КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
про відмову у відкритті апеляційного провадження

2 грудня 2019 року м. Київ

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , вирішуючи питання про можливість відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_2 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 9 вересня 2019 року,

у с т а н о в и в:

Цим вироком у кримінальному провадженні під №0000032, внесеному до ЄРДР 01.01.2015 р., ухваленим щодо обвинуваченого:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який народився в м. Житомир, має вищу освіту, неодружений, не працює, зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; несудимий,

визнаний винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень злочинів, передбачених ч. 4 ст. 358 КК України (в редакції Закону №3207-VI від 07.04.2011 р.); ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції Закону №3207-VI від 07.04.2011 р.); ч. 2 ст. 289 КК України та йому призначене покарання:

- за ч. 4 ст. 358 КК України (в редакції Закону №3207-VI від 07.04.2011 р.) у виді обмеження волі строком на один рік із одночасним звільненням від покарання на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України в зв`язку із закінченням строків давності;

- за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції Закону №3207-VI від 07.04.2011 р.) у виді чотирьох років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 289 КК України у виді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна згідно ст. 77 КК України.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_3 покарання у виді п`яти років позбавлення волі без конфіскації майна.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням із іспитовим строком на один рік.

Згідно п. п. 1, 2 ч. 1; п. 2 ч. 2 ст. 76 КК України на ОСОБА_3 покладено відповідні обов`язки.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди відмовлено.

Також вироком ухвалено про відмову в задоволенні заяв ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 в частині речового доказу та зобов`язання вчинити певні дії.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, потерпіла ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій просить прийняти, розглянути та задовольнити скаргу. Повернути речовий доказ ОСОБА_2 . Зобов`язати Територіальний сервісний центр №8045 видати свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім`я ОСОБА_2 на автомобіль марки ЗАЗ "Ланос" за номером кузова НОМЕР_1 , зеленого кольору 2010 року випуску із державним номером.

Вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_2 вважаю, що у відкритті провадження за вказаною скаргою слід відмовити, виходячи з наступного.

Як вбачається зі змісту поданої апеляційної скарги, потерпіла ОСОБА_2 оскаржує вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 9 вересня 2019 року в частині відмови у задоволені заяв ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про повернення речового доказу - транспортного засобу ЗАЗ "Ланос" ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , відповідно, з роз`ясненням того, що спір про належність речі підлягає вирішенню у порядку цивільного судочинства, а також відмови у задоволенні заяви ОСОБА_4 в інтересах гагауз ОСОБА_6 від 06.09.2019 року про зобов`язання ТСЦ №8045 учинити певні дії, у порядку ст. 100 КПК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме вироки, крім випадків, передбачених ст. 394 КПК України.

Згідно ч. 12 ст. 100 КПК України спір про належність речей, що підлягають поверненню, вирішується у порядку цивільного судочинства. У такому випадку річ зберігається до набрання рішенням суду законної сили.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, існує спір щодо встановлення власника автомобіля марки ЗАЗ "Ланос" за номером кузова НОМЕР_1 , 2010 року випуску.

Таким чином, оскаржуваним вироком Дніпровського районного суду міста Києва від 9 вересня 2019 року обґрунтовано відмовлено ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_5 у задоволенні заяв про повернення речового доказу, оскільки спори стосовно майна (предметів), якщо не досягнуто взаємної згоди сторін, вирішуються в цивільно-правовому порядку.

За таких обставин, у відповідності до вимог, передбачених ч. 4 ст. 399 КПК України, у відкритті провадження необхідно відмовити, оскільки ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу на судове рішення в виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим.

Керуючись ст. ст. 392 ч. 2, 399 ч. 4 КПК України, Київський апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у відкритті провадження за апеляційною скаргою потерпілої ОСОБА_2 на вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 9 вересня 2019 року.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня отримання її копії.

Суддя
Київського апеляційного суду ОСОБА_8 з ю б і н