Провадження № 1-кс/554/4035/2020
УХВАЛА
Іменем України

10 квітня 2020 року слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , розглянувши скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_3 , про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000594 від 09.09.2019, -
в с т а н о в и в:

24 березня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді із скаргою в якій просив скасувати постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_3 від 05.03.2020 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000594 від 09.09.2019.
В обґрунтування скарги вказував, що у провадженні Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, перебувають матеріали кримінального провадження № 0000594 від 09.09.2019 року. У березні 2020 року він отримав слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_3 від 05.03.2020 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000594 від 09.09.2019. Вважає вказану постанову невмотивованою та протиправною, тому звернувся до слідчого судді.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, у скарзі зазначав, що просить проводити її розгляд у його відсутність, просив скаргу задовольнити.

Слідчий в судове засідання не з`явився, направив клопотання про розгляд скарги у його відсутність, у задоволенні скарги просив відмовити.

Відповідно до ч.4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Згідно ч.3 ст. 306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, матеріали кримінального провадження № 0000594 від 09.09.2019року, слідчий суддя вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що у провадженні Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління державного бюро розслідувань, розташованого в м.Полтава, перебувають матеріали досудового розслідування № 0000594 від 09.09.2019 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 364, ч.1 ст.365, ч.1 ст.366, ч.1 ст. 367, ч.2 ст. 382 КК України.
Постановою слідчого Другого слідчого відділу слідчого управління Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтава, ОСОБА_3 від 05.03.2020 року ОСОБА_2 було відмовлено у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000594 від 09.09.2019 року.
Вказана постанова вмотивована зокрема тим, що ОСОБА_2 не надано належного обґрунтування чи доказів спричинення йому будь-якої шкоди, яка настала внаслідок дій прокурора ОСОБА_4 . За результатами проведення слідчих розшукових дій, станом на сьогодні, не було встановлено факту спричинення шкоди ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.2 ст.9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, такі ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обаствини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора , зокрема, рішення прокурора, слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Згідно ч.1,2,3 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і в зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Відповідно до ч.6 ст. 55 КПК України, якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.

Вищий Спеціалізований Суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, узагальнюючи практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, у листі № 9-49/0/4-17 від 12.01.2017 року вказував, що відповідно до ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Таким чином, для визнання особи потерпілою не вимагається прийняття окремого процесуального документа. Разом із тим ч.5 ст.55 КПК України встановлено, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної в частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді. Отже, саме правильність застосування слідчим або прокурором цієї норми є предметом перевірки слідчим суддею під час розгляду аналізованої категорії скарг. Відповідно до Рекомендації Rec (2006) 8 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо допомоги потерпілим від злочинів від 14 червня 2006 р. під поняттям "потерпілий" слід розуміти фізичну особу, що зазнала шкоди, включаючи фізичні ушкодження або психічні травми, душевні страждання або економічні втрати, спричинені діями або бездіяльністю, які є порушенням норм кримінального права держав-членів.

За таких обставин, приходжу до висновку, що процесуального статусу потерпілого особа набуває з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення до слідчого, прокурора. Виявивши при прийнятті заяви наявність обставин, які можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, слідчий, прокурор вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань і розпочинає розслідування, вручивши потерпілому пам`ятку про його процесуальні права та обов`язки, або з моменту подання нею вже після початку розслідування заяви про залучення до провадження як потерпілого і вручення їй пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого.

З урахуванням викладеного, слідчий суддя прийшов до висновку, що в матеріалах справи достатньо даних які вказують на те, що постанова про відмову у визнанні потерпілим взагалі належним чином не вмотивована, а тому скарга є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: 1)скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, ч.2 ст. 376 КПК України, -

у х в а л и в :

Скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_3 , про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000594 від 09.09.2019 - задовольнити.

Скасувати постанову Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м.Полтаві, ОСОБА_3 , про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000594 від 09.09.2019року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя Октябрського
районного суду м.Полтави ОСОБА_1