14.04.2020 Справа № 756/4516/20
Справа № 756/4516/20
№ 1-кс/756/892/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 квітня 2020 року м.Київ

Слідчий суддя Оболонського районного суду м. Києва ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

розглянувши клопотання слідчого Оболонського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № ОСОБА_4 про накладення арешту на майно за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 002479 від 10.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 197-1, ст. 356 КК України,-

в с т а н о в и в:
Слідчий Оболонського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_3 звернувся до слідчого суді з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.
Прокурор в судове засідання не з`явився, при цьому подав до суду заяву, в якій просив розгляд клопотання проводити за його відсутності, клопотання підтримує та просить задовольнити. Слідчий не з`явився, повідомлявся належним чином.
Дослідивши клопотання та матеріали до нього, слідчий суддя встановив наступне.
В обґрунтування клопотання слідчий вказує, що 10.04.2020, невідкладним оглядом місця події встановлено, що на земельній ділянці по вул. Лугова, 9 в Оболонському районі м. Києва, огородженій парканом, вхід до якої здійснюється через металеві ворота, розташована будівельна техніка екскаватор-навантажувач №1 жовтого кольору марки CATERPILLAR 434E, 2011 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , заводський номер № НОМЕР_2 , власником якого є ТОВ «ЕСКА КАПІТАЛ» (), екскаватор №2 жовто-синього кольору марки JCB, 2009 року випуску, заводський номер НОМЕР_3 , власник якого не встановлений, будівельні матеріали та сміття.

Вказана будівельна техніка, будучи знаряддям вчинення злочину, що виявлена відповідно до протоколу огляду місця події від 10.04.2020, має значення для встановлення істини у даному кримінальному провадженні, тому була вилучена на підставі ст. 171 КПК України як тимчасово вилучене майно.

Постановою слідчого від 10.04.2020 вилучену будівельну визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, тому, з метою збереження речових доказів слідчий просить накласти арешт на нього.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна.
Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
У клопотанні слідчий вказує на єдину підставу накладення арешту на вказане майно - необхідність збереження речових доказів.
Разом з цим, з матеріалів, якими обґрунтовується необхідність накладення арешту на тимчасово вилучене майно не вбачаються підстав вважати, що майно, вилучене під час огляду місця події правомірно та має ознаки речових доказів саме у даному кримінальному провадженні, зокрема були предметом, знаряддям чи засобом вчинення кримінального правопорушення, здобуті внаслідок вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 197-1, ст.356 КК України.
Винесення постанови про визнання вилученого майна речовими доказами, не може слугувати достатньою підставою для накладення арешту, оскільки вказана постанова не мотивована та не звільняє слідчого або прокурора від обов`язку доведення підстави та мети накладення арешту.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. theUnitedKingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
З урахуванням наведеного, слідчий суддя вважає, що підстави для накладення арешту не доведені, тому його слід залишити без задоволення.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 170,171, 372, 376, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,
у х в а л и в:
У задоволенні клопотання слідчого Оболонського УП ГУ НП у м.Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Київської місцевої прокуратури № ОСОБА_4 про накладення арешту на майно за матеріалами досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 002479 від 10.04.2020 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 197-1, ст. 356 КК України- відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд м. Києва протягом 5 днів з моменту її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1