Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/95/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.2020 року. Кропивницький апеляційний суд колегією суддів судової палати з розгляду кримінальних справ у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
із секретарем ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
за участю прокурора ОСОБА_7 ,
захисника адвоката ОСОБА_8 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кропивницькому апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 в інтересах підозрюваного ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 лютого 2020 року, якою відмовлено у задоволенні її скарги в рамках кримінального провадження № 0000873 на повідомлення про підозру,
ВСТАНОВИВ:
Як встановлено матеріалами скарги, до слідчого судді зі скаргою звернулася захисник ОСОБА_8 в інтересах неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_9 , в якій просила скасувати повідомлення про підозру від 07.10.2019 року, складене старшим слідчим ВРЗЗС СУ ГУ НП в Кіровоградській області капітаном поліції ОСОБА_10 , погоджене прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР за № 0000873, яким ОСОБА_9 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 лютого 2020 року, відмовлено у задоволенні вказаної скарги захисника ОСОБА_8 .

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що процесуальна процедура повідомлення про підозру регулюється положеннями глави 22 КПК України, якою визначено порядок повідомлення про підозру (ст. 278 КПК), випадки повідомлення про підозру (ст. 276 КПК ), зміст повідомлення про підозру (ст. 277 КПК).

Отже, підставою оскарження вказаного процесуального рішення є порушення вище вказаних процесуальних норм.

Перевірка повідомлення про підозру з точки зору обґрунтованості підозри з врахуванням положень ст. 17 КПК України не входить до предмету судового розгляду, який здійснюється слідчим суддею відповідно до положень п. 10 ч.1 ст. 303 КПК України на стадії досудового розслідування, а може бути лише предметом безпосереднього судового розгляду кримінального провадження судом, оскільки на стадії досудового розслідування слідчий суддя не уповноважений вдаватись до оцінки отриманих слідством доказів та порядку їх отримання, давати оцінку зібраним доказам з точки зору їх допустимості.

Визнання доказів недопустимими належить виключно до компетенції суду під час судового розгляду (ст. 89 КПК України), тому слідчий суддя не приймає до уваги доводи скарги, а саме те, що оскаржуване повідомлення про підозру, яке висувається ОСОБА_9 не конкретизоване.

Аналіз оскаржуваного повідомлення про підозру, дає підстави стверджувати, що вона за своїм змістом та сутністю відповідає вимогам ст. 277 КПК України, оскільки містить всі необхідні відомості, у тому числі, прізвище та посаду слідчого, який здійснював це повідомлення, зміст підозри, правову кваліфікацію кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється неповнолітній ОСОБА_9 , виклад обставин кримінального правопорушення, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру, підпис слідчого, який здійснив повідомлення.

Враховуючи, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, перевіривши відсутність у володінні органу досудового розслідування доказів, які спростовують уже отримані слідчим та прокурором відомості щодо можливої причетності підозрюваного до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, дійшов висновку про відмову у задоволенні скарги.

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просила оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою її скаргу задовольнити та повідомлення про підозру від 07 жовтня 2019 року, складене старшим слідчим СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_10 , яким ОСОБА_9 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України, скасувати.

В обґрунтування своїх вимог, захисник зазначила, що у поданій на розгляд слідчому судді скарзі, сторона захисту наполягала на незаконності складення та вручення повідомлення про підозру неповнолітньому ОСОБА_9 . 07 жовтня 2019 року старшим слідчим СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області капітаном поліції ОСОБА_10 , через вісутність повноважень на прийняття будь-яких рішень та здійснення процесуальних дій у цьому кримінальному провадженні.

Зазначає, що під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, після вручення повідомлення про підозру, стороною захисту виявлено, що в матеріалах провадження відсутні будь - які докази, що свідчать про наявність повноважень у ОСОБА_10 , зокрема у витягу з ЄРДР у відомостях про слідчих у кримінальному провадженні прізвище ОСОБА_10 - відсутнє.

09 грудня 2019 року закінчився строк досудового розслідування, продовжений прокурором до 3-х місяців. Повідомлення про закінчення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів кримінального провадження стороні захисту не надсилалось. Обвинувальний акт, в межах строків досудового розслідування, також не вручався.

Сторона захисту не погоджується з висновками слідчого судді за результатами розгляду скарги на повідомлення про підозру, оскільки оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, є необґрунтованою, невмотивованою та незаконною, виходячи з наступного.

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до ч. 1 ст. 214 КПК України, досудове розслідування розпочинається з внесення повідомлення про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За п. 7 ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про інші обставини, передбачені положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань.

У Єдиному реєстрі досудових розслідувань автоматично фіксується дата внесення інформації та присвоюється номер кримінального провадження.

Положення про порядок ведення єдиного реєстру досудових розслідувань, затверджене Наказом Генеральної прокуратури України 06.04.2016 № 139, зареєстрованим в Міністерстві юстиції 05 травня 2016 року за № 680/28810 (зі змінами, внесеними згідно з Наказами Генеральної прокуратури № 147 від 22.05.2017 та № 16 від 31.01.2019 року).

Положення визначає порядок формування та ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - Реєстр), а також надання відомостей з нього.

Реєстр утворений та ведеться відповідно до вимог Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України) з метою забезпечення: реєстрації кримінальних правопорушень (проваджень) та обліку прийнятих під час досудового розслідування рішень, осіб, які їх учинили, та результатів судового провадження; оперативного контролю за додержанням законів під час проведення досудового розслідування; аналізу стану та структури кримінальних правопорушень, вчинених у державі; інформаційно-аналітичного забезпечення правоохоронних органів.

Пунктом 1 Глави 3 Положення визначено, що облік відомостей про рух кримінальних проваджень під час досудового розслідування здійснюється шляхом внесення до Реєстру відомостей про: кримінальне правопорушення та номер кримінального провадження; передачу кримінального провадження чи матеріалів за підслідністю (частина сьома статті 214, стаття 216 КПК України) або за місцем проведення досудового розслідування (стаття 218 КПК України); об`єднання матеріалів досудових розслідувань (частина перша статті 217 КПК України), при цьому об`єднаному кримінальному провадженню присвоюється номер раніше розпочатого провадження; виділення досудового розслідування в окреме провадження, якому присвоюється новий номер кримінального провадження; прийняття кримінального провадження для проведення досудового розслідування; закінчення досудового розслідування (стаття 283 КПК України); зупинення досудового розслідування (стаття 280 КПК України); продовження строку досудового розслідування (статті 219, 294 КПК України); доручення прокурором здійснення досудового розслідування іншому органу досудового розслідування, у тому числі слідчому підрозділу вищого рівня в межах одного органу (частина п`ята статті 36 КПК України); відновлення досудового розслідування; відкриття матеріалів досудового розслідування іншій стороні (стаття 290 КПК України); повернення судом клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності прокурору в порядку, передбаченому частиною четвертою статті 288 КПК України; повернення судом кримінального провадження у порядку, передбаченому частиною третьою статті 289, пунктом 1 частини третьої статті 314, пунктом 2 частини другої статті 407 КПК України; повернення обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурору в порядку, передбаченому пунктом 3 частини третьої статті 314 КПК України.

При чому згідно абз. 3 пункту 3 Глави 3 Розділу II, при отриманні кримінального провадження керівником органу досудового розслідування (прокуратури) інформація про призначення слідчого та процесуального керівника, а слідчим - про прийняття до провадження вноситься невідкладно.

За положеннями ст. 278 КПК України, яка визначає порядок вручення письмового повідомлення про підозру, дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Недотримання цих вимог процесуального закону безумовно свідчить про незаконність процесуальних дій та прийнятих рішень у кримінальному провадженні.

Отже, згідно Положення у Єдиному реєстрі досудових розслідувань у відомостях щодо руху кримінального провадження у обов`язковому порядку відображається інформація, зокрема, про дату та час прийняття кримінального провадження слідчим для проведення досудового розслідування, дату та час повідомлення особі про підозру та П.І.П. слідчого який здійснив таку процесуальну дію. При чому такі відомості вносяться невідкладно.

Відсутність відомостей про ОСОБА_11 слідчого у Реєстрі щодо конкретного кримінального провадження свідчить про відсутність повноважень на здійснення досудового розслідування та здійснення будь - яких процесуальних дій у цьому кримінальному провадженні.

Витяг з ЄРДР по кримінальному провадженню, що даний прокурором у судовому засіданні 17.02.2020 року не містить відомостей про слідчу ОСОБА_10 . Це свідчить про те, що ОСОБА_10 не була уповноваженим слідчим у кримінальному провадженні № 0000873, а постанова про призначення групи слідчих заступника начальника ГУНП в Кіровоградській області - начальника СУ ОСОБА_12 від 06.09.2019 року, надана у судовому засіданні стороною обвинувачення, не відповідає відомостям внесеним до ЄРДР.

Крім того, згідно відомостей з ЄРДР досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється Кропивницьким ВП ГУНП в Кіровоградській області. До ЄРДР відомості про прийняття рішення прокурором про передачу кримінального провадження до органу досудового розслідування вищого рівня в межах одного органу, не вносились. Кримінальне процесуальне законодавство передбачає внесення таких відомостей до ЄРДР в обов`язковому порядку, причому негайно.

З викладеного слідує, що заступник начальника ГУНП в Кіровоградській області - начальник СУ ОСОБА_12 не мав повноважень на прийняття будь - яких рішень в цьому кримінальному провадженні, в тому числі і щодо призначення групи слідчих.

Безумовно, це свідчить про незаконність постанови начальника ГУНП в Кіровоградській області - начальника СУ ОСОБА_12 від 06.09.2019 року про призначення групи слідчих.

Належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність повноважень у слідчого ОСОБА_10 у цьому кримінальному провадженні, сторона обвинувачення слідчому судді не надала.

Ці обставини були досліджені та встановлені у судовому засіданні. Проте, в оскаржуваній ухвалі слідчий суддя не надав їм оцінку та не навів мотивів з яких підстав такі доводи сторони захисту відхиляються.

Слідчий суддя також безпідставно відмовив у витребуванні інформації з ЄРДР про рух кримінального провадження № 0000873, яка б зняла усі сумніви щодо повноважень слідчої ОСОБА_10 та відповідно законності прийняття певних процесуальних рішень у кримінальному провадженні.

Висновок слідчого судді, що витяг (інформація) з ЄРДР про рух кримінального провадження не є достеменним доказом на підтвердження доводів сторони захисту суперечить положенням чинного кримінального процесуального законодавства, а саме ст. 214, 278 КПК України та Положенню про Єдиний реєстр досудових розслідувань та порушує право на захист неповнолітнього підозрюваного, гарантоване ст. 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини.

Крім того, 09 грудня 2019 року закінчився строк досудового розслідування, продовженим прокурором до 3-х місяців. Повідомлення про закінчення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів кримінального провадження стороні захисту не надсилалось. Обвинувальний акт, в межах строків досудового розслідування, також не вручався.

Тому, з огляду на викладене, оскаржувана ухвала слідчого судді постановлена з порушенням норм кримінального процесуального права, з порушенням права на захист, а тому є невмотивованою, необґрунтованою та незаконною.

Заслухавши суддю-доповідача щодо суті поданої апеляційної скарги, думку захисника, яка підтримала свої апеляційні вимоги та просила їх задовольнити, позицію прокурора, яка заперечила проти задоволення апеляційної скарги захисника та просила ухвалу слідчого судді залишити без зміни, перевіривши матеріали провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла такого висновку.

Частиною 1 ст.404 КПК України регламентовано, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Положеннями Закону України №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року внесено зміни до Кримінального процесуального кодексу України, згідно з якими п.23 ч.1 ст.303 КПК України доповнено п.10 такого змісту: на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора: повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або два місяці з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду з обвинувальним актом підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Відповідно до вимог п.3 ч.1 ст.276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст.278 КПК України, у випадку наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно із ст.ст. 276-278 КПК України при розгляді скарги на рішення слідчого повідомлення про підозру, слідчий суддя має з`ясувати виконання слідчим положень кримінального процесуального закону в частині дотримання порядку повідомлення про підозру та наявності на день повідомлення про підозру достатніх доказів для підозри особи.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини «обґрунтованість підозри складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.F. проти Німеччини, 27.11.1997 р., § 57).

У п.219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («Nechiporuk and Yonkalo v.Ukraine») від 21 квітня 2011року, заява №42310/04, Суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

У справі «Фокс, Кампбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» суд вказав на те, що «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, те, що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення».

Інститут повідомлення про підозру під час досудового розслідування у кримінальному провадженні регламентовано Главою 22 КПК України, яка регулює правові підстави та порядок повідомлення конкретної особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, підстави для його зміни, а також вимоги до змісту та реквізитів повідомлення про підозру як процесуального документу.

Правові підстави для повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, передбачені ч.1 ст.276 КПК України, згідно з якою повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому статтею 278 цього Кодексу, у випадку зокрема наявності достатніх доказів для підозри особи у вчиненні кримінального правопорушення.

При цьому, повідомлення про підозру це процесуальне рішення слідчого або прокурора, яке ґрунтується на наявності у органу досудового розслідування достатніх доказів щодо вчинення особою кримінального правопорушення, поєднаному із внутрішнім переконанням слідчого та/або прокурора в контексті їх процесуальної незалежності та наявності у них повноважень на прийняття відповідного процесуального рішення.

Перевіркою матеріалів скарги, колегія суддів встановила, що вищевказаних вимог кримінального процесуального закону та позицій ЄСПЛ слідчим суддею дотримано у повному обсязі.

Як убачається з наданих апеляційному суду матеріалів, у провадженні СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області перебуває кримінальне провадження № 0000873 відомості про яке внесено до ЄРДР 03.02.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

03.02.2019 року начальником СВ КВП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_13 у кримінальному провадженні № 0000873 від 03.02.2019 року призначено групу слідчих.

03.04.2019 року заступником начальника ГУНП в Кіровоградській області начальник СУ ОСОБА_12 у кримінальному провадженні № 0000873 від 03.02.2019 року призначено групу слідчих.

06.09.2019 року заступником начальника ГУНП в Кіровоградській області начальник СУ ОСОБА_12 у кримінальному провадженні № 0000873 від 03.02.2019 року призначено групу слідчих серед яких є старший слідчий СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області капітан поліції ОСОБА_10 .

07.10.2019 року неповнолітньому ОСОБА_9 старшим слідчим СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області капітан поліції ОСОБА_10 за погодженням з прокурором Кіровоградської місцевої прокуратури ОСОБА_7 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

Повідомлення про підозру здійснено повноважною службовою особою, у порядку, визначеному ст. ст. 278-279 КПК України, за наявності підстав, встановлених п. 3) ч. 1 ст. 276 КПК України.

При цьому, слід вказати, що захисником в апеляційній скарзі не ставиться під сумнів дотримання вимог вказаних вище норм кримінального процесуального закону, як і не йдеться про відсутність у матеріалах достатніх доказів для пред`явлення підозри.

Зміст скарги об`єктивно свідчить про те, що захисник вказує на порушення Положення про Єдиний реєстр досудових розслідувань, що на думку захисника свідчить про те, що ОСОБА_10 не була уповноваженим слідчим у кримінальному провадженні, а постанова про призначення групи слідчих заступника начальника ГУНП в Кіровоградській області начальника СУ ОСОБА_12 від 06.09.2019 року, надана у судовому засіданні стороною обвинувачення, не відповідає відомостям внесеним до ЄРДР.

Разом з тим апеляційний суд відкидає зазначені доводи і вважає їх безпідставними.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 39 КПК України, керівник органу досудового розслідування уповноважений визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих.

Частиною 2 ст. 40 КПК України передбачено, що слідчий між іншого, уповноважений повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 110 КПК України процесуальними рішеннями є всі рішення органів досудового розслідування, прокурора, слідчого судді, суду.

Рішення слідчого, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом, а також, коли слідчий, прокурор визнає це за необхідне.

Отже, виходячи із зазначених положень кримінального процесуального закону, наявність постанови про призначення слідчого, якою надаються конкретному слідчому (групі слідчих) повноваження, передбачені ст. 39 КПК України, у кримінальному провадженні, є обов`язковою.

Як убачається з матеріалів скарги, відповідно до постанови від 03.02.2019 року заступника начальника ГУНП в Кіровоградській області начальника СУ ОСОБА_12 у кримінальному провадженні № 0000873 призначено групу слідчих серед яких визначено старшу слідчу СВ Кропивницького ВП ГУНП в Кіровоградській області капітана поліції ОСОБА_10 (а.м.п. 57).

Отже, повноваження слідчого ОСОБА_10 у даному кримінальному провадженні об`єктивно підтверджуються постановою начальника слідчого управління, а тому апеляційні доводи захисника про відсутність у слідчого ОСОБА_10 повноважень у даному кримінальному провадженні не знайшли свого підтвердження.

Посилання захисника на відсутність інформації у ЄРДР відомостей про прийняття рішення прокурором про передачу кримінального провадження до органу досудового розслідування вищого рівня в межах одного органу, не є визначеною підставою для скасування повідомлення про підозру. Окрім того, до повноважень слідчого судді, суду під час досудового розслідування не належить контроль за веденням Єдиного реєстру досудових розслідувань, в тому числі і контроль за своєчасним внесенням до нього відповідних відомостей.

Так, відповідно до глави VI Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, прокурори, керівники органів досудового розслідування усіх рівнів забезпечують у відомствах контроль за своєчасним, повним та достовірним внесенням інформації до Реєстру у строки, визначені КПК України та цим Положенням.
Прокурори, які здійснюють нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва, перед внесенням до Реєстру відповідно до частини третьої статті 283 КПК України даних про результати досудового розслідування особисто перевіряють правильність та повноту відомостей про кримінальне правопорушення, осіб, які їх учинили, та рух кримінальних проваджень.
Керівники підрозділів організаційного забезпечення Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформаційно-аналітичної роботи Генеральної прокуратури України, підрозділів ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань та інформаційно-аналітичної роботи прокуратур регіонального рівня забезпечують проведення систематичних перевірок об`єктивного внесення Реєстраторами до Реєстру відомостей про кримінальні правопорушення та результати їх розслідування з урахуванням вимог КПК України та цього Положення.

У разі встановлення фактів невідповідності внесеної до Реєстру інформації матеріалам кримінального провадження або її неповноти вживаються заходи щодо усунення виявлених порушень.

А отже контроль та нагляд за своєчасним, повним та достовірним внесенням інформації до Реєстру у строки, визначені КПК України та Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань не є предметом перевірки слідчим суддею під час розгляду скарги на повідомлення слідчого про підозру відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України.

Водночас, несвоєчасне внесення відомостей, інформації до Реєстру щодо повноважень слідчого та/або передачу кримінального провадження до органу досудового розслідування вищого рівня в межах одного органу, не спростовують висновків слідчого судді щодо відповідності повідомлення про підозру вимогам ст. 277 КПК України.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що наразі обвинувальний акт по кримінальному провадженню перебуває на розгляді в суді першої інстанції, а тому перевірка доводів щодо неналежності чи недопустимості доказів по кримінальному провадженню може бути ініційована стороною захисту під час провадження в суді першої інстанції, саме до компетенції якого і входить оцінка отриманих слідством доказів, порядку їх отримання та надання оцінки зібраним доказам з точки зору їх допустимості.

Інших доводів щодо незаконності ухвали слідчого судді апеляційна скарга захисника не містить, і за таких обставин, ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника без задоволення.

Керуючись ст. ст. 303-310, 376, 405, 407, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 17 лютого 2020 року, якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_8 , яка діє в інтересах неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_9 в рамках кримінального провадження № 0000873 на повідомлення про підозру без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4