Справа № 357/4580/17
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.02.2020 Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3
потерпілих ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які одночасно є цивільними позивачами
цивільного позивача ОСОБА_7
законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_9
обвинуваченого ОСОБА_10 , який одночасно є цивільним відповідачем.
захисника обвинуваченого ОСОБА_10 - адвоката ОСОБА_11 , яка одночасно є представником цивільного відповідача
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судового засідання №6 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, судову справу з обвинувальним актом за обвинуваченням:
ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Любимівка Києво-Святошинського району Київської області, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, має на утриманні малолітню дитину, ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсіонера з інвалідністю 3 групи, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер картки платника податку НОМЕР_1 раніше до адміністративної відповідальності не притягувався та не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України,
встановив:
19.04.2014 о 22 годині 30хвилин, на 0 км + 800 м автодороги Кременець - Біла Церква - Ржищів, поблизу м. Біла Церква Київської області, старший інспектор відділу інспекції з особового складу Управління кадрового забезпечення ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , керуючи власним технічно справним автомобілем марки «Renault Kango», реєстраційний номер НОМЕР_2 , рухаючись в попутному напрямку з автомобілем «Mersedes Benz Sprinter 313 CDI», в напрямку, в суміжній смузі, праворуч від останнього, за наявності на місці пригоди дорожньої розмітки та дорожніх знаків, що регулюють рух на зазначеній ділянці дороги, перебуваючи в правій смузі у порушення вимог дорожнього знаку 4.1 "Рух прямо", який був встановлений по напрямку руху обох автомобілів та дозволяє виконання маневру повороту ліворуч лише на найближчому перехресті, не відмовившись від виконання маневру повороту ліворуч в місці пригоди, в порушення вимог п. 10.1 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого: перед початком руху, перестроюванням та будь - якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, невірно оцінив дорожні умови та дорожню обстановку, не пересвідчився у безпеці виконуваного маневру в наслідок чого допустив зіткнення передньою лівою частиною керованого ним транспортного засобу з передньою правою частиною автомобіля марки «Mersedes Benz Sprinter 313 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_7 , який рухався в лівій смузі в напрямку м. Біла Церква.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пасажири мікроавтобуса «Mersedes Benz Sprinter 313 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді: перелому 6 шийного хребця з розривом спинного мозку, крововилив в місцях ушкоджень хребта, переломи ребер справа та зліва груднини, крововиливи під м`якими мозковими оболонками та у шлуночки головного мозку, крововиливи в місцях переломів, рани, садна та синці на голові та обличчі, садна на кінцівках та ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження у вигляді: розтрощення голови з ушкодженням кісток склепіння та основи черепа, оболонок та тканин головного мозку, крововиливи у м`які покриви голови та у шлуночки головного мозку, перелом нижньої щелепи, закриті переломи обох кісток обох передпліч, переломо-вивих лівої ключиці, чисельні переломи ребер справа та зліва, ушкодження печінки та лівої нирки, крововилив в місцях переломів ушкоджень, в тканину правої легені та жирову клітковину навколо лівої нирки, крововиливи в підшкірно-жирову клітковину тулуба та кінцівок, малокрів`я внутрішніх органів, набряк-набубнявіння головного мозку, крововилив під ендокардом стінки лівого шлуночка серця, садна та синці на голові, обличчі та нижніх кінцівках. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_12 , ОСОБА_13 загинули на місці пригоди.

Крім того, внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди пасажири мікроавтобуса «Mersedes Benz Sprinter 313 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_3 :

ОСОБА_14 отримала тілесні ушкодження у вигляді: забійно-скальпованої рани правої тім`яної ділянки, часткової травматичної ампутації нігтьової фаланги 3-го пальця правої кисті та закритого перелому голівки 4-ї п`ясткової кістки праворуч, які утворились внаслідок контактування з частинами салону автомобіля і відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що викликають тривалий (понад 21 добу) розлад здоров`я;

ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді: забійно-скальпованої рани правої лобної ділянки, переломи тіла і шийки правої лопатки та 2-го ребра праворуч, які утворились внаслідок контактування з частинами салону автомобіля і відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що викликають тривалий (понад 21 добу) розлад здоров`я;

ОСОБА_6 отримала тілесні ушкодження у вигляді: забійно-скальпованої рани обличчя, голови та правої вушної мушлі з частковою ампутацією її верхньої частини та наявністю дрібних чужорідних тіл під шкірою правої лобно-тім`яної ділянки, підшкірні гематоми повік обох очей, закритий перелом основи 5-ї п`ясткової кістки лівої кисті, компресійні переломи тіл 4 і 5 грудних хребців без порушення функції спинного мозку, які утворились внаслідок контактування з частинами салону автомобіля і відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що викликають тривалий (понад 21 добу) розлад здоров`я.

Порушення водієм ОСОБА_10 вимог п.10.1 Правил дорожнього руху України та вимог дорожнього знаку 4.1 "Рух прямо" перебуває у прямому причинному зв`язку з виникненням дорожньо - транспортної пригоди та настанням наслідків у вигляді смерті пасажирів мікроавтобуса «Mersedes Benz Sprinter 313 CDI» реєстраційний номер НОМЕР_3 ОСОБА_12 і ОСОБА_13 та заподіянні тілесних ушкоджень середньої тяжкості ОСОБА_14 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_10 свою вину у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, визнав повністю. При цьому не оспорював обставин дорожньо-транспортної пригоди як вони встановлені органом досудового розслідування.
Щодо обставин вчинення злочину дав показання, що 19 квітня 2014 р. він разом зі своїм колегою перебував у відрядженні та з перевіркою територіальних відділів органів внутрішніх справ після перевірки контрольно-пропускного пункту ДАІ біля м. Біла Церква, він близько 22 години 30 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки «Renault Kango» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить його батьку рухався в напрямку м. Біла Церква Київської області. В місці, де відбувається звуження доріг він не помітивши як позаду нього в лівій відносно нього смузі руху рухався автомобіль «Mersedes Benz Sprinter 313 CDI» став виконувати маневр перестроювання ліворуч внаслідок чого сталося зіткнення. Він відчув удар в його автомобіль і втратив свідомість. Після ДТП він потрапив у лікарню де тривалий час лікувався. Приблизно через два місяці після ДТП йому повідомили про наслідки, які сталися від зіткнення автомобілів. У вчиненому щиро розкаюється. Зібрані по справі докази визнає, та їх не оспорює. Фактичні обставини у кримінальному провадженні не оспорює, їх визнає повністю. Кваліфікацію його дій за ч. 3 ст. 286 КК України не оспорює. Позов потерпілих ОСОБА_15 , ОСОБА_16 визнає. Також визнає частково позови потерпілої ОСОБА_6 , в частині завданих матеріальних збитків, в частині моральної шкоди покладається на розсуд суду. Позов ОСОБА_5 . ОСОБА_7 не визнав. Просить вибачення у потерпілих, просить призначити мінімальне покарання у виді позбавлення волі, оскільки має намір відшкодовувати завдані злочином збитки.
Після зміни прокурором обвинувачення у бік збільшення його обсягу, обвинувачений ОСОБА_10 свої показання, дані суду в ході допиту за раніше пред`явленим обсягом обвинувачення, підтримав та повторно дав такі ж показання суду. При цьому не оспорював ні обставин скоєння ДТП, ні правової кваліфікації своїх дій, в тому числі щодо отримання потерпілими ступеню тяжкості тілесних ушкоджень.
Крім показань обвинуваченого вина ОСОБА_10 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України доведена повністю наданими прокурором доказами у їх сукупності: висновками судових експертиз, зокрема:
Висновком судово медичної експертизи №144 від 06-08.08.2014, відповідно до якого згідно з наданою медичною документацією у ОСОБА_6 мали місце ушкодження у вигляді: забійно-скальповані рани обличчя, голови та правої вушної мушлі з частковою ампутацією її верхньої частини та наявністю дрібних чужорідних тіл під шкірою правої лобно-тім`яної ділянки, підшкірні гематоми повік обох очей, закритий перелом основи 5-ї п`ясткової кістки лівої кісті, компресійні переломи тіл 4 і 5 грудних хребців без порушення функції спинного мозку, Ушкодження могли утворитись за обставин і в строк, що зазначені в постанові внаслідок контактування з частинами салону автомобіля і в своїй сукупності і відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що викликали тривалий (понад 21 добу) розлад здоров`я.

Висновком судово медичної експертизи №146 від 06.08.2014, відповідно до якого згідно з наданою медичною документацією уОСОБА_5 мали місце ушкодження: забійно-скальпована рана правої лобної ділянки, переломи тіла і шийки правої лопатки та 2-го ребра праворуч, які утворились внаслідок контактування з частинами салону автомобіля і відноситься до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що викликають тривалий (понад 21 добу) розлад здоров`я.

Висновком судово медичної експертизи №145 від 06.08.2014, відповідно до якого згідно з наданою медичною документацією вОСОБА_14 мали місце ушкодження: забійно-скальпована рана правої тім`яної ділянки, часткова травматична ампутації нігтьової фаланги 3-го пальця правої кисті та закритого перелому голівки 4-ї п`ясткової кістки праворуч. Ушкодження могли утворитись за обставин і в строк, що зазначені в постанові внаслідок контактування з частинами салону автомобіля і в своїй сукупності і відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості, як такі, що викликали тривалий (понад 21 добу) розлад здоров`я.

Висновком судово медичної експертизи №162 від 21.04.-16.05.2014 ОСОБА_13 отримав тілесні ушкодження у вигляді: розтрощення голови з ушкодженням кісток склепіння та основи черепа, оболонок та тканин головного мозку, крововиливи у м`які покриви голови та у шлуночки головного мозку, перелом нижньої щелепи, закриті переломи обох кісток обох передпліч, переломо-вивих лівої ключиці, чисельні переломи ребер справа та зліва, ушкодження печінки та лівої нирки, крововилив в місцях переломів ушкоджень, в тканину правої легені та жирову клітковину навколо лівої нирки, крововиливи в підшкірно-жирову клітковину тулуба та кінцівок, малокров`я внутрішніх органів, набряк-набубнявіння головного мозку, крововилив під ендокардом стінки лівого шлуночка серця, садна та синці на голові, обличчі та нижніх кінцівках. Смерть ОСОБА_13 настала від розтрощення голови. Знайдені при судово-медичній експертизі трупа ушкодження від яких настала смерть заподіяні тупими предметами, можливо в строк за обставин вказаній в постанові, знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті й мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію як небезпечні для життя.

Висновком судово медичної експертизи №166 від 22.04.-16.05.2014 ОСОБА_12 отримав тілесні ушкодження у вигляді: перелому 6 шийного хребця з розривом спинного мозку, крововилив в місцях ушкоджень хребта, переломи ребер справа та зліва груднини, крововиливи під м`якими мозковими оболонками та у шлуночки головного мозку, крововиливи в місцях переломів, рани, садна та синці на голові та обличчі, садна на кінцівках. Смерть ОСОБА_12 настала від закритого перелому 6 шийного хребця з розривом спинного мозку. Знайдені при судово-медичній експертизі трупа ушкодження від яких настала смерть заподіяні тупими предметами, можливо в строк за обставин вказаній в постанові й мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, по критерію як небезпечні для життя.

Висновком судово-медичної експертизи №65/Е від 10-22.06.2016 року, відповідно до якого згідно з наданою медичною документацією і заключення консультанта-рентгенолога КОБСМЕ у гр. ОСОБА_10 . 1981 р.н. мали місце пошкодження у вигляді політравми: тяжка відкрита черепно-мозкова травма: геморагічний забій лівої лобної долі дифузне аксональне ушкодження лівої лобної долі, багатоуламковий перелом лівої тім`яної скроневої кістки з переходом на основу черепа, травматичний субарахноїдальний крововилив; закритої травми грудної клітки: перелом 2-го ребра зліва, забій нижньої долі лівої легені, лівобічний пневмоторакс (стан після торокацентезу ліворуч 22.04.2014 р.), правобічний пневмоторакс (стан після торокацентезу справа 24.04.14); перелому лівої ключиці; контузії лівого ока середнього ступеню; перелому передньої, верхньої, задньо-латеральної стінок максилярного синуса лівої верхньощелепної пазухи; лівобічного гемісинусигу; післятравматичного лівобічного середнього отиту; множинних скальпованих ран обличчя і голови; гематом обличчя.

Описані пошкодження утворились від дії тупих предметів, по давності можуть відповідати строку, що вказаний в ухвалі суду (19.04.2014 р.), і в своїй сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних пошкоджень, як небезпечні для життя у момент утворення.

Пошкодження у вигляді тяжкої відкритої черепно-мозкової травми з переломом лівої тім`яної і скроневої кісток з переходом на основу черепа, з геморагічним забоєм лівої лобної долі дифузного аксонального ушкодження лівої лобної долі, з травматичним субарахноїдальний крововиливом відносяться до категорії тяжких тілесних пошкоджень.
Пошкодження у вигляді закритої травми грудної клітки з переломом 2-го ребра зліва, забоєм нижньої долі лівої легені з двобічним пневмотораксом; перелому лівої ключиці: переломів кісток лівої верхньощелепної пазухи; контузії лівого ока середнього ступеню і посттравматичний лівобічний середній отит - відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних пошкоджень, які викликають розлад здоров`я на термін більше 21-го дня.
Пошкодження у вигляді множинних забійно-скальпованих ран обличчя та голови, а також пара орбітальних гематом - відносяться до категорії легких тілесних пошкоджень, що тягнуть за собою розлад здоров`я на термін більше 6-ти але менше 21 -го дня.
В наданій медичній документації на ім`я ОСОБА_10 (дві історії хвороби) судово - медичних даних про час та обставини отримання обвинуваченим тілесних пошкоджень не мається (відсутній анамнез захворювання). (а.с.70-73 т. 2).
Стороною захисту під час судового розгляду не подавалися докази, і, в тому числі не ініціювалося їх отримання, у спосіб та у порядку передбаченому КПК України, які б спростовували або ставили під розумний сумнів докази обвинувачення.
З огляду на те, що учасники судового провадження інші обставини вчинення злочину не оспорювали, судом зі згоди учасників судового провадження вказані обставини та докази, що їх підтверджують не досліджувались.
Водночас суд констатує, що в ході судового розгляду було встановлено, що зазначені в обвинувальному акті дані щодо потерпілої ОСОБА_6 не відповідають встановленим під час судового розгляду. Зокрема по батькові потерпілої зазначено як ОСОБА_17 , тоді як відповідно до наявних у матеріалах судової справи копій документів наданих потерпілою до позовних заяв, видно, що вона по батькові ОСОБА_18 .
Також цивільний позивач ОСОБА_7 в обвинувальному акті зазначається як потерпілий ОСОБА_7 , тоді як відповідно до наданих документів, що посвідчують особу цивільного позивача та доданих до матеріалів справи видно, що правильно прізвище цивільного позивача є « ОСОБА_19 ». Вказані дані суд розцінює як граматичні помилки допущені прокурором при складанні обвинувального акту, які не впливають на якість обвинувачення та можуть бути враховані, уточнені та виправлені судом під час розгляду справи.
З огляду на вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_10 у вчиненні злочину доведена повністю та його дії правильно кваліфіковані за ч. 3 ст. 286 КК України як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілих, а також заподіяли середньої тяжкості тілесні ушкодження потерпілим.
Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину при призначенні виду та розміру покарання обвинуваченому, суд бере до уваги, що ОСОБА_10 вчинив тяжкий злочин, що характеризується необережною формою вини. Судом також враховуються наслідки, які настали від вчинення злочину у вигляді позбавлення життя двох людей ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , а також заподіяння середньої тяжкості тілесних ушкоджень трьом людям ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_14 . Враховуючи характер вчинення злочину, суд бере до уваги, що під час вчинення злочину ОСОБА_10 під впливом будь-яких препаратів не перебував. Водночас ДТП скоєно в умовах звичайної дорожньої обстановки за відсутності неправомірної поведінки інших учасників дорожнього руху та потребували дотримання елементарних вимог правил дорожнього руху з боку обвинуваченого.

Враховуючи особу обвинуваченого, суд бере до уваги, що ОСОБА_10 , раніше не судимий, не схильний до вчинення адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, оскільки в досліджених судом даних, що характеризують особу обвинуваченого такі дані відсутні. Одружений, що підтверджується копіює свідоцтва про шлюб (а.с. 46 т.2) має на утриманні малолітню дитину ОСОБА_20 ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 49 т.2) На час вчинення злочину працював на посаді старшого інспектора відділу інспекції з особового складу Управління кадрового забезпечення ГУ МВС України в Київській області, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебував. За місцем роботи характеризувався виключно позитивно, що підтверджується копією матеріалів особової справи обвинуваченого. За місцем проживання також характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою №02-26/85 від 19.02.2020 Бузівської сільської ради Після скоєння злочину обвинувачений є пенсіонером зі строковою інвалідністю: спочатку 2 та на час ухвалення вироку 3 групи, має задовільний стан здоров`я, оскільки отримав тяжкі тілесні ушкодження внаслідок ДТП. Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №196 від 11.10.2016 року ОСОБА_10 у теперішній час виявляє ознаки органічного ураження головного мозку травматичного ґенезу з церебрастенічним синдромом і за своїм психічним станом може усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом у теперішній час ОСОБА_10 не потребує застосування примусових заходів медичного характеру.
З огляду на поведінку обвинуваченого після вчинення злочину, який частково відшкодував потерпілим завдану злочином шкоду, суд визнає обставиною, що пом`якшує покарання, відповідно до п. 2 ч.1 ст. 66 КК України, добровільне часткове відшкодування завданого збитку потерпілим ОСОБА_21 та ОСОБА_6 .
Відповідно до ч. 2 ст. 66 КК України суд визнає обставинами, що пом`якшують покарання:
- повне визнання обвинуваченим своєї вини;
- перебування на утриманні обвинуваченого малолітньої дитини;
- наявність батьків похилого віку, які є пенсіонерами;
- отримання внаслідок ДТП тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя у момент спричинення.
Обставин, що обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.
Суд також враховує позицію потерпілих, які вважають, що обвинувачений має понести максимально суворе покарання, оскільки останній протягом судового розгляду жодного разу не попросив вибачення індивідуально у кожного з потерпілих.
З огляду на викладене суд приходить до висновку, що для виправлення ОСОБА_10 попередження вчинення ним та іншими нових злочинів йому необхідно і достатньо призначити покарання в межах передбачених санкцією ч. 3 ст. 286 КК України, а саме у виді позбавлення волі.
Однак враховуючи вищевказані обставини, думку часників судового провадження щодо покарання, особу обвинуваченого, стан його зоровя внаслідок ДТП суд приходить до висновку, що розмір покарання не повинен бути максимальним. При цьому з урахуванням характеру вчинення злочину суд вважає, за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_10 додаткове покарання у виді позбавлення права керування транспортним засобом, яке за своїм розміром має бути максимальним.
Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_21 , у якому він просив стягнути з цивільного відповідача ОСОБА_10 на його користь в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 100 000грн. а також цивільний позов ОСОБА_4 про стягнення із ОСОБА_10 моральної шкоди в розмірі 100 000 грн., суд виходить з наступного.
Цивільний відповідач позовні вимоги ОСОБА_21 та ОСОБА_4 визнав повністю.
У своєму позові ОСОБА_21 та ОСОБА_22 виклали обставини, якими вони обґрунтовують заподіяння їм моральної шкоди, з якими суд повністю погоджується, вважає, що загибель близьких людей є втратою, яку неможливість відновити, що заподіяло їм сильні душевні страждання. Враховуючи вказану обставину, керуючись ст. 128, 129 КПК України, суд розглядаючи позов у межах заявлених вимог, вважає за можливе задовольнити цивільні позови ОСОБА_21 та ОСОБА_22 у повному обсязі.
Водночас цивільний відповідач як доказ часткового відшкодування шкоди надав суду копію фіскального чеку від 02.03.2017 року з якого видно, що адресату « ОСОБА_16 » через КОДУДППЗ «Укрпошта» здійснено грошовий переказ в сумі 10 000 грн.
Цивільний позивач в ході судового розгляду вказану обставину не спростовував.
За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_21 слід задовольнити з урахуванням частково відшкодованої суми, а тому до задоволення підлягає сума 90 000 грн. (100 000 грн. 10 000 грн.)
Цивільний позивач ОСОБА_5 , в судових дебатах відмовився від цивільного позову.
Виходячи з принципу диспозитивності, який надає сторонам право вільно розпоряджатися предметом спору і процесу, суд вважає за можливе прийняти відмову від позову та закрити провадження за цивільним позов ОСОБА_5 до ОСОБА_10 .
При вирішенні заявленого цивільного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_10 про стягнення з останнього 5 580 грн. матеріальної та 100 000 грн. моральної шкоди, суд виходить за наступного.
Цивільний відповідач в судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення матеріальної шкоди визнав повністю. В частині стягнення моральної шкоди покладається на розсуд суду
Враховуючи, що цивільним позивачем надано докази на підтвердження завданих їй матеріальних збитків, а саме фіскальних чеків на придбання ліків а також обґрунтовано транспортні витрати суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення цивільного позову в цій частині в повному обсязі на суму 5 580 грн.

Вирішуючи позовні вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 100 000 грн. суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.
В силу вимог ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Виходячи з положень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року за № 4, розмір моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.
Суд погоджується з доводами цивільного позивача ОСОБА_6 та приходить до переконання, що внаслідок ДТП, яке сталося з вини цивільного відповідача, ОСОБА_6 заподіяно сильні моральну шкоду через сильні фізичні страждання, оскільки остання отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження; характер та тривалість лікування, суттєва зміна способу життя спричинили душевні та психічні страждання. Суд також враховує, що для відновлення понесених втрат в тому числі з естетичної точки зору наслідків ДТП необхідно значних зусиль і зокрема фінансових. З урахуванням особи обвинуваченого, який наразі є молодою людиною, його матеріального стану, який отримує пенсію за інвалідністю 3 групи, має утриманців, виходячи з вимог розумності, з урахуванням ступеню вини цивільного відповідача суд приходить до висновку що злочином потерпілій було завдано моральної шкоди, яку суд оцінює в розмірі 60 000 грн., яка підлягає стягненню з цивільного відповідача ОСОБА_10 .

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_7 суд виходить з наступного.
Цивільний відповідач та його представник заперечують проти задоволення цивільного позову з тих підстав, що ОСОБА_7 не є належним позивачем у справі, оскільки на їх думку він не є потерпілим від злочину, передбаченого ст. 286 КК України так як йому особисто ніяких тілесних ушкоджень не заподіяно, а спричинення механічних ушкоджень автомобілю та стягнення завданих збитків має здійснюватись у порядку цивільного судочинства. Інших доказів на спростування позовних вимог стороною цивільного відповідача суду не подано.
Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_7 суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.
Відповідно до ч.1 ст. 61 КПК України цивільним позивачем у кримінальному провадженні є фізична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової шкоди, та яка в порядку, встановленому цим Кодексом, пред`явила цивільний позов.
Права та обов`язки цивільного позивача виникають з моменту подання позовної заяви органу досудового розслідування або суду.
Відповідно до ч.3 ст. 61 КПК України цивільний позивач має права та обов`язки, передбачені цим Кодексом для потерпілого, в частині, що стосуються цивільного позову, а також має право підтримувати цивільний позов або відмовитися від нього до видалення суду в нарадчу кімнату для ухвалення судового рішення.

Системний аналіз вищенаведених та інших норм, що визначають процесуальний статус потерпілого та цивільного позивача у кримінальних процесуальних відносинах (ст.ст. 55, 56, 127, ч. 8 ст. 290 КПК України) дають підставу для висновку, що процесуальний закон не об`єднує в одній особі потерпілого та цивільного позивача, а отже допускає можливість звернення в кримінальному процесі до суду з цивільним позовом фізичної особи, яка в силу диспозиції статті КК України не є потерпілою від злочину про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої злочином.
Таким чином суд приходить до висновку про наявність законних підстав для вирішення в кримінальному процесі цивільного позову ОСОБА_7 .
Вирішуючи по суті цивільний позов в частині вимоги про стягнення матеріальної шкоди в сумі 294 240 грн. суд виходить з наступних викладених у позовній заяві фактичних обставин та відповідних їм правових відносин.
Як зазначено цивільним позивачем в обґрунтування позовних вимог, він вважає, що з цивільного відповідача, як з особи, яка своїми злочинними діями завдала йому матеріальної шкоди підлягає стягненню сума 294 240 грн., що є ринковою вартістю аналогічного автомобіля, оскільки відновлювальний ремонт автомобіля складає 510 342 грн. 63 коп., що підтверджується звітом про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №1308 від 26.12.2016 (а.с. 108-133 т. 1).
Суд звертає увагу, що у позовній заяві цивільний позивач не зазначає, що ним та цивільним відповідачем не було дотримано вимог щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
За таких обставин суд вирішує вказаний спір враховуючи, що положення ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з одного боку, і ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», з іншого боку, регулюють деліктні правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.
Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування.
Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Таким чином відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.
У позовній заяві цивільним позивачем не викладено обставин, які б вказували на наявність підстав для пред`явлення позовних вимог до обвинуваченого у справі. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що цивільним позивачем обрано неналежний спосіб здійснення захисту права на відшкодування матеріальної шкоди.
Вирішуючи цивільний позов в частині стягнення моральної шкоди суд погоджується, з доводками цивільного позивача, що злочинні дії цивільного відповідача порушили усталений порядок життя його та сім`ї, пошкодження автомобіля, яким на час ухвалення вироку цивільний позивач не користується, призвело до унеможливлення його використання для власних цілей а отже значного обмеження в праві власності на автомобіль. Суд також погоджується з доводами цивільного позивача, що він як перевізник пережив значний емоційний стрес від загибелі двох осіб у його транспортному засобі. Вказані цивільним позивачем обставини на переконання суду заподіяли йому моральні страждання, які з рахуванням особи обвинуваченого, вимог розумності, з урахуванням ступеню вини цивільного відповідача суд оцінює в розмірі 30 000 грн.
Суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу обвинуваченому до набрання вироком законної сили, оскільки прокурор не звернувся до суду з відповідним клопотанням, тоді як процесуальна позиція прокурора під час судових дебатів про необхідність застування запобіжного заходу у виді триманні під вартою без доведення існування ризиків вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України не є підставою для його застосування.
Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України
Процесуальні витрати стягнути з обвинуваченого на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 127, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд,-
УХВАЛИВ:
визнати ОСОБА_10 винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст.286 КК України, і призначити покарання:
-за ч. 3 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі строком 8 (вісім) років з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.
Строк відбування покарання у виді позбавлення волі відраховувати з моменту фактичного затримання на виконання вироку.
Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року, зарахувати ОСОБА_10 строк попереднього ув`язнення, а саме період з 5 грудня 2016 р. по 28 жовтня 2017 р оку включно з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили не застосовано.
Цивільний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_10 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування моральної шкоди 100 000 (сто тисяч) грн.
Цивільний позов ОСОБА_21 до ОСОБА_10 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_21 в рахунок відшкодування моральної шкоди 90 000 (дев`яносто тисяч) грн.
Закрити провадження за цивільним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_10 у зв`язку тим, що позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.
Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_10 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_6 в рахунок відшкодування матеріальних збитків 5 580 (п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят) грн., моральної шкоди 60 000 (шістдесят тисяч) грн.
Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_10 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_7 моральної шкоди 30 000 грн. В частині стягнення матеріальних збитків відмовити.
Стягнути з ОСОБА_10 в дохід держави процесуальні витрати підтверджені документально в розмірі 3835 (три тисячі вісімсот тридцять п`ять) грн. 52 коп.
Речові докази: автомобіль «Renault Kango», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та автомобіль «Mersedes Benz Sprinter 313 CDI», реєстраційний номер НОМЕР_4 , які зберігаються на території майданчику тимчасового тримання Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області - повернути власникам.
Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляції через Білоцерківський міськрайонний суд.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги, вирок набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції, якщо його не буде скасовано.

Суддя: ОСОБА_1