Дата документу 13.02.2020 Справа № 310/3440/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/807/579/20 Головуючий в 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний № 310/3440/19 Доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в апеляційному порядку, в режимі відеоконференц зв`язку, матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 4 грудня 2019 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженця м. Бердянськ Запорізької області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.187, п.6 ч.2 ст.115 КК України та призначено йому покарання:

за ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі на 9 (дев`ять) років із конфіскацією всього належного ОСОБА_8 майна,

за п.6 ч.2 ст.115 КК України покарання у виді позбавлення волі на 12 (дванадцять) років із конфіскацією всього належного ОСОБА_8 майна.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначено ОСОБА_8 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років із конфіскацією всього належного ОСОБА_8 майна, з відбуванням покарання в кримінально-виконавчій установі.

Запобіжний захід ОСОБА_8 залишений попередній - тримання під вартою до набрання вироком законної сили.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_8 ухвалено обчислювати з 27 лютого 2019 року 20 години 35 хвилин.

Стягнуто з ОСОБА_8 процесуальні витрати на користь держави на залучення експерта в сумі 1716 (одна тисяча сімсот шістнадцять ) гривень 00 копійок.

Вирішена доля речових доказів.

Згідно зі змістом вироку, 26 лютого 2019 року ОСОБА_8 , маючи на меті здійснення незаконного збагачення шляхом скоєння кримінального правопорушення, вирішив вчинити розбійний напад на особу, яка займається підприємницької діяльністю, пов`язаною з перевезенням пасажирів. З цією метою, 26.02.2019 приблизно в 15 годину 45 хвилин, перебуваючи за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_8 , для реалізації свого злочинного умислу взяв з собою ніж, після чого прийшов до автовокзалу, розташованого в АДРЕСА_2 , де визначив для здійснення розбійного нападу водія автомобіля «HONDA civic» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_9 , після чого сів до нього в автомобіль. Того ж дня, приблизно в 16 годину водій автомобіля «HONDA civic» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_9 за вказівкою ОСОБА_8 привіз його до будинку АДРЕСА_3 , де ОСОБА_8 , перебуваючи в салоні вищевказаного автомобіля, реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, діючи умисно, з метою заволодіння чужим майном, напав на ОСОБА_9 та застосовуючи насильство, небезпечне для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, наніс ОСОБА_9 заздалегідь заготовленим ножем чотири удари в передню та задню поверхню грудної клітки, спричинивши йому згідно висновку експерта № 92 від 28.03.2019

- дві колото різані рани передньої стінки грудної клітки справа та колото різану рану задньої стінки грудної клітки справа, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

- колото-різане проникаюче сліпе поранення грудної клітки зліва з ушкодженням лівої легені, що ускладнилось гострою крововтратою, яке кваліфікується, як тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

В процесі розбійного нападу, перебуваючи в салоні автомобіля «HONDA civic» реєстраційний номер НОМЕР_1 ОСОБА_8 , діючи з метою умисного вбивства з корисливих мотивів, наніс водію даного автомобіля ОСОБА_9 заздалегідь заготовленим ножем чотири удари в передню та задню поверхню грудної клітки спричинивши потерпілому згідно висновку експерта № 92 від 28.03.2019:

- дві колото різані рани передньої стінки грудної клітки справа та колото різану рану задньої стінки грудної клітки справа, які кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я;

- колото-різане проникаюче сліпе поранення грудної клітки зліва з ушкодженням лівої легені, що ускладнилось гострою крововтратою, яке кваліфікується, як тяжке тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, внаслідок якого ОСОБА_9 помер на місці вчинення злочину, таким чином, ОСОБА_8 умисно вбив з корисливих мотивів ОСОБА_9 .

Відразу після цього ОСОБА_8 , діючи з метою доведення свого злочинного умислу до кінця, заволодів належним потерпілому ОСОБА_9 гаманцем вартістю 91 гривня 33 копійки та грошовими коштами на суму 300 гривень, а всього на загальну суму 391 гривня 33 копійки, спричинивши йому матеріальну шкоду на вищевказану суму.

В апеляційній скарзі захисник не оспорюючи висновки суду першої інстанції щодо встановлених фактичних обставин кримінального провадження, доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, оскаржує вирок в частині призначеного покарання, яке захисник вважає необґрунтовано суворим. Апелянт посилається на відсутність обставин, які обтяжують покарання, і наявність тих які його пом`якшують, тому з урахуванням відомостей про особу обвинуваченого просить вирок суду змінити в частині призначеного покарання і застосувати положення ст.69 КК України в цій частині.

Заслухавши в засіданні апеляційної інстанції доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; захисника, який підтримав апеляційну скаргу; прокурора, яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги, вважала, вирок суду законним і обґрунтованим; перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи скарги, колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. На переконання колегії суддів, оскаржуваний вирок місцевого суду в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Положенням ч.1 ст.404 КПК України передбачено, що вирок суду першої інстанції переглядається в межах апеляційної скарги.

Висновки суду щодо доведеності вини ОСОБА_8 у скоєнні кримінальних правопорушень, зазначених у вироку, засновані на доказах, досліджених у судовому засіданні, і є обґрунтованими та учасниками провадження не оспорюються.

Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам справедливості, співмірності та індивідуалізації. У кожному конкретному випадку суди зобов`язані врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, його наслідки, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання. Досліджуючи відомості про особу обвинуваченого, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчиненого злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи непогашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність утриманців), його матеріальний стан, тощо.

Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за вчинені злочини, суд, у відповідності до вимог ст.ст.50, 65 КК України, призначив його, враховуючи тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, відомості про особу обвинуваченого, наявність обставини, які пом`якшують покарання, відсутність таких, що його обтяжують, а також наслідки вчиненого.

Усі обставини, які характеризують особу винного і обставини, що пом`якшують покарання, про які зазначав захисник в апеляційній скарзі, були враховані судом при призначенні покарання.

Встановлені судом першої інстанції відомості про обставини кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, наявність обставин, які пом`якшують покарання, на думку колегії суддів, навіть з урахуванням доводів наведених в апеляційній скарзі, не дають підстав ані для застосування положень ст.69 КК України, ані для призначення більш м`якого покарання.

Покарання ОСОБА_8 суд призначив в межах, передбачених санкціями ч.4 ст.187 і п.6 ч.2 ст.115 КК України, в розмірі направленого в бік мінімального. Крім цього, за злочин, передбачений п.6 ч.2 ст.115 КК України призначений менш суворий вид покарання у виді позбавлення волі на певний строк, тоді як за вчинення такого злочину передбачено також покарання у виді довічного позбавлення волі. За сукупністю злочинів, суд першої інстанції застосував найменш суворий спосіб складання покарань шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим. Отже, підстав вважати остаточно призначене судом покарання ОСОБА_8 надто суворим, колегія суддів не знаходить.

Призначене судом першої інстанції покарання, з яким згодна колегія суддів, відповідає принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого (підсудного), випливає з дотримання судом принципів «справедливого судового розгляду», встановлених ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року.

Порушень вимог кримінального процесуального закону, які могли бути підставою для скасування судового рішення, колегія суддів не встановила.

З огляду на зазначене та керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 4 грудня 2019 року стосовно ОСОБА_8 , залишити без змін.

Ухвала Запорізького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена учасниками судового провадження протягом трьох місяців з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4