Справа № 355/398/20
Провадження № 1-кс/355/83/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
про відмову в накладенні арешту на майно

31 березня 2020 року слідчий суддя Баришівського районного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши клопотання слідчого відділення Баришівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області старшого лейтенант поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Баришівського відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000177 від 16.03.2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді надійшло дане клопотання про арешт майна, мотивоване тим, що слідчим відділенням Баришівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції ГУНП в Київській області, проводиться досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 0000177 від 16.03.2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 15.03.2020 близько 20 години 00 хвилин (точний час в ході досудового розслідування не встановлений), перебуваючи в салоні автомобіля ВАЗ НОМЕР_1 в с. Паришків Баришівського району, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , житель АДРЕСА_1 , маючи вільний доступ, скоїв крадіжку грошових коштів у сумі 25 000 гривень, які знаходилися у сумці гр. ОСОБА_6 , чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_7 .

Того ж дня, в період часу з 22 години 50 хвилин по 00 годину 30 хвилин 16.03.2020 керуючись нормами КПК України слідчим, у присутності понятих та за участю інших учасників, з метою виявлення слідів кримінального правопорушення та їх збереження, був проведений невідкладний огляд місцевості, а саме частини автодороги в с. Садове Баришівського району Київської області, в ході якого, виявлено та вилучено грошові кошти у сумі 25 000 гривень, якими протиправно заволодів ОСОБА_5 , які передані на відповідальне зберігання законному володільцю ОСОБА_7 , а також вилучено легковий автомобіль ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_2 на якому ОСОБА_5 залишив місце скоєння злочину та намагався відірватися від переслідування, який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_8 .

Посилаючись на те, що виявлені та вилучені речі мають доказове значення для досудового розслідування та судового розгляду, а також підпадають під вимоги ст. 98 КПК України, слідчий, посилаючись на приписи ст.ст. 170-173 КПК України просить слідчого суддю накласти арешт на тимчасово вилучене майно, а саме грошові кошти у сумі 25 000 гривень, з яких: 22 банкноти номіналом по 500 гривень, 44 банкноти номіналом по 200 гривень, 35 банкнот номіналом по 100 гривень, 34 банкноти номіналом по 50 гривень, які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , жителю АДРЕСА_2 , а також легковий автомобіль ВАЗ 2106 д.н.з. НОМЕР_2 синього кольору, який згідно свідоцтва про реєстрацію т/з перебуває у власності ОСОБА_9 , жителя АДРЕСА_3 та знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_8 .

В судове засідання слідчий та прокурор не з`явились.

Розглянувши подане клопотання, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 64 Конституції України Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

В ході розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що слідчим відділенням Баришівського ВП Переяслав-Хмельницького ВП ГУ Національної поліції в Київській області, проводиться досудове розслідування кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000177 від 16.03.2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим слідчим не надано доказів визнання вилученого майна речовим доказом.

Крім того грошові кошти вилучені під час огляду місця події жодним чином ідентифіковані не були( номери купюр не зазначено), також слідчим не мотивовано, чому автомобіль є речовим доказом по справі.

Таким чином вважаю , що в задоволенні клопотання про арешт майна необхідно відмовити.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Стаття 100 ч.1 КПК України передбачає, що речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160 - 166, 170 - 174 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст. 30, 31, 32, 64 Конституції України, ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання слідчого відділення Баришівського відділення поліції Переяслав-Хмельницького відділу поліції ГУ Національної поліції в Київській області старшого лейтенант поліції ОСОБА_3 , погоджене з прокурором Баришівського відділу Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_4 за матеріалами кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000177 від 16.03.2020 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України про накладення арешту на майно відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Баришівського районного суду ОСОБА_1