У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13.03.2020 Справа №607/4611/20

провадження 1-кс/607/2174/2020

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката-захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Тернополі клопотання адвоката-захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт підозрюваному ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.199, ч.3 ст.358 КК України,-
ВСТАНОВИВ:
Захисник підозрюваного ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 в межах кримінального провадження № 0000081 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч ч.2 ст.199, ч.3 ст.358 КК України, звернувся до слідчого судді із клопотанням про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби ( АДРЕСА_1 ) та встановленням для ОСОБА_5 обов`язків щодо прибуття за кожною вимогою до суду, прибуття до визначеної службової особи із встановленою періодичністю, заборони відлучення з населеного пункту, в якому підозрюваний зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду, повідомлення суду про зміну свого місця проживання та/або місця роботи, здачі на зберігання до відповідних органів державної влади свого паспорта для виїзду за кордон, інших документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
В обґрунтування заявленого клопотання адвокат ОСОБА_4 вказує, що обраний запобіжний захід є занадто суворим та до підозрюваного можна застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки підозрюваний стверджує, що не намагатиметься переховуватись, не буде ніяким чином незаконно впливати на свідків, не перешкоджатиме кримінальному провадженню, а сприятиме слідству у з`ясуванні обставин кримінального провадження. Вважає, що після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч.1 ст.177 КПК. Продовження тримання під вартою може бути виправдано тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, а в даному кримінальному провадженні відсутні ризики, передбачені положеннями ст.177 КПК України, тому вважає, що застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту із забороною залишати житло в нічний період доби буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 та підозрюваний ОСОБА_5 подане клопотання підтримали повністю та просили його задовольнити.
Прокурор в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби та встановленням для ОСОБА_5 обов`язків, зазначивши, що підстави для зміни запобіжного заходу відсутні.
Вивчивши доводи клопотання та додані до нього матеріали, заслухавши думку учасників процесу, слідчий суддя вважає, що в задоволенні клопотання захисник ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби та встановленням для ОСОБА_5 переліку обов`язків необхідно відмовити, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до ч.6 ст.194 КПК України, обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на підозрюваного, обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 січня 2020 року підозрюваному ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на два місяці до 16 березня 2020 року, який обчислювати з моменту взяття під варту - 16 січня 2020 року 17 год. 30 хв., визначено заставу в розмірі 80 (вісімдесяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 168160 (сто шістдесят вісім тисяч сто шістдесят) гривень, яку можна внести до постановления ухвали про зміну чи скасування запобіжного заходу.
Ухвалою Тернопільського апеляційного суду від 07.02.2020 року апеляційну скаргу захисників підозрюваного ОСОБА_5 - адвокатів ОСОБА_6 та ОСОБА_4 залишено без задоволення, а ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 16 січня 2020 року відносно ОСОБА_5 - без змін.
В межах розгляду питання про застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави, судами було встановлено, що у органів досудового розслідування наявні обґрунтовані підозри щодо того, що своїми умисними діями, що виразилися у виготовленні з метою збуту та збуті незаконно одержаних голографічних захисних елементів, вчиненому за попередньою змовою групою осіб ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст.199 КК України, оскільки досудовим розслідуванням встановлено, що в невстановлений слідством період часу у підозрюваного виник злочинний умисел направлений на виготовлення з метою збуту та збуті незаконно одержаних голографічних захисних елементів, з огляду на що, переслідуючи мету збагачення шляхом виготовлення з метою збуту та збуті незаконно одержаних голографічних захисних елементів ОСОБА_5 вступив в злочинну змову із іншими підозрюваними, та маючи на меті отримати частину прибутку, керуючись корисливим мотивом, в період з 10.01.2020р. по 14.01.2020р. ОСОБА_5 , отримавши всі необхідні персональні дані та реквізити для виготовлення посвідчення водія, виготовив його електронний варіант і передав його месенджером для подальшого друку та пересилання замовнику.
Окрім того, своїми умисними діями, що виразилися у підроблені посвідчення, яке видається установою, яка має право видавати такі посвідчення та збут такого посвідчення, за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_5 , відповідно до повідомленої ОСОБА_5 16.01.2020 року підозри, вчинив також кримінальне правопорушення, передбачене ч.3ст.358 КК України, оскільки досудовим розслідуванням також встановлено, що у невстановлений слідством період, у ОСОБА_5 за попередньою змовою із іншими підозрюваними у даному кримінального провадження перебуваючи за місцем проживання, за допомогою комп`ютерної техніки, підробив електронний варіант посвідчення водія шляхом внесення неправдивих відомостей щодо наявності окремих категорій, що дають право керувати іншими видами транспортних засобів, його друку не на держаному спеціалізованому підприємстві, що повинно здійснювати його випуск та покриття бланку вищевказаного посвідчення водія незаконно одержаною захисною плівкою з голографічним зображенням малого державного герба України, та надалі вказане посвідчення водія було надіслано замовнику засобами ТОВ «Нова пошта».
Постановляючи ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області виходив з положень ст.29 Конституції України, якою визначено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом, враховуючи відповідні висновки ЄСПЛ (висловлених, зокрема, у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011р., в п.175 якого зазначено, що термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення; у справі «Олександр Макаров проти Росії» від 12.05.2009р., в якому визначено, що суд також має враховувати тяжкість висунутого обвинувачення, особу підозрюваного або обвинуваченого, рід занять, вік, стан здоров`я, сімейний стан та інші обставини), беручи до уваги наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні та долученими до клопотання слідчим та прокурором доказами, оцінюючи ризики переховування від органу досудового розслідування, вірогідність вчинення ОСОБА_5 іншого кримінального правопорушення з огляду на відсутність у нього постійного джерела доходу, нестійкі соціальні зв`язки, а також ризики незаконного впливу підозрюваним на інших підозрюваних, свідків у цьому кримінальному проваджені за умови перебування його на волі, враховуючи характер вчиненого злочину, особу підозрюваного, стан його здоров`я, репутацію та міцність соціальних зв`язків останнього, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні злочину, наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, та дійшов обґрунтованого висновку про неможливість застосування до підозрюваного більш м`ягкого запобіжного заходу, тому що жоден із таких не зможе запобігти вищезазначеним ризикам та забезпечення виконання підозрюваним своїх процесуальних обов`язків, у зв`язку із чим вважав найбільш доцільним застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Залишаючи без задоволення апеляційну скаргу захисників ОСОБА_5 щодо застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегією суддів Тернопільського апеляційного суду було вказано, що слідчий суддя правильно врахував обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , що полягає у вчиненні тяжких злочинів у складі групи осіб, з урахуванням встановлених відомостей про особу підозрюваного і обставин інкримінованого тяжкого злочину та обсягу встановлених у цьому випадку ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, з огляду на що підтримано висновок суду першої інстанції про наявність підстав для визначення розміру застави в максимальному розмірі згідно п.2 ч.5 ст.182 КПК України, який на даному етапі досудового розслідування забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного і є необхідним для досягнення завдань кримінального провадження, спростовано узагальнені твердження сторони захисту про необґрунтованість висновків слідчого судді в цій частині, та вказано на відсутність конкретних обставин, які би вказували на завідому непомірність визначеного слідчим суддею розміру застави для підозрюваного, з огляду на що колегія суддів не вбачала підстав для скасування ухвали слідчого судді з підстав, що наведені в апеляційній скарзі захисників.
10 березня 2020року до Тернопільського міськрайонного суду подано клопотання про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 по вказаній справі.
Розглядаючи заявлене клопотання про зміну запобіжного заходу тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби та встановленням для ОСОБА_5 переліку обов`язків, вивчаючи додані до клопотання докази, слідчий суддя приходить до переконання, що захисником ОСОБА_5 лише зазначено, що ризики зазначені в клопотанні про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою носять абстрактний характер, однак не вказано будь-яких обставини, які б свідчили про зменшення ризиків, що стали підставою для обрання щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вказували б на необґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, та будь-яким чином могли б слугувати підставою вважати непомірним застосований до підозрюваного запобіжний захід та/або визначений слідчим суддею розмір застави.
Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 в межах кримінального провадження № 0000081, про зміну запобіжного заходу у виді тримання під вартою на домашній арешт із забороною залишати житло в нічний період доби та встановленням для ОСОБА_5 обов`язків слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 184, 194, 199, ч. 2 ст. 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні клопотання адвоката-захисника ОСОБА_4 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт в нічну пору доби підозрюваному ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.2 ст.199, ч.3 ст.358 КК України відмовити.
Ухвала слідчого судді оскарженню не підлягає.
Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1