Справа №705/3691/19
1-в/705/97/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2020 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

за участю представника СВК № 92 ОСОБА_4

за участю засудженого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 за даною справою засуджений 18.05.2011 року Драбівським районним судом Черкаської області за ст. 152 ч.2, ст.. 153 ч.2 КК України, із застосуванням ст.ст. 70, 71, 81 ч.4 КК України до покарання у виді 11 років 6 місяців позбавлення волі. Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 05.02.2016 року йому було зараховано строк попереднього ув`язнення та тримання його під вартою з 26.01.2011 року по 03.06.2011 року у відповідності до ст.. 72 ч.5 КК України 2 дні позбавлення волі відповідають 1 дню попереднього ув`язнення.
Початок строку: 26.01.2011 року. Кінець строку: 19.03.2022 року.
Засуджений ОСОБА_5 звернувся до суду з клопотанням про умовно дострокове звільнення від покарання на підставі ст.. 81 КК України, мотивуючи його тим, що на даний час він відбуває покарання в ДУ «Старобабанівська ВК (№92)» за вироком Драбівського районного суду Черкаської області від 18.05.2011 року, яким його засуджено за ч.2 ст. 152, ч.2 ст. 153 КК України до 11 років 2 місяців позбавлення волі. В клопотанні вказано, що за наслідками розгляду питання про можливість застосування щодо нього УДЗ комісією у складі адміністрації ДУ «Старобабанівська ВК (№92)» від 25.07.2019 року було відмовлено у застосуванні УДЗ з підстав того, що до кінця строку покарання залишилося 2 роки 7 місяців. Засуджений вважає, що з такими висновками адміністрації неможливо погодитися, оскільки вони не узгоджуються з чинним законодавством, зокрема положеннями ст.. 81 КК України з урахуванням класифікації злочинів, визначеної у ст.. 12 КК України. На думку засудженого, досліджуючи матеріали його особової справи можна визначити, що у нього відсутні будь-які непогашені та незняті стягнення. Він посилається на те, що працевлаштований днювальним і до своїх обов`язків має відповідальне та сумлінне ставлення. Має 5 заохочень. В середовищі засуджених не конфліктний, підтримує зв`язки та спілкування з позитивно направленістю. З представниками адміністрації ввічливий. Режиму відбування покарання не порушує. У скоєному злочині щиро розкаявся, зробив належні висновки. Має на меті після звільнення бути гідною часткою суспільства не перетинаючи межі закону та виконуючи обов`язки громадянина України, дотримуючись норм моралі і права. Просить звільнити його умовно-достроково від подальшого відбування покарання на підставі ст.. 81 КК України.
Засуджений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав своє клопотання про умовно-дострокове звільнення та просив його задоволити. Він пояснив, що щиро розкаявся у вчиненому та має намір після звільнення змінити своє життя, працевлаштуватися та одружитися. Також, він посилався на те, що режим відбуття покарання він не порушує і тому вважає, що є підстави для умовно-дострокового звільнення. З приводу причин вчинення злочину за яким він відбуває покарання ОСОБА_5 пояснив, що злочин скоїв необдумано і «жаліє про це». Також, він посилався на те, що він морально стомився в місцях позбавлення волі, щиро розкаявся і просить задоволити його клопотання. Крім того, засуджений не заперечував, що йому відомо про рішення, яке було прийняте 25.07.2019 р., яким йому було відмовлено в застосуванні УДЗ і він його не оскаржував у встановленому порядку, проте звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення.
Представник адміністрації ДУ «Старобабанівська ВК (№92)» в судовому засіданні вказував, що відсутні підстави для задоволення клопотання, оскільки засуджений лише стає на шлях виправлення, а не вже довів вказане своєю поведінкою та ставленням до праці.
Прокурор в судовому засіданні вказував на наявність підстав для відмови в задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від покарання засудженого ОСОБА_5 . Прокурор пояснив, що засуджений ОСОБА_5 за час відбування покарання з 26.01.2011р. мав 5 заохочень (менше ніж 1 заохочення в рік). Останнє заохочення він отримав 02.05.2019 р. в період, що передував настанню пільги. Разом з тим комісією установи 25.07.2019 р. було відмовлено в направлені до суду клопотання про його умовно-дострокове звільнення, так як засуджений не довів своє виправлення. Згідно поданої характеристики за час відбування покарання в СІЗО та ДУ «Стрижавська виправна колонія (№ 81)» характеризувався посередньо. З 06.10.2017 р. відбуває покарання в Старобабанівській ВК-92, працевлаштований днювальним, характеризується позитивно до праці ставиться сумлінно, однак лише «стає на шлях виправлення». Також, прокурор посилався на те, що засуджений на даний час відбуває покарання за скоєння умисного тяжкого злочину проти статевої свободи в період умовно-дострокового звільнення від відбування покарання. Останні злочини пов`язані із застосуванням фізичного насилля. Тобто поведінка засудженого не є стабільно позитивною протягом тривалого часу. Враховуючи особу засудженого, прокурор вважає, що його поведінка в установі виконання покарань та ставлення до праці не свідчить про його виправлення.
Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали клопотання та особову справу засудженого, суд вважає, що у задоволенні клопотання необхідно відмовити з таких підстав.
Відповідно до ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Відповідно до ч. 2 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Під виправленням розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в особистості засудженого та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Виправлення полягає в тому, щоб шляхом примусового впливу на засудженого внести корективи в його соціально-психологічні властивості, нейтралізувати негативні настанови, змусити додержуватися положень закону про кримінальну відповідальність, а ще краще, нехай навіть під страхом покарання, прищепити повагу до закону. Досягнення такого результату визнається юридичним виправленням, що само по собі важливий результат застосування покарання, суттєвий показник його ефективності.
Одним з найважливіших засобів виправлення засуджених виступає суспільно корисна праця. Залучення до праці спрямоване, насамперед, на приучення засуджених ставитися до праці, як до позитивної та необхідної складової їх життя, у тому числі й подальшого життя на волі. Висновок суду про виправлення засудженого повинен базуватися на врахуванні даних про його поведінку в цілому та відношенню до праці за весь період знаходження у виправних установах, а не за час, що безпосередньо передує розгляду подання. Суд не може не врахувати, що примірна поведінка це не тільки пасивна форма поводження засудженого, що полягає в утриманні від порушення режиму відбування покарання, а й активна форма поведінки, котра за своєю суттю є намагання своєю діяльністю виправити вину за скоєне кримінальне правопорушення.
За змістом ст. 50 КК України, покарання має на меті виправлення засуджених та запобіганню нових злочинів.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 КВК України виправлення засудженого процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Прийняття рішення про умовно дострокове звільнення не є обовязковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
Відповідно до вимог п. 17 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», оскільки судовий розгляд питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, то суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування. Пояснення зазначених осіб і думка прокурора мають бути відображені в протоколі судового засідання.
Крім того, у відповідності до п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26.04.2002 р. «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і
заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
ОСОБА_5 засуджений за ст.. 153 ч.2, ст. 152 ч.2 КК України, із застосуванням ст.ст. 70, 71, 81 ч.4 КК України до покарання у виді 11 років 6 місяців позбавлення волі. 06.10.2017 року прибув до Державної установи «Старобабанівська виправна колонія (№92)» Черкаської області із Державної установи «Стрижавська виправна колонія №81».
Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_5 на виробництві установи не працевлаштований. За час відбування покарання характеризується позитивно, стягнень немає. Виконує обов`язки днювального бригади № 42 за що один раз заохочувався правами начальника відділення. Підтримує рівні взаємовідносини із засудженими позитивної спрямованості. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. До виконання передбачених законом вимог персоналу установи ставиться сумлінно.

Згідно витягу з протоколу № 21 від 08.11.2018 року комісія ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» розглянула матеріали на предмет застосування до засудженого ОСОБА_5 заміни невідбутої частини покарання більш м`яким вирішила, що на день засідання комісії засуджений відбув 2/3 строку покарання. В протоколі вказано, що засуджений не довів своє виправлення, має 3 стягнення, тому більшістю вирішили відмовити в заміні невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно витягу з протколу № 17 від 25.07.2019 року комісія ДУ «Старобабанівська виправна колонія (№92)» розглянула матеріали на предмет застосування до засудженого ОСОБА_5 умовно-дострокового звільнення вирішила, що на день засідання комісії засуджений відбув 3/4 строку покарання. В протоколі вказано, що засуджений не довів своє виправлення, має 3 стягнення, тому більшістю вирішили відмовити в умовно-достроковому звільненні.

На думку суду засуджений не довів зразковою поведінкою та сумлінним ставленням до праці протягом строку відбування покарання, що він підлягає умовно-достроковому звільненню, так як хоча стягнення погашені, за весь час відбуття покарання він має лише 5 заохочень, одне з яких перед самим настанням пільги на УДЗ, працевлаштований на виробництві не був, що свідчить про те, що він не став на шлях виправлення і перевиховання, і його поведінка з дотримання вимог режиму відбування покарання, не є такою, що може слугувати прикладом для інших засуджених і на даний час не може бути підставою для умовно-дострокового звільнення.

З урахуванням зазначеного, посилання в судовому засіданні засудженого на те, що він щиро розкаявся та після звільнення має намір повністю змінити своє життя (працевлаштуватися, одружитися), в цілому, з врахуванням положень ст. 81 КК України, не спростовують висновків суду про те, що встановлені судом факти позбавляють суд можливості дійти безумовного висновку, що засуджений ОСОБА_5 своєю поведінкою довів своє виправлення, зокрема, що цілі покарання були досягнуті та виправлення засудженого настало раніше строку, визначеного вироком суду, у зв`язку з чим відсутні обґрунтовані підстави для задоволення клопотання засудженого ОСОБА_5 щодо його умовно-дострокового звільнення.

Керуючись ст. 81 КК України, ст.ст. 537 539 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про умовно-дострокове звільнення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду на протязі семи діб з моменту її проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1