Виноградівський районний суд Закарпатської області
_____________________________________________________________________
Справа № 299/4097/19
У Х В А Л А
24.01.2020 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у складі головуючого суді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду м.Виноградів клопотання захисника ОСОБА_5 про скасування арешту майна,- в кримінальному провадженні, №0000966 від 11.10.2019 року,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Виноградівського районного суду Закарпатської області знаходиться вищевказане кримінальне провадження.

Захисником ОСОБА_5 подано до суду клопотання про скасування арешту з автомобіля, посилаючись на те, що в ході досудового розслідування даного кримінального провадження відповідно до ухвали слідчого судді від 15.10.2019 року, було накладено арешт на автомобіль марки «MERCEDES BENZ» д.н.з. НОМЕР_1 . На даний час усі необхідні дії з автомобілем завершено, а відтак відпала потреба у його утриманні на арешт майданчику.

Вислухавши думку учасників підготовчого судового розгляду з приводу поданого клопотання, суд доходить наступного висновку.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.

В частині 1статті 170 КПК України визначено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч.2 цієї ж статті арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За змістом ч.3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

У випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження (ч.6ст.170 КПК України).

Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 11 статті 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, зо в подальшому застосуванні цього заходу підпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Підставами ж для скасування арешту майна законодавець визначив: 1) необґрунтованість накладення арешту; 2) відсутність потреби у подальшому застосуванні цього заходу забезпечення.

У відповідності до ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно зі ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

У випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст. 170 КПК України (відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди)), арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Як вбачається із Листа ВССУ від 05.04.2013 № 223-559/0/4-13 «Про деякі питання здійснення слідчим суддею суду першої інстанції судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб під час застосування заходів забезпечення кримінального провадження», у п.13 якого зазначене наступне: «розгляд питання щодо скасування такого заходу забезпечення кримінального провадження,як арешт майна,здійснюється у порядку, передбаченому статтею 174КПК. Слідчий суддя скасовує цей захід забезпечення лише у випадку надходження від підозрюваного/обвинуваченого, його захисника,законного представника, іншого власника чи володільця майна клопотання про скасування повністю або частково арешту майна, якщо зазначені особи : 1) не були присутні при розгляді питання про арешт майна; 2)доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба; 3)доведуть, що арешт накладено необґрунтовано. Рішення за результатами розгляду клопотання про скасування ухвали про арешт майна, на відміну від ухвали слідчого судді про арешт майна або відмову у ньому (п. 9 ч.1 ст.309 КПК), оскарженню не підлягає.

З матеріалів клопотання вбачається, що 27.12.2019 р. до Виноградіського районного суду Закарпатської області надійшло клопотання захисника ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна, згідно якого просить скасувати арешт автомобіля марки «MERCEDES BENZ» д.н.з. НОМЕР_1 . Ухвалою слідчого судді Виноградівського районного суду Закарпатської області від 15.10.2019р. накладено арешт на легковий автомобіль марки «MERCEDES BENZ» д.н.з. НОМЕР_1 . Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля марки «MERCEDES BENZ» д.н.з. НОМЕР_1 , являється громадянин ОСОБА_6 .

Таким чином, накладення арешту на майно у даному кримінальному провадженні, відповідає вимогам КПК України.

Аналізуючи подані докази по справі, суд не вбачає підстави для задоволення клопотання, оскільки ОСОБА_4 не долучено жодних письмових доказів щодо його права власності на транспортний засіб марки марки «MERCEDES BENZ» д.н.з. НОМЕР_1 , крім того, як встановлено, власником такого являється громадянин ОСОБА_6 .

Крім того, не долучено жодних доказів, що підтверджують факт, що в подальшому застосування заходу накладення арешту на майно, а саме автомобіль марки «MERCEDES BENZ» д.н.з. НОМЕР_1 , відпала потреба, а тому суд приходить до переконання, що особами, які звернулися із клопотанням, не доведено належним чином підстави для скасування арешту майна, які зазначені у ст.174 КПК України, а вказані особи не являються власником вказаного автомобіля.

В цілому, до матеріалів клопотання про скасування арешту майна також не долучено будь-яких документів, які б підтверджували право власності чи володіння гр. ОСОБА_4 на майно, на яке накладено арешт, що з урахуванням виключного переліку суб`єктів, які мають право на звернення до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту майна, свідчить про не доведення такою особою наявності правомочності у останньої на звернення до суду з таким клопотанням, а тому з урахуванням принципу диспозитивності, передбаченого ст. 26 КПК України, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту на майно.

Керуючись ст.ст. 98, 170, 171, 172, 174 КПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 про скасування арешту майна-легкового автомобіля «MERCEDES BENZ» д.н.з. НОМЕР_1 , вжитого у кримінальному провадженні, відомості щодо якого внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000966 від 11.10.2019 року - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1