УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 638/12590/18

Провадження № 1-кп/638/507/20

15.04.2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

з участю обвинуваченого ОСОБА_4

з участю захисника обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні питання щодо можливості продовження строків тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених частиною 2 статті 309, частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дзержинського районного суду м. Харкова знаходиться об`єднане ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.06.2019 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених частиною 2 статті 309, частиною 2 статті 307 Кримінального кодексу України.
В судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 заявлено клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заявили клопотання про зміну запобіжного заходу та просили обрати більш м`який запобіжний захід.
Суд, вислухавши думку учасників судового розгляду, приходить до наступних висновків.
Відповідно до частини 3 статті 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Так, ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.04.2019 року обвинуваченому обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який продовжувався під час розгляду судового розгляду.
Положеннями статті 29 Конституції України гарантовано право на свободу та особисту недоторканність. Відповідно до цієї статті передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Так, у рішенні «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року, визначено, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи. Так, Національні судові органи повинні розглядати всі обставини, що дають підстави ствердити наявність публічного інтересу, який би виправдав виняток із загальної норми про повагу до свободи людини. Такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпечність інкримінованого обвинуваченому злочину, ухилення від явки до суду, вчинення іншого злочину.
Вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують, та міжнародними контактами.
Частиною 1 статті 194 КПК України визначено, що суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Вислухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши надані прокурором документи, які підтверджують необхідність та достатність підстав для продовження строку тримання під вартою ОСОБА_4 , суд приходить до висновку про відсутність даних, які б свідчили, що ті ризики, які були враховані судом під час обрання запобіжного заходу, відсутні.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п.35 ЄСПЛ «Летельє проти Франції», колегія суддів вважає виправданим тримання підозрюваного під вартою.
Так, ОСОБА_4 неодружений, будь-яких осіб на своєму утриманні не має, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі до десяти років з конфіскацією майна, а тому підозрюваний може з метою уникнення покарання переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Окрім того, ОСОБА_4 не працює, постійного джерела доходів не має, раніше не судимий, однак 30.08.2018 року до Дзержинського районного суду м. Харкова направлено обвинувальний акт відносно ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 309 КК України, таким чином прокурором доведено існування ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме можливості вчинення підозрюваним ОСОБА_4 інших кримінальних правопорушень, оскільки після направлення обвинувального акту до суду підозрюваний продовжив злочинну діяльність в сфері незаконного обігу психотропних речовин. Таким чином, перебуваючи на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, тому достатніх підстав на теперішній час для заміни або скасування раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, судом не вбачається.
Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про продовження терміну дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 є обґрунтованим та містить доведені підстави того, що відносно нього не може бути обрано інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, а тому клопотання підлягає задоволенню.
Доводи захисника про зміну запобіжного заходу, зокрема з урахуванням даних щодо особистості підозрюваного дійсно мають місце, однак самі по собі не є підставою для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрання йому більш м`якого запобіжного заходу, а враховуються в сукупності з іншими обставинами у кримінальному провадженні.
Таким чином, розглянувши обвинувальні акти, враховуючи реальне існування ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає, що підстав для заміни або скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на теперішній час не вбачається.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 331, 334, 369 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дергачі Харківської області, громадянину України, українцю, строк тримання під вартою терміном на 60 днів, тобто до 13 червня 2020 року.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в той же строк, з моменту вручення їм копії ухвали суду.

Головуючий: