 від 22.06.2019 року у відношенні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Харкова, яка офіційно не працевлаштована, має середньо-спеціальну освіту, вдова, раніше не судима, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

В С Т А Н О В И В:
21.06.2019 року, приблизно о 22 годині 30 хвилин за адресою : м. Харків, вул. Підшипникова, 9, між ОСОБА_8 та ОСОБА_9 на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин сталася сварка, яка переросла у бійку, під час якої у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на умисне протиправне позбавлення життя потерпілого ОСОБА_9 , реалізуючи який, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та можливі суспільно-небезпечні наслідки свого діяння у виді смерті ОСОБА_9 , перебуваючи в приміщенні кухні будинку за вищевказаною адресою, ОСОБА_8 взяла в праву руку кухонний ніж, який лежав на поверхні столу, та завдала ним два удари ОСОБА_9 в область грудної клітини, чим спричинила останньому наступні тілесні ушкодження:

- колото-різане поранення грудної клітини, дотичне, непроникаюче у плевральну порожнину, садна, синця та травматичного набряку м`яких тканин правої надбрівної ділянки, садна передньої поверхні грудної клітини справа, садна передньої поверхні середньої третини правого плеча, 4-х саден передньо - зовнішньої поверхні середньої та нижньої третини правого стегна, садна розгинальної поверхні лівого ліктьового суглоба, садна задньої поверхні верхньої третини правого передпліччя, що мають ознаки легких тілесних ушкоджень;

- колото-різане поранення грудної клітини, проникаюче в ліву плевральну порожнину з пораненням лівої легені, що супроводжувалося масивною внутрішньою і зовнішньою кровотечею, що призвело до розвитку гострої крововтрати внутрішніх органів, яка стала безпосередньою причиною смерті ОСОБА_9 та відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, за ознакою небезпечності для життя, від якого ОСОБА_9 помер на місці події.
Обвинувачена ОСОБА_8 свою вину у скоєному визнала частково та пояснила, що ввечері 21.06.2019 року між нею та ОСОБА_9 стався конфлікт, який переріс у бійку, під час якої вона відібрала у ОСОБА_9 кухонний ніж, яким він їй погрожував, ніж впав на стіл, і, захищаючись від нападу ОСОБА_9 , бажаючи тим самим, зупинити останнього, взяла зі столу зазначений ніж, яким нанесла ОСОБА_9 два удари в область грудної клітини. Після цього ОСОБА_9 був живий та заборонив їй викликати «Швидку допомогу», оскільки перебував на обліку в органі пробації і боявся, що буде направлений для відбування покарання за порушення режиму. Не заперечувала той факт, що саме вона нанесла ножем два удари в область грудної клітини потерпілого ОСОБА_9 , що в свою чергу стало причиною його смерті, незважаючи на її спроби надати йому допомогу. Про скоєне шкодує, оскільки не хотіла вбивати ОСОБА_9 .

Крім часткового визнання обвинуваченою ОСОБА_8 своєї винуватості, її вина в об`ємі обвинувачення, яке судом визнано доведеним, повністю підтверджується такими доказами:
-показаннями потерпілої ОСОБА_6 , яка в судовому засіданні пояснила, що дізналась про насильницьку загибель свого онука ОСОБА_9 через чотири дні після події. Станом на дату розгляду справи будь-яких претензій матеріального або морального характеру до обвинуваченої вона не має; просить призначити покарання на розсуд суду;
-показаннями свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11 , які суду пояснили , що 22.06.2019 приблизно о 01.30 год до них прийшла сусідка ОСОБА_8 і повідомила, що її співмешканець ОСОБА_9 помер. Вони зайшли до неї додому, побачили ОСОБА_9 , який лежав на ліжку без ознак життя, після чого вийшли на вулицю та попрохали перехожого викликали «Швидку допомогу»;
-показаннями свідка ОСОБА_12 , який суду пояснив, що 22.06.2019 року приблизно о 02 годині 00 хвилин до нього підійшли раніше не знайомі чоловік та жінка і попросили викликати «Швидку допомогу» за адресою: АДРЕСА_1 ;

-показаннями свідка ОСОБА_13 , яка суду пояснила, що 22.06.2019 року після другої години ночі вона у складі бригади ШМД прибула за викликом за адресою: АДРЕСА_1 , де було виявлено труп ОСОБА_9 , біологічна смерть якого настала більш ніж за годину до приїзду швидкої.
Оцінюючи зазначені покази потерпілої, свідків з точки зору їх належності та допустимості, суд вважає, що вказаним критеріям вони відповідають при тому, що в цілому вони є логічними, послідовними та такими, які взаємоузгоджуються між собою та з іншими наявними по справі документами.

Крім того, на вину ОСОБА_8 у вчиненні нею злочину, передбаченого ч. 1 ст.115 КК України, вказують зібрані в ході досудового розслідування наступні письмові докази, які були дослідженні в судовому засіданні , а саме:

- відповідно до протоколу огляду місця події від 22.06.2019 року та фото таблицею до протоколу, оглядався труп ОСОБА_9 , виявлений за адресою : м. Харків, вул. Підшипникова, 9, на якому виявлені тілесні ушкодження: дві рани в області грудної клітини; зображення тіла ОСОБА_9 вказує на його розташування
у тому самому місці і у тому самому положенні, про які показала обвинувачена під час слідчого експерименту;
- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.06.2019 року за участю ОСОБА_8 , в ході якої обвинувачена у присутності захисника розповіла та показала місце, спосіб та механізм нанесення ударів ножем ОСОБА_9 ;
- згідно висновку №10/1273-с/19 від 02.08.2019 року на підставі даних судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_9 встановлено наступні тілесні ушкодження: колото-різане поранення грудної клітини, дотичне, непроникаюче у плевральну порожнину, садна, синця та травматичного набряку м`яких тканин правої надбрівної ділянки, садна передньої поверхні грудної клітини справа, садна передньої поверхні середньої третини правого плеча, 4-х саден передньо - зовнішньої поверхні середньої та нижньої третини правого стегна, садна розгинальної поверхні лівого ліктьового суглоба, садна задньої поверхні верхньої третини правого передпліччя, що мають ознаки легких тілесних ушкоджень; колото-різане поранення грудної клітини, проникаюче в ліву плевральну порожнину з пораненням лівої легені, що супроводжувалося масивною внутрішньою і зовнішньою кровотечею, що призвело до розвитку гострої крововтрати внутрішніх органів, яка стала безпосередньою причиною смерті ОСОБА_9 та відноситься до тяжкого тілесного ушкодження, за ознакою небезпечності для життя;
- згідно висновку №17-130-МКС/1273-С/19 від 15.07.2019 року на підставі даних судово-медичної експертизи клаптя шкіри №1 з раною з передньої поверхні грудної клітки зліва та клаптя шкіри №2 з раною з передньої поверхні грудної клітки зліва від трупа гр-на ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 («Висновок експерта» № 10-12/1273-С/19 від 25.06.19р.) встановлено, що колото-різані рани на шкірних клаптях мають однакові морфологічні ознаки і цілком могли утворитися від одного і того ж предмета. Цей предмет володів властивостями колючо-ріжучого, був загостреним, мав лезо (ріжучу частину) середньої гостроти заточки і обух з досить добре вираженими ребрами. Найбільша ширина частини цього предмета, яка погрузилася, була в межах 1,8-2,2см:
- згідно висновків експерта № 14/629-С/19 від 10.07.2019 року , № 14/630-С/19 від 10.07.2019 року, № 14/631-С/19 від 10.07.2019 року, кров від трупа ОСОБА_9 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В. На кофті (об`єкт №1) , на шортах (об`єкт №1-3), на рушнику (об`єкт №1-6) ) підозрюваної ОСОБА_8 , знайдена кров людини, в якій виявлений антиген Н. Таким чином, можна вважати, що кров у даних об`єктах відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, походження якої від якої від потерпілого ОСОБА_9 не виключається;
- згідно висновків експерта № 14/634-С/19 від 11.07.2019 року , № 14/633-С/19 від 11.07.2019 року, № 14/632-С/19 від 11.07.2019 року, № 14/659-С/19 від 16.07.2019 року, кров від трупа ОСОБА_9 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В. На підодіяльнику (об`єкт №№1-15) , на фрагменті тканини (об`єкт №1-7), на простирадлі (об`єкт №1-10), на футболці (об`єкт №№1-4), вилучених в ході огляду місця події, знайдена кров людини, в якій виявлений антиген Н. Таким чином, можна вважати, що кров у даних об`єктах відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти-А і анти-В, походження якої від потерпілого ОСОБА_9 не виключається;
- висновком судово-психологічної експертизи № 1634 від 30.10.2019 року ОСОБА_8 відповідно до свого психічного стану може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_8 могла усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_8 відповідно до свого психічного стану застосування примусових заходів медичного характеру не потребує.

Аналізуючи пояснення обвинуваченої ОСОБА_8 в частині того, що вона не бажала настання смерті потерпілого, а лише в момент захисту від протиправних посягань останнього нанесла йому навідліг два удари ножем , колегія суддів оцінює як вияв позиції захисту останньої від пред`явленого обвинувачення, яка, на думку суду, полягає в бажанні пом`якшити покарання за вчинені дії.
Суд не може погодитися з твердженнями сторони захисту про те, що дії обвинуваченої містять ознаки умисного вбивства при перевищенні меж необхідної оборони (ст. 118 КК України), виходячи з таких міркувань.
Статтею 36 КК України передбачено право особи на вчинення дій з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно - небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.
Відповідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 26.04.2002 «Про судову практику у справах про необхідну оборону»: «Слід мати на увазі, що стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну».
Необхідність правової оцінки дій ОСОБА_8 за ст. 118 КК України захисник обвинуваченої адвокат ОСОБА_7 мотивує відсутністю такого елементу складу злочину, як умисел на настання смерті потерпілого, оскільки обвинувачена зазначає, що вона не бажала настання смерті ОСОБА_9 , керуючись лише наміром захиститись від неналежної поведінки потерпілого шляхом завдання йому тілесних ушкоджень ножем.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, тощо.
Суб`єктивна сторона інкримінованого обвинуваченій злочину характеризується умислом, це прямо випливає з найменування складу злочину, що передбачений ст. 115 КК України, як умисне вбивство, тобто протиправне позбавлення життя іншої людини.

Дії, що охоплюються диспозицією частини першої ст. 115 КК України можуть бути вчинені як з прямим умислом, коли винний усвідомлює суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачає його суспільно небезпечні наслідки у вигляді смерті іншої людини і бажає її настання, або з непрямим умислом - коли винний хоча і не бажає настання смерті іншої людини, але свідомо це припускає.

Як випливає з роз`яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи» відповідальність за ст.118 або ст. 124 КК України за вбивство чи заподіяння тяжкого тілесного ушкодження в разі перевищення меж необхідної оборони або перевищення заходів, необхідних для затримання злочинця, настає лише за умови, що здійснений винним захист явно не відповідав небезпечності посягання чи обстановці, яка склалася.

Проте, на відміну від умисного вбивства, обов`язковою ознакою суб`єктивної сторони злочину, передбаченого ст.118 КК України, є мотив діяння - захист винною особою охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання.

Позиція сторони захисту полягає в переконанні, що ОСОБА_8 , спричиняючи потерпілому ОСОБА_9 тілесні ушкодження, керувалася умислом з мотиву захисту охоронюваних законом прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання з боку потерпілого, тоді як її ставлення до настання смерті потерпілого характеризується необережністю у формі злочинної самовпевненості, коли, усвідомлюючи суспільну небезпечність вчинюваних дій і можливість настання тяжких наслідків цих дій, вона легковажно розраховувала на їх відвернення.

Суд не погоджується з такою позицією не лише тому, що не вбачає факторів, які в аналізуємій ситуації могли б відвернути настання смерті потерпілого, за розрахунком обвинуваченої, а, перш за все, враховуючи обставини спричинення шкоди.

Так, колегія суддів критично оцінює свідчення ОСОБА_8 щодо нанесення їй ОСОБА_9 під час конфлікту ударів в область обличчя та тулуба, оскільки ці свідчення не підтверджуються належними доказами. З пояснень ОСОБА_8 вбачається, що сварки між нею та ОСОБА_9 мали місце і раніше. Отже, характер стосунків між нею та потерпілим ОСОБА_9 напередодні та під час події був для ОСОБА_8 звичайним і відповідав укладу, що сформувався у них за час спільного проживання. Крім того, ОСОБА_8 навіть не намагалася уникнути суперечки з потерпілим, хоча таку можливість мала, а навпаки, незважаючи на розпочатий раніше між ними конфлікт, продовжувала перебувати поруч з ОСОБА_9 .. Показання обвинуваченої у тій частині, що ініціатором конфлікту був потерпілий, на думку колегії суддів не можуть свідчити про те, що застосовуючи неодноразово ножа та спричиняючи удари в життєво важливий орган потерпілого ОСОБА_9 , обвинувачена ОСОБА_8 діяла з метою захисту від суспільно-небезпечного посягання на неї, оскільки такий захист був непропорційним діям потерпілого, у той час як дії самого ОСОБА_8 свідчать про її бажання (мету обвинуваченої) позбавити потерпілого ОСОБА_14 життя, що і було нею вчинено.
Викладене спростовує пояснення обвинуваченої ОСОБА_15 в частині того, що мотивом її дій був захист охоронюваних законом своїх прав та інтересів від суспільно небезпечного посягання, межі якого вона перевищила.
З урахуванням обстановки заподіяння шкоди життю потерпілого, за якої обвинувачена навмисно, свідомо таприцільно нанесла два удари поспіль спеціально застосованим для спричинення тілесних ушкоджень предметом, яким є клинок ножа, в життєво важливий орган область грудної клітини потерпілого ОСОБА_9 , колегія суддів доходить беззаперечного висновку про те, що обвинувачена ОСОБА_8 не могла не усвідомлювати суспільно небезпечний характер своїх дій і якщо не бажати, то свідомо припускати наслідки у вигляді смерті останнього.

Сама ж по собі заява обвинуваченої ОСОБА_8 та її захисника про відсутність у ОСОБА_8 умислу на вбивство потерпілого, не підкріплена будь-якими фактичними даними, у зіставленні з сукупністю наведених судом доказів, не є підставою для кваліфікації дій обвинуваченої за ст. 118 КК України і не звільняє її від відповідальності за умисне вбивство.

Таким чином, з`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими у відповідності до вимог закону, суд кваліфікує дії обвинуваченої за ч. 1 ст. 115 КК України як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Вивченням даних про особу обвинуваченої встановлено, що ОСОБА_8 не має судимостей та до кримінальної відповідальності притягається вперше, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, має місце проживання та реєстрації, осудна, за місцем мешкання характеризується задовільно.

Обставиною, яка пом`якшують покарання ОСОБА_8 , суд визнає вчинення злочину вперше.
Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_8 , судом не встановлено.
При цьому, суд виключає з обвинувачення таку обтяжуючу покарання обставину, як вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, оскільки стороною обвинувачення не було надано доказів на її підтвердження.
Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченій ОСОБА_8 за скоєне, суд виходить з положень ст.65 КК України та враховує ступінь тяжкості вчиненого нею злочину, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, обставини його вчинення. особу винної, обставину, яка пом`якшує покарання.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_8 покарання у виді позбавлення волі, оскільки такий вид покарання, на думку суду, зможе виправити останню та попередити вчинення нею нових злочинів і відповідає принципу індивідуалізації та співмірності.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 слід рахувати з 22.06.2019 року, тобто з дати фактичного затримання.

У відсутність клопотань з боку учасників кримінального провадження про зміну, скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого під час досудового розслідування і продовженого ухвалами слідчого судді і колегії суддів під час судового провадження, колегія суддів не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.
Запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою слід продовжити до набрання вироком законної сили.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів необхідно вирішити з урахуванням положень ст.100 КПК України.

Судові витрати за проведення судово-психологічної експертизи №2/661СЕ-19 від 05.07.2019 року у сумі 1 570 гривень 01 копійка слід стягнути з обвинуваченої на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368-371, 374, 395 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_8 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з 22.06.2019 року, тобто з дати фактичного затримання.

Запобіжний захід ОСОБА_8 у вигляді тримання під вартою продовжити до набрання вироком законної сили.
Речові докази, які знаходяться в камері зберігання Індустріального ВП ГУНП в Харківській області, (талон квитанція №448 ), а саме: 11 кухонних ножів; 17 уламків керамічної тарілки; жіночий пуховик білого кольору; фрагмент килима; подушку жовтого кольору; тканину білого кольору (простирадло); 3 тумби № 1 фрагмент паперу 2; фрагмент штори; 2 уламка від керамічної тарілки з підлоги; фрагмент вати з нашаруванням РБК з грудної клітини трупа; ковдра білого кольору з дивана; червона футболка з РБК з ліжка; підодіяльник з нашарування РБК з дивана; фрагмент тканини з матрацу з нашаруванням РБК з дивана; халат білого кольору з нашаруванням РБК з підлоги кім. № 2; біла тканина (простирадло) з малюнком нашаруванням; 2 змиви на ватну паличку із зовнішніх ручок дверей кім. № 1 і кім. № 2; сліди папілярних візерунків на 2 липких стрічках з внутрішньої сторони вікнакофта білого кольору; шорти джинсові синього кольору; рушник рожевого кольору з плямами бурого кольору - після набрання вироком законної сили знищити. Речовий доказ мобільний телефон Хiaomi чорного кольору, який знаходиться в камері зберігання Індустріального ВП ГУНП в Харківській області, (талон квитанція №448 ), після набрання вироком законної сили передати власнику - ОСОБА_6 . Речові

докази - два стандартних диска DVD-R «Verbatim» сріблястого кольору ємністю 4,7 GB, після набрання вироком законної сили залишити на зберіганні в матеріалах кримінального провадження.
Стягнути з ОСОБА_8 судові витрати за проведення судово-психологічної експертизи №2/661СЕ-19 від 05.07.2019 року у сумі 1 570 гривень 01 копійка на користь держави.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити ОСОБА_8 та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3