Справа № 333/43/20
Провадження № 1-кп/333/312/20
В И Р О К
Іменем України
04 травня 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника обвинуваченого-адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, кримінальне провадження відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чаплинка, Чаплинського району, Херсонської області, громадянина України, освіта середня, не працюючого, холостого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 18.09.2013 року Чаплинським районним судом Херсонської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки з іспитовим строком 2 роки;

- 05.11.2013 року Чаплинським районним судом Херсонської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки з іспитовим строком 2 роки;

- 29.10.2014 року Каланчакським районним судом Херсонської області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців. 26.04.2019 року був звільнений за відбуттям строку покарання;

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15 ч.3 ст.185 КК України,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_6 , будучи раніше засудженим за вчинення корисливих кримінальних правопорушень (злочинів), судимість за які не знята і не погашена в установленому законом порядку, на шлях виправлення перевиховання не став та знову вчинив тяжке кримінальне правопорушення (злочин) проти власності за наступних обставин.

05 грудня 2019 року, приблизно о 00 годин 15 хвилин, ОСОБА_6 , маючи умисел на таємне, повторне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, діючи повторно, знаходячись на розі вулиць Снайперської та Васильєва у місті Запоріжжі, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 .

Продовжуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_6 за допомогою викрутки шляхом віджиму металопластикового вікна проник у приміщення вищезазначеного будинку, звідки таємно, повторно викрав майно, яке належало ОСОБА_4 , а саме:

- мобільний телефон марки «Samsung» в корпусі сірого кольору модель SGH-X480, імеі НОМЕР_1 , вартістю 100 гривень;

- мобільний телефон марки «Nokia» в корпусі чорного кольору, модель 6131, імеі НОМЕР_2 , вартістю 100 гривень;

- наручний годинник з надписом «Rolex», вартістю 200 гривень;

- наручний годинник з металу жовтого кольору з позначкою 136, вартістю 5000 гривень;

- золотий браслет, вартістю 3000 гривень;

- весільна золота обручка, вартістю 1300 гривень;

- золота каблучка з камінням рожевого кольору, вартістю 4000 гривень;

- золоті сережки з металу жовтого кольору з камінням червоного кольору, вартістю 5000 гривень,

чим спричинив потерпілому матеріальний збиток на загальну суму 18700 гривень, однак не довів свого злочинного умислу до кінця, з причин які не залежали від його волі, оскільки був затриманий співробітниками поліції на місці вчинення кримінального правопорушення (злочину).

Судовий розгляд проведено в межах пред`явленого обвинувачення відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України.

Від виступу у вступній промові учасники провадження відмовилися.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 вину за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю. Суду пояснив, що 05 грудня 2019 року, він переліз через паркан, постукав у вікно, йому ніхто не відповів. Тоді викруткою, яка лежала у дворі, він зламав вікно та проник до будинку і почав шукати що можна викрасти. Десь через 30-40 хвилин приїхали працівники поліції і затримали його прямо в будинку. За цей період він встиг викрасти прикраси, телефони, 2 годинники. Погоджується з вартістю майна, зазначеного в обвинувальному акті. Визнає, що саме це майно ним було викрадено. У вчиненому розкаюється, просить суворо не карати. Цивільний позов не визнає, оскільки у позовній заяві зазначено багато речей, які він не викрадав. Визнає лише на суму викраденого.

Крім того, вина обвинуваченого ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню та дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.

Потерпілий ОСОБА_4 суду пояснив, що у грудні 2019 року він знаходився вдома, коли до нього приїхали працівники поліції та повідомили, що до його будинку по вулиці Снайперська проникли. Після цього він з працівниками поліції поїхали до вказаного будинку. Під`їхавши, він побачив зламане вікно. Коли вони зайшли до будинку, то побачили обвинуваченого ОСОБА_6 з викраденими речами. Йому не було відомо які речі зникли, тому в телефонному режимі донька та дружина повідомляли що і де лежить, а він перевіряв що зникло. Претензій матеріального характеру до обвинуваченого немає. Просить призначити суворе покарання.

Потерпіла ОСОБА_5 суду пояснила, що про обставини вчиненого кримінального правопорушення їй відомо зі слів чоловіка. Напередодні Нового року вони повернулися з м. Харкова і почали перевіряти які речі зникли. Підтримує цивільний позов на вказану суму. Вважає, що було викрадено набагато більше речей, ніж вказано в обвинувальному акті, оскільки до теперішнього часу вказані речі не були знайдені. Просить призначити суворе покарання.

Потерпіла ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася своєчасно та належним чином, надала суду заяву про слухання справи за її відсутності, у вирішенні питання про призначення покарання покладаються на розсуд суду.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд, на підставі ст. 325 КПК України, прийшов до висновку про можливість продовження судового розгляду справи у відсутність потерпілої ОСОБА_8 , яка належним чином була повідомлена про день, час та місце розгляду кримінального провадження, заяву про відкладення розгляду не подавала, свою думку з приводу винуватості обвинуваченого у вчиненому кримінальному правопорушенні висловила через подану до канцелярії суду заяву.

Із дослідженого у судовому засіданні рапорту від 05.12.2019 року, судом встановлено, що 05.12.2019 року о 00 годині 15 хвилин надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 05.12.2019 року о 00 годині 14 хвилин за адресою: АДРЕСА_3 невідомий заліз до будинку сусідів.

Із дослідженого у судовому засіданні рапорту від 05.12.2019 року, судом встановлено, що 05.12.2019 року під час патрулювання в Комунарському районі у складі екіпажу № 252 капітан поліції ОСОБА_9 та лейтенант поліції ОСОБА_10 отримали виклик о 00 годин 15 хвилин від сусідки ОСОБА_11 про те, що невідомий заліз до будинку АДРЕСА_3 через вікно. По прибуттю разом з іншим екіпажем та запрошеним власником будинку ОСОБА_4 , всі разом зайшли до будинку, де у ванній кімнаті було виявлено ОСОБА_6 . Він пояснив, що проник до будинку через вікно з метою заволодіння чужим майном. На місце було викликано СОГ Комунарського ВП, а ОСОБА_6 було доставлено до Комунарського ВП для подальшого встановлення обставин.

Із дослідженого у судовому засіданні протоколу прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 05.12.2019 року, судом встановлено, що потерпілий ОСОБА_4 просить притягнути до кримінальної відповідальності невідому особу, яка 05.12.2019 року близько 00 годин, шляхом віджиму стеклолпакету проник до будинку АДРЕСА_4 , звідки викрав золоті вироби.

Із дослідженої у судовому засідання заяви судом встановлено, що ОСОБА_4 надає дозвіл співробітникам поліції провести огляд його житла за адресою: АДРЕСА_4 .

Із дослідженого у судовому засіданні протоколу огляду місця події від 05.12.2019 року, судом встановлено, що слідчий, у присутності понятих, за участю спеціаліста, власника будинку та обвинуваченого провів огляд будинку АДРЕСА_4 . До протоколу додана фото таблиця.

При ухваленні вироку відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , суд вважає за необхідне відповідно до положень ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих не спростованих презумпцій факту.

Розглянувши справу в межах пред`явленого обвинувачення, оцінивши наведені докази за своїм внутрішнім переконанням, суд дійшов висновку про їхню достатність для визнання ОСОБА_6 винуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні (злочині) та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України незакінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), під час якого особа з причин, які не залежали від її волі не вчинила всіх дій, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, вчинена повторно.

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд виходить із встановленої ст. 50 КК України його мети - кари, виправлення і запобігання вчиненню винними та іншими особами нових злочинів, заснованої на вимогах виваженості та справедливості, з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до якої покарання як втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним, (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005 року; «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005 року; «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007 року).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення (злочину), який, відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не знята та не погашена у встановленому законом порядку, на шлях виправлення не став, нове кримінальне правопорушення вчинив менш ніж через рік після звільнення, не працює, на диспансерному обліку в наркологічному диспансері та психіатричній лікарні не перебуває. Крім того, судом враховується думка прокурора та потерпілих, які просили призначити суворе покарання, а також те, що раніше до обвинуваченого вже застосовувалися покарання з випробуванням, проте належних висновків ОСОБА_6 для себе не зробив, і знову вчинив аналогічне корисливе кримінальне правопорушення (злочин)

Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання ОСОБА_6 , згідно ст.ст. 66-67 КК України, судом не встановлені.

Беручи до уваги вищевикладене, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, ступеня порушення цінностей суспільства в даному кримінальному провадженні, даних про особу обвинуваченого, думки прокурора та потерпілих, суд прийшов до висновку про те, що ці дані в сукупності свідчать про те, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо тільки в ізоляції від суспільства, оскільки ОСОБА_6 не виявив бажання стати на шлях виправлення та знов продовжив вчинювати кримінальні правопорушення, а тому єдино адекватним і достатнім для його виправлення є покарання у вигляді позбавлення волі з фактичним відбуттям такого

На переконання суду, призначення обвинуваченому такого покарання буде справедливим, співрозмірним і достатнім для його виправлення, кари та запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень як самим обвинуваченим, так і іншими особами, а також буде відповідати таким принципам Європейської конвенції з захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання. Так, у розумінні ЄСПЛ, покарання повинне встановити новий додатковий обов`язок для особи, який випливає з факту вчинення кримінального правопорушення. Автономна концепція поняття «покарання» у практиці ЄСПЛ передбачає, що покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів, а застосування принципу пропорційності дає можливість встановити орієнтири для держави у виборі адекватних засобів реагування на конкретні кримінально-карані діяння.

Вирішуючи питання про цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_6 матеріальної шкоди в розмірі 32900 грн., суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України, за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Так, згідно з п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна», при розгляді цивільного позову в кримінальній справі з питань, не врегульованих КПК, суд може керуватися відповідними нормами ЦПК.

Водночас, за змістом ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Цей же принцип змагальності сторін, що передбачає самостійне обстоювання сторонами кримінального провадження їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів, свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості закріплений і в ст. 50 КПК України.

Судом встановлено, що в позовній заяві позивачкою не зазначено з чого остання виходила, зазначаючи, що було викрадено майно на 50000 грн., однак з обвинуваченого потерпіла просить стягнути 32900 грн., в позові відсутній перелік майна, його вартість, а також відсутнє посилання на докази, на підтвердження позову.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог на суму 18700 грн., оскільки вказаний розмір матеріальної шкоди зазначений в обвинувальному акті, підтверджений матеріалами справи та визнаний самим обвинуваченим.

Процесуальні витрати згідно обвинувального акту у кримінальному провадженні складають 1413 грн. 09 коп. за залучення експертів на проведення судових трасо логічних експертиз.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Враховуючи, що процесуальні витраті, зазначені в обвинувальному акті документально підтверджені матеріалами кримінального провадження (довідка № 1-706 від 17.12.2019 року та довідка № 3-577 від 19.12.2019 року), тому суд вирішує про стягнення з обвинуваченого зазначених витрат на користь держави.

Доля речових доказів і документів по даному провадженню підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Встановлено, що ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.12.2019 року накладено арешт на мобільний телефон марки «Samsung» в корпусі сірого кольору модель SGH-X480, імеі НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки «Nokia» в корпусі чорного кольору, модель 6131, імеі НОМЕР_2 ; наручний годинник з надписом «Rolex»; наручний годинник з металу жовтого кольору з позначкою 136; золотий браслет; обручку круглої форми з металу жовтого кольору; каблучку з металу жовтого кольору з камінням рожевого кольору; 2 сережки з металу жовтого кольору з камінням червоного кольору, кросівки темно синього кольору марки «Nike», які було виявлено та вилучено у ОСОБА_6 .

Отже, вказаний арешт підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ст.ст. 100, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:
ОСОБА_6 визнати винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.
Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 у виді тримання під вартою в слідчому ізоляторі № 10 м. Запоріжжя до набрання вироком законної сили - залишити без змін.
Початок строку відбуття покарання ОСОБА_6 рахувати з дня його фактичного затримання - 05.12.2019 року.

Після набрання цим вироком законної сили обвинуваченого ОСОБА_6 перевести з ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України в місце позбавлення волі для відбування призначеного покарання.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_5 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду в розмірі 18700 (вісімнадцять тисяч сімсот) гривень.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 06.12.2019 року на мобільний телефон марки «Samsung» в корпусі сірого кольору модель SGH-X480, імеі НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки «Nokia» в корпусі чорного кольору, модель 6131, імеі НОМЕР_2 ; наручний годинник з надписом «Rolex»; наручний годинник з металу жовтого кольору з позначкою 136; золотий браслет; обручку круглої форми з металу жовтого кольору; каблучку з металу жовтого кольору з камінням рожевого кольору; 2 сережки з металу жовтого кольору з камінням червоного кольору, кросівки темно синього кольору марки «Nike», які було виявлено та вилучено у ОСОБА_6 скасувати.
Речові докази:
- мобільний телефон марки «Samsung» в корпусі сірого кольору модель SGH-X480, імеі НОМЕР_1 ; мобільний телефон марки «Nokia» в корпусі чорного кольору, модель 6131, імеі НОМЕР_2 ; наручний годинник з надписом «Rolex»; наручний годинник з металу жовтого кольору з позначкою 136; золотий браслет; обручку круглої форми з металу жовтого кольору; каблучку з металу жовтого кольору з камінням рожевого кольору; 2 сережки з металу жовтого кольору з камінням червоного кольору, передані потерпілим на відповідальне зберігання залишити потерпілим за належністю;

- викрутка, пасатижі, 2 сліди пальців рук, 1 слід взуття, пара кросів «Nike», передані на відповідальне зберігання до камери зберігання речових доказів Комунарського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області знищити.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суду м. Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутні у судовому засіданні.

Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя ОСОБА_1