ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/5296/20 Головуючий у 1-й інстанції: ОСОБА_1
Номер провадження № 11-сс/819/243/20 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: арешт майна
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3

ОСОБА_4

При секретарі: ОСОБА_5

З участю прокурора: ОСОБА_6

Скаржника: ОСОБА_7

Представників потерпілих,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні Херсонського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №0000123 за апеляційною скаргою керівника ПП «Виробнича фірма «Паритет» ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 03 квітня 2020 року,

в с т а н о в и л а:
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03 квітня 2020 року задоволено клопотання слідчого СУ ГУНП в Херсонській області та накладено арешт на 100% корпоративних прави ТОВ «КПД-5С» ().
Не погоджуючись із таким судовим рішенням, керівник ПП «Виробнича фірма «Паритет» ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам провадження та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 03 квітня 2020 року скасувати.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_7 зазначив, що в клопотанні слідчого та в ухвалі суду не зазначено мету та обґрунтування необхідності арешту корпоративних прав та заборони вчинення дій державним реєстраторам.
Крім того, в ухвалі слідчого судді не наведено правової підстави для накладення арешту на майно, наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, розміру шкоди завданої кримінальним правопорушенням чи неправомірної вигоди отриманої юридичною особою.
В ухвалі слідчий суддя зазначає, що корпоративні права ТОВ «КПД-5С» визнані слідчим речовим доказом у кримінальному провадженні, однак суд не перевірив чи відповідає ця постанова ст.98 КПК України.
Крім того, в ухвалі слідчий суддя не вказує кому належить майно, на яке накладається арешт.
Також, на думку апелянта, не дотримано принципу розумності та співрозмірності обмеження права власності ПП «ВФ «Паритет», ПІП «Тоніка», ПП «БП «Престижбуд», частки яких арештовано. Не враховано наслідки арешту майна, яким заблоковано діяльність вказаних підприємств та ТОВ «КПД-5С». При цьому в ухвалі наведено найбільш обтяжливий спосіб арешту майна, який робить неможливим здійснити зміну керівника ТОВ «КПД-5С». В порушення ст.173 КПК України, в ухвалі не зазначено перелік майна на яке накладено арешт, підставу, мету застосування арешту та порядок виконання ухвали із зазначенням способу інформування заінтересованих осіб.
Поруч із цим, копію ухвали слідчого судді не надіслано ПП «ВФ «Паритет», «ПІП «Тоніка», ПП «БП Престижбуд», ТОВ «КПД-5С».
Вказує, що існування ухвали суду суперечить змісту та вимогам Наказу Міністерства юстиції України від 26 вересня 2017 року №3026/5, Наказу №1025/5 від 19 березня 2020 року та постанові Верховного Суду в адміністративній праві №821/1460/17 від 13 лютого 2019 року.
Крім того, до апеляційної скарги долучено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що ПП «ВФ «Паритет» про існування ухвали від 03 квітня 2020 року довідалося 17 квітня 2020 року, у зв`язку із чим вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущено з поважних причин.
Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_7 , захисників, прокурора, в судових дебатах сторони залишилися на своїх позиціях, вивчивши матеріали кримінального провадження, перевіривши доводи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.2 ст.395 КПК України, апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

При цьому, згідно ч.3 ст.395 КПК України, якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Згідно ч.1 ст.117 КПК України, пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

Вирішуючи питання про дотримання керівником ПП «ВФ «Паритет» строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 03 квітня 2020 року, враховуючи, що слідчий суддя розглянув клопотання слідчого без виклику представника товариства в судове засідання, відомості про отримання ПП «ВФ «Паритет» копії зазначеного судового рішення в матеріалах провадження відсутні, копія оскаржуваного судового рішення на адресу товариства не направлялася, колегія суддів вважає, що з метою забезпечення вільного доступу до правосуддя, реалізації положень Європейської Конвенції з прав людини та основоположних свобод, ПП «ВФ «Паритет» слід поновити строк на апеляційне оскарження.

Що стосується доводів апеляційної скарги з приводу незаконності ухвали слідчого Херсонського міського суду Херсонської області від 03 квітня 2020 року, то суд апеляційної інстанції, вивчивши матеріали провадження, виходить із наступного.

Як вбачається із матеріалів провадження, СУ ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000123 від 13 березня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365-2 КК України.
Згідно клопотання слідчого, у вказаному кримінальному провадженні органом досудового розслідування встановлено, що невстановлена група осіб шляхом залучення різних державних реєстраторів проводить незаконну діяльність спрямовану на захоплення корпоративних прав (часток) та зміни керівництва у ТОВ «КПД-5С» з метою подальшого відчуження від ТОВ «КПД-5С» нерухомості.
27 березня 2020 року слідчим СУ ГУНП в Херсонській області корпоративні права ТОВ «КПД-5С» визнано речовими доказами в кримінальному провадженні №0000123.
Посилаючись на те, що існують ризики відчуження майна, яке визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий просив накласти арешт на 100% корпоративних прав ТОВ «КПД-5С».
Задовольняючи клопотання, слідчий суддя погодився із наведеними доводами та зазначив, що корпоративні права ТОВ «КПД-5С» є об`єктом посягання у даному кримінальному провадженні та наявний ризик подальшого їх відчуження.

Частиною 1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливості конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно з ч.2 вказаної статті, арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Відповідно до ч.10 ст.170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Згідно з положеннями ст.173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 КПК України.
У разі задоволенні клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. При цьому слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Перевіривши оскаржуване судове рішення у відповідності із доводами апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наведені вимоги кримінального процесуального законодавства слідчим суддею дотримано в повному обсязі.

Так, у своєму клопотанні слідчий посилався на необхідність накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження майна, яке визнано речовим доказом.
Відповідно до положень ч.3 ст.170 КПК України, арешт майна у випадку, передбаченому п.1 частини 2 цієї статті (з метою збереження речових доказів) накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Виходячи зі змісту наведених положень закону, а також ч.1 ст.173 КПК України, правовими підставами для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів, є відповідність майна критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України та існування ризиків того, що воно може бути приховане, пошкоджене, зіпсоване, знищене, перетворене, відчужене.
Так, слідчим суддею на підставі долучених до клопотання матеріалів провадження перевірено доводи клопотання та встановлено, що СУ ГУНП в Херсонській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000123 від 13 березня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365-2 КК України, при цьому постановою слідчого СУ ГУНП в Херсонській області від 27 березня 2020 року, корпоративні права ТОВ «КПД -5С» визнано речовими доказами у вказаному кримінальному провадженні.
Також слідчим суддею перевірено відповідність зазначеного майна критеріям визначеним в ст.98 КПК України.
Зокрема встановлено, що державним реєстратором виконавчого комітету Петрівської сільської ради Генічеського району Херсонської області ОСОБА_10 , вчинено реєстраційні дії:
-скасування реєстраційної дії за судовим рішенням; 12.03.2; ОСОБА_10 ; Виконавчий комітет Петрівської сільської ради Генічеського району Херсонської області;
-внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов`язані зі змінами в установчих документах; 12.03.2; ОСОБА_10 ; Виконавчий комітет Петрівської сільської ради Генічеського району Херсонської області; зміна відомостей про керівника юридичної особи, зміна керівника юридичної особи, зміна складу підписантів.
Суть реєстраційної дії від 12 березня 2020 року №2012164 полягала в тому, що було змінено директора ТОВ «КПД-5С», з ОСОБА_11 на ОСОБА_12 . За реєстраційною дією №1012164 було змінено склад учасників товариства шляхом зміни їх часток у статутному капіталі товариства «КПД-5С», а саме: часток у статутному капіталі ТОВ «КПД-5С», належної ОСОБА_13 та Лободі у розмірі по 31,1% кожній (всього 62,2%) були перереєстровані на інших осіб ПП «Паритет» та ПП «Престижбуд».
Наказом Міністерства юстиції України від 19 березня 2020 року №1025/5, реєстраційну дію, вчинену 12 березня 2020 року за №2012164 державним реєстратором ОСОБА_10 щодо ТОВ «КПД-5С» (ідентифікаційний номер юридичної особи 36671908) скасовано, реєстратору ОСОБА_10 анульовано доступ до Державного реєстру. В задоволенні скарги щодо скасування реєстраційної дії №1012164 відмовлено з підстав того, що до компетенції Міністерства юстиції України не належить розгляд питань щодо скасування реєстраційної дії за судовим рішенням.
При цьому, 26 березня 2020 року державний реєстратор ОСОБА_14 реєстраційною дією №4012164 знову внесла зміни до складу виконавчого органу та повторно змінила керівника ТОВ «КПД-5С» з ОСОБА_11 на ОСОБА_12 , але потім свою дію скасувала.
З огляду на вказані фактичні обставини провадження, зокрема здійснення реєстраційних дій відносно корпоративних прав ТОВ «КПД-5С», висновок слідчого судді, що саме корпоративні права ТОВ «КПД-5С» є об`єктом кримінально протиправних дій є вірним.
Що стосується питання існування ризиків їх незаконного відчуження, то, як вірно зазначив слідчий суддя, враховуючи вчинення ряду реєстраційних дій в короткий проміжок часу, в тому числі після скасування Наказом Міністерства юстиції України від 19 березня 2020 року №1025/5 попередніх реєстраційних дій, вказане свідчить про реальне існування ризику подальшого відчуження корпоративних прав, шляхом їх перереєстрації.
Таким чином доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 з приводу відсутності правових підстав для накладення арешту на корпоративні права, а також незазначення мети та обґрунтування необхідності арешту, є безпідставними та спростовуються змістом оскаржуваного судового рішення та матеріалами провадження, яким слідчий суддя надав детальну оцінку.
Що стосується твердження апелянта з приводу того, що слідчий суддя не перевірив чи відповідає постанова слідчого вимогам ст.98 КПК України, то вони не заслуговують на увагу та позбавлені правових підстав, оскільки вимогами Глави 17 КПК України (Арешт майна) на слідчого суддю, під час вирішення клопотання про арешт майна, не покладено обов`язок перевіряти постанову слідчого про визнання майна речовим доказом, на відповідність вимогам кримінального процесуального законодавства. Натомість згідно ч.3 ст.170 КПК України слідчим суддею перевіряється відповідність майна критеріям ст.98 КПК України, що і було зроблено слідчим суддею у вказаному провадженні.
Згідно з ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен врахувати:
1) правову підставу для арешту майна;
2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу);
4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу);
5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження;
6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Як вбачається зі змісту ухвали від 03 квітня 2020 року, слідчим суддею дотримано і наведені вимоги кримінального процесуального законодавства та враховано розумність, співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження та наслідки арешту майна, зокрема наголошено, що в результаті арешту майно не вилучається у власника, не обмежується господарська діяльність ТОВ «КПД-5С», а лише забороняється розпорядження корпоративними правами на період кримінального провадження.
Враховуючи, що саме шляхом вчинення реєстраційних дій здійснювалося розпорядження майном та зміна власників товариства ТОВ «КПД -5С», що є предметом дослідження в рамках кримінального провадження №0000123 за ч.3 ст.365-2 КК України, саме застосування такого обмежувального заходу як заборона вчиняти реєстраційні дії є необхідним для забезпечення кримінального провадження.
Твердження апелянта з приводу того, що вказаним заходом забезпечення кримінального провадження заблоковано діяльність ПП «ВФ «Паритет», ПІП «Тоніка», ПП «БП «Престижбуд» та ТОВ «КПД-5С» суд апеляційної інстанції вважає необґрунтованими, оскільки вказані обставини не підтверджені матеріалами провадження та не доведені представником ПП «ВФ «Паритет» в ході апеляційного провадження.
Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що вказаний захід забезпечення кримінального провадження носить тимчасовий характер і відповідності до вимог ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Доводи апеляційної скарги з приводу того, що в ухвалі слідчого судді не проаналізовано питання наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення, розміру шкоди завданої кримінальним правопорушенням чи неправомірної вигоди отриманої юридичною особою, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки вказані обставини, відповідно до ст.173 КПК України враховуються при вирішенні питання про арешт майна з іншою метою, зокрема конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи чи відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. Натомість, в даному випадку, судом першої інстанції вирішувалося питання про арешт майна з метою забезпечення збереження речових доказів.
Що стосується питання відповідності оскаржуваного судового рішення вимогам ч.5 ст.173 КПК України, то як вбачається зі змісту ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 03 квітня 2020 року в ній зазначено перелік майна, на яке накладено арешт (100% корпоративних прав ТОВ «КПД-5С»), підстави застосування арешту майна (відповідність корпоративних прави вимогам ст.98 КПК України та існуванні ризику його відчуження), порядок виконання ухвали (заборона вчинення реєстраційних дій), що спростовує доводи апеляційної скарги ОСОБА_7 із вказаного питання.
Твердження апелянта, щодо необхідності зазначення переліку власників майна на яке накладається арешт, суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, з метою забезпечення речових доказів арешт може бути накладено на майно будь-якої фізичної або юридичної особи.
При цьому суд апеляційної інстанції приймає до уваги посилання апеляційної скарги з приводу того, що слідчим суддею не надіслано ПП «ВФ «Паритет», «ПІП «Тоніка», ПП «БП Престижбуд» копію оскаржуваного судового рішення, оскільки вказана обставина підтверджена відомостями наявними в матеріалах провадження, проте зазначене порушення не є самостійною підставою для скасування ухвали слідчого судді, однак може бути враховане при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Посилання представника ПП «ВФ «Паритет» на те, що існування ухвали слідчого судді суперечить змісту та вимогам Наказу Міністерства юстиції України від 26 вересня 2017 року №3026/5, Наказу №1025/5 від 19 березня 2020 року та постанові Верховного Суду в адміністративній праві №821/1460/17 від 13 лютого 2019 року, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки зазначені підзаконні нормативно правові акти та судове рішення в адміністративні справі не несуть преюдиційного значення в правових відносинах, що виникають з приводу застосування кримінального процесуального законодавства в рамках кримінального провадження.
Таким чином доводи апеляційної скарги керівника ПП «ВФ «Паритет», не спростовують висновків суду першої інстанції.

Порушень кримінального процесуального закону при розгляді клопотання, які б слугували підставами для скасування ухвали слідчого судді, не встановлено.

За наведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, на підставі повної і об`єктивної оцінки наданих суду матеріалів, у зв`язку із чим підстав для скасування ухвали слідчого судді, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.ст.171-174, 404, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Клопотання керівника ПП «ВФ «Паритет» ОСОБА_7 про поновлення строку на апеляційне оскарження, задовольнити.
Поновити керівнику ПП «ВФ «Паритет» ОСОБА_7 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 03 квітня 2020 року.
Апеляційну скаргу керівника ПП «ВФ «Паритет» ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 03 квітня 2020 року, - без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_2
Судді: (підпис) ОСОБА_3
(підпис) ОСОБА_4