№ 1-кп/755/1209/19
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" грудня 2019 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001962 від 09.03.2019 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, працюючого неофіційно різноробочим на будівництві, з неповною середньою освітою, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

з участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , будучи особою раніше неодноразово притягнутою до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ст. 173-2 КУпАП, діючи в порушення вимог ст. 28 «Конституції України», згідно якої кожен має право на повагу до його гідності, ст. 29 «Конституції України», відповідно до якої кожна людина має право на особисту недоторканість, а також у порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняє фізичне, психологічне та економічне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_5 , з якою проживає в одному помешканні, що призвело до фізичних та психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої.

Так, 06 лютого 2019 року, о 17 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , висловлювався в адресу своєї матері ОСОБА_5 нецензурною лайкою, внаслідок чого, було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_3 та склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, 08 лютого 2019 року, о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , висловлювався в адресу своєї матері ОСОБА_5 нецензурною лайкою, внаслідок чого, було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_3 та склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Зокрема, 09 лютого 2019 року, о 18 годині 00 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , висловлювався в адресу своєї матері ОСОБА_5 нецензурною лайкою, внаслідок чого, було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_3 та склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, 10 лютого 2019 року, о 19 годині 05 хвилин, ОСОБА_3 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , висловлювався в адресу своєї матері ОСОБА_5 нецензурною лайкою, внаслідок чого, було викликано працівників поліції, які по приїзду припинили протиправні дії ОСОБА_3 та склали відносно нього протокол про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.

За вчинення неодноразового домашнього насильства в сім`ї постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 14.02.2019 року ОСОБА_3 визнано винним, притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та призначено покарання у виді штрафу.

У подальшому, будучи притягнутим до адміністративної відповідальності за неодноразове вчинення домашнього насильства, у період з 08 березня по 10 травня 2019 року, ОСОБА_3 , перебуваючи за адресою свого проживання: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на вчинення фізичного, економічного та психологічного насильства, на ґрунті неприязних відносин, систематично продовжив вчиняти фізичне, економічне та психологічне насильство відносно матері ОСОБА_5 , яке виразилось у вчиненні наступних дій.

Так, 08 березня 2019 року, ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_5 психологічне та фізичне насильство, що виразились у словесних образах у бік потерпілої та нанесенні удару в область ноги потерпілої.

Крім того, 10 травня 2019 року, ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї матері ОСОБА_5 психологічне насильство, що виразилось у словесних образах потерпілої.

Зокрема, у період з березня по травень 2019 року, ОСОБА_3 , будучи працездатною особою, не маючи постійного місця роботи, проживаючи в одній квартирі з матір`ю ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_1 , користуючись її емоційною залежністю, систематично вчиняв відносно останньої економічне насильство, що виразилось у безоплатному користуванні комунальними послугами, вживанні продуктів харчування, що були придбані за кошти потерпілої, а також відсутності з його боку матеріальної підтримки матері та проживання повністю за її рахунок. Вказані дії з боку ОСОБА_3 призвели до фізичних і психологічних страждань потерпілої ОСОБА_5 , а також погіршення якості її життя та змусило звернутись за психологічною допомогою до Дніпровського районного в місті Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді.

Відповідно до Інформаційної довідки вказаного вище Центру № 42/649 від 25.06.2019 року, ОСОБА_5 , 1955 р.н., перебуває в стані маскованої депресії або субдепресивному стані, має високий рівень особистісної тривожності. Ситуація домашнього насильства призвела у клієнтки до внутрішньої конфліктності уявлень про себе, вразливості та сором`язливості, невпевненості в своїх силах, схильності все ускладнювати, заклопотаності, песимістичності в сприйнятті дійсності, занепокоєння майбутнім, очікувань невдач, розгубленості. З метою подолання проблем, пов`язаних з наслідками насильства та корекції психоемоційного стану, рекомендовано в подальшому консультації психолога.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 , зазначив, що вину свою за ст. 126-1 КК України визнає та показав, що він із мамою (потерпілою) ОСОБА_5 конфліктує практично все життя, оскільки їй не подобається його дівчина, яка нещодавно стала його дружиною, постійно була проти, щоб остання приходила до них додому. Квартира, в якій вони проживають, належить потерпілій, а він у ній зареєстрований. Грошові кошти потерпілій він не давав, комунальні послуги не сплачував, оскільки тривалий час не працював. 06 лютого 2019 року, 08 лютого 2019 року, 09 лютого 2019 року та 10 лютого 2019 року потерпіла викликала працівників поліції, які склали відносно нього протоколи про адміністративне правопорушення за ст. 173-2 КУпАП та в подальшому, відносно нього було застосовано адміністративне стягнення у виді штраф. Зазначив, що в основному, у них відбуваються словесні перепалки, але буває й по різному. Так, 08 березня 2019 року в нього виник конфлікт з потерпілою, він останню ображав, виражався нецензурною лайкою та застосував до неї фізичне насильство ногою. Пояснив, що вживає алкоголь систематично та у них з мамою постійно виникають конфлікти. За все своє життя, він жодного разу офіційно не працював, інколи підробляє десь, але не систематично. Вважає, що йому немає сенсу йти на роботу, оскільки, його мама постійно чимось не задоволена. Показав, що останнім часом він не проживав з потерпілою близько місяця, однак, у подальшому, зі своєю дружиною знову повернулися додому та на даний час, ніде не працюють обидва. Зазначив, що його мама (потерпіла) сама провокує конфлікти. Матеріально потерпілій не допомагав і не допомагає, в основному харчується за її рахунок, сам грошових коштів на харчування не давав, оскільки не працював та за комунальні послуги не сплачує. Крім того, зазначив, що до лікаря-нарколога він ніколи не звертався, оскільки не вважає себе залежним від алкоголю, так як може його не вживати два дні. Зокрема, показав, що всі обставини, викладені в обвинувальному акті, а саме: дата, час та місце скоєння ним кримінального правопорушення, відповідають дійсності.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 суду показала, що її син (обвинувачений) ОСОБА_3 систематично вживає алкоголь, про що вона дуже турбується. Після того, як він почав зустрічатися зі своєю теперішньою дружиною, то почав вживати алкоголь ще частіше. Її син вживає алкоголь фактично з підліткового віку, але до зустрічі з дружиною, не вживав у такій значній кількості. Зазначила, що в неї м`який характер, чим ОСОБА_3 користується та з кожним роком стає все грубішим. Постійно товаришує з хлопцями, які втягують його у різні авантюри, один із яких навіть схопив якось її за горло, але на це ніхто не реагував. Пояснила, що вона має, окрім сина ОСОБА_3 , ще й доньку, яка через останнього не хоче приїжджати в гості, оскільки має дитину і не хоче, щоб та бачила конфлікти, а її донька говорить, що син хоче забрати квартиру, він ніколи не зміниться і буде продовжувати вживати алкоголь та проявляти агресію відносно неї. Не зважаючи на те, що вона пенсіонерка, все одно працює, а ОСОБА_3 останнім часом взагалі не працює, навіть на підробітках. Він постійно робить їй якісь зауваження, матеріально не допомагає, грошей не заробляє, комунальні послуги не сплачує, хоча проживає у квартирі, де вона є власником. Пояснила, що її син у стані алкогольного сп`яніння стає дуже агресивним, оскільки є сильнішим, то може її ударити по голові, об стіну, куди завгодно, зокрема, його дружина теж може на неї підняти руку і вдома не готує, не прибирає, а тільки сподіваються на неї. Зі святом 8 Березня він її взагалі ніколи не вітав, але день 08.03.2019 року вона запам`ятала особлива. Так, того дня, між нею і ОСОБА_3 сталася словесна перепалка, під час якої, його дружина постійно кричала, що вона провокатор. Перепалка дійшла до того, що син стрибнув своєю вагою їй на ногу. Вона навіть не плакала, а опустилась на підлогу. Син сказав своїй дружині, щоб та знімала все на телефон, вважав, що вона вдавала біль, говорив, що вона влаштувала цирк. Зазначила, що коли в неї не було грошей, то син нічим не допомагав. Зазначила, що вона не хоче, щоб її син потрапив до тюрми, але вимушена була звертатися до поліції, оскільки не мала іншого захисту. Їй повідомили, що існує спеціальна програма для вирішення таких проблем і вона хоче взяти у подальшому участь у цій програмі, однак, її син цього не хоче та відмовляється від такої допомоги.

Крім наведеного вище, визнання вини ОСОБА_3 , показань потерпілої ОСОБА_5 , його вина також підтверджується дослідженими у судовому засіданні за згодою учасників судового провадження письмовими матеріалами кримінального провадження, які ніким не оспорюються, а саме: висновком Дніпровського районного в м. Києві центр соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 25.06.2019 року № 42/649, з якої вбачається, що з потерпілою ОСОБА_5 проводилась психолого-діагностична робота і з метою подолання проблем, пов`язаних з наслідками насилля та корекції психоемоційного стану, рекомендовано в подальшому консультації психолога. У ОСОБА_5 на момент дослідження вцілому переважає астенічний настрій, підвищена мотивація до схвалення, яка суттєво впливає на якість взаємовідносин з іншими людьми. Як наслідок, ситуація домашнього насильства зі сторони сина привела до внутрішньої конфліктності уявлень про себе, вразливості, сором`язливості, невпевненості в своїх силах, схильності все ускладнювати, заклопотаності, песимістичності в сприйнятті дійсності, занепокоєння майбутнім, очікуванні невдач, розгубленості (а.п. 50-51); протоколами про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.п. 68, 81, 92, 103); рапортами працівників поліції (а.п. 69-70); постановою про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.п. 65); письмовими поясненнями потерпілої ОСОБА_5 , ОСОБА_3 від 13.02.2019 року (а.п. 71-72, 84-85, 95-96, 106-107) та матеріалами, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 3 КПК України, обвинувачення - твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом.

Зокрема, у п. 65 рішення Європейського суду з прав людини від 06.09.2005 року (остаточне 06.12.2005 року) у справі «Салов проти України» зазначено, що «Поняття «обвинувачення» має «автономне» значення; його слід розуміти в значенні Конвенції, а не лише в контексті його визначення в національному праві. Таким чином, його можна визначити як «офіційне повідомлення особи компетентним органом державної влади, в якому стверджується, що особа вчинила кримінальний злочин…».

Крім того, відповідно до правового висновку Європейського суду з прав людини, викладеного у п. 51 рішення у справі «Ващенко проти України» від 26.06.2008 року,«поняття «обвинувачення» для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції може бути визначене як офіційне доведення до відома особи компетентним органом твердження про вчинення цією особою правопорушення, яке нормою загального характеру визнається осудним і за яке встановлюється відповідальність карного та попереджувального характеру («Фоті та інші проти Італії» …п. 53, рішення від 10 грудня 1982 року, «Озтурк проти Німеччини»…,п. 53, рішення від 21 лютого 1984 року)».

Формулювання обвинувачення, виходячи із аналізу вимог п. 13 ч. 1 ст. 3, п. п. 1-3 ч. 1 ст. 91, п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України та практики ЄСПЛ, повинно складатися з обставин, які свідчать про наявність доведених даних про подію (час, місце, спосіб вчинення злочину), форму вини, мотив і мету його вчинення, а правова кваліфікація дій особи в обвинувальному акті повинна містити не тільки посилання на окрему статтю і частину цієї статті КК, а й точне формулювання об`єктивної сторони та кваліфікуючих ознак конкретного кримінального правопорушення.

Суд вважає, виходячи з аналізу і оцінки показань учасників кримінального провадження, досліджених під час судового розгляду доказів, доведеним, що ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ст. 126-1 КК України, домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного, психологічного та економічного насильства відносно потерпілої ОСОБА_5 , з якою перебуває у сімейних відносинах, що призводить до фізичних та психологічних страждань, емоційної залежності та погіршення якості життя потерпілої особи, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_3 , у порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», систематично вчиняє фізичне, психологічне та економічне насильство щодо матері ОСОБА_5 , з якою проживає в одному помешканні за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, систематично висловлювався нецензурною лайкою у бік останньої, словесно ображав, а також, застосовував до неї фізичну силу, заподіявши шкоду її психічному та фізичному здоров`ю, що призвело до фізичних і психологічних страждань останньої, погіршення якості взаємовідносин з іншими людьми, внутрішньої конфліктності уявлень про себе, вразливості, сором`язливості, невпевненості в своїх силах, схильності все ускладнювати, заклопотаності, песимістичності в сприйнятті дійсності, занепокоєння майбутнім, очікуванні невдач, розгубленості. Крім того, обвинувачений ОСОБА_3 офіційно ніде не працює та не працював, безоплатно користується комунальними послугами, вживає продукти харчування, які придбані за рахунок потерпілої і взагалі, відсутня будь-яка матеріальна підтримка потерпілої з його боку, що, зокрема, було підтверджене і самим обвинуваченим у судовому засіданні.

Також, відповідно до п. п. 3, 6, 8, 14, 17 ч.1 ст. 1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі постраждала особа), особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи; фізичне насильство форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

До того ж, п. 7 ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встановлено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на осіб: батьки (мати, батько) і дитина (діти).

Суд, відповідно до ст. 65 КК України, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_3 виду та міри покарання, приймає до уваги характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, є невеликої тяжкості, його ставлення до скоєного, дані про його особу, а саме: під наглядом у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, відповідно до характеристики начальника СДОП Дніпровського ГУ НП у м. Києві ОСОБА_6 , ОСОБА_3 перебуває на обліку Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві по категорії «домашній насильник». До дільничних офіцерів поліції за місцем проживання ОСОБА_3 надходили численні скарги на його поведінку, останній вчиняв домашнє насильство психологічного та фізичного характеру, зловживає спиртними напоями, офіційно ніде не працює, сусідами характеризується негативно, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, раніше не судимий.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно зі ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Згідно зі ст. 66 КК України, судом не встановлено обставин, які б пом`якшували вину обвинуваченого ОСОБА_3 . На переконання суду, ОСОБА_3 не усвідомив своєї протиправної поведінки та суспільної небезпечності вчиненого ним злочину. Визнання вини ОСОБА_3 , суд не враховує як його щире каяття, тобто, як пом`якшуючу покарання обставину.

При цьому, суд враховує правовий висновок Верховного Суду, висловлений у постанові від 09.10.2018 року у справі №756/4830/17-к, з якого вбачається, що щире каяття - це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчинення інших дій, спрямованих на розкриття злочину, або відшкодування завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди… Отже, щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

Однак, з урахування викладеного, судом не встановлено обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , хоча вину свою і визнав.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до ст. 67 КК України, суд вбачає вчинення злочину щодо особи, з якою він перебуває у сімейних відносинах, однак, органом досудового розслідування та державним обвинуваченням ОСОБА_3 цього висунуто не було, від цього він не захищався, тому суд не виходить за межі висунутого обвинувачення.

Зокрема, суд дійшов висновку, що також при призначенні покарання має бути застосований принцип гуманізації відповідальності з врахуванням засад, закріплених у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню, згідно зі ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», а тому суд вважає, що покарання обвинуваченому ОСОБА_3 повинно бути обрано необхідне та достатнє для його виправлення і попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, а саме у вигляді громадських робіт.

Цивільний позов у кримінальному провадження не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.

Речові докази у кримінальному проваджені відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368-371, 373-374, 376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим за ст. 126-1 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 200 (двісті) годин.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадження не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному проваджені не понесені.

Речові докази у кримінальному проваджені відсутні.

Вирок може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору та потерпілій.

Суддя