Постанова

Іменем України

15 січня 2020 року

м. Київ
справа № 454/3464/18
провадження № 51-3534км19

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу прокурора, який брав участь в суді першої інстанції у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000505,на вирок Львівського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року, за обвинуваченням

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бутини Сокальського району Львівської області, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
Зміст судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини
Вироком Сокальського районного суду Львівської області від 21 грудня 2018 року ОСОБА_6 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на один рік.
На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю один рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.
Вирішено долю речових доказів та питання щодо процесуальних витрат.
Ухвалою від 10 квітня 2019 року Львівський апеляційний суд, частково задовольнивши апеляційну скаргу прокурора, скасував вказаний вирок у частині призначеного покарання та ухвалив свій вирок, яким призначив ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на три роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнив ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 1 рік, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України. У решті вирок місцевого суду залишено без змін.
За обставин, встановлених судом та викладених у вироку, ОСОБА_6 визнаний винуватим у тому, що 09 вересня 2018 року, близько 01 години, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем ВАЗ 2101 реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись автодорогою Великі Мости - Рава-Руська у напрямку до м. Рава-Руська Жовківського району Львівської області, при проїзді її ділянки у с. Двірці Сокальського району Львівської області, поблизу будинку № 20, що на вул. Незалежності, у порушення вимог Р.1 п.п.1.2, 1.5, 1.10 (у частині визначення термінів «дорожня обстановка», «дорожні умови». «безпечна швидкість»); Р.2 п.п.2.3 б), 2.9. а), Р.10 п. 10.1, Р.12 п.12.1 Правил дорожнього руху України, виїхав на зустрічну смугу руху, після чого на ліве узбіччя та у лівий кювет, у результаті чого пасажир вказаного автомобіля ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці події.

Вимоги касаційної скарги і доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі прокурор порушує питання про скасування вироку апеляційного суду щодо ОСОБА_6 і призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого через м`якість, оскільки вважає, що відсутні підстави для застосуванням вимог ст. 75 КК України.
В запереченнях на касаційну скаргу захисник ОСОБА_8 , що діє в інтересах засудженого ОСОБА_6 , посилаючись на безпідставність, на його думку, доводів касаційної скарги прокурора, просив залишити її без задоволення.
В запереченнях потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , не погоджуючись з касаційною скаргою, вважають, що відсутні підстави для її задоволення та скасування вироку апеляційного суду.
Позиції учасників судового провадження
В судовому засіданні прокурор не підтримав доводи касаційної скарги, вважав вирок апеляційного суду законним та обгрунтованим.
Захисник ОСОБА_8 , засуджений ОСОБА_6 , потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 заявили клопотання про проведення касаційного розгляду у їх відсутності, на підставі ст.435 КПК України у порядку письмового провадження.
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія судів дійшла до наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.
Висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 та правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 286 КК України у касаційній скарзі не заперечуються.

Доводи касаційної скарги прокурора щодо істотного порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідності призначеного ОСОБА_6 покарання є необґрунтованими.
Відповідно до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами. Виходячи з положень ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При розгляді кримінального провадження щодо ОСОБА_6 . Львівський апеляційний суд встановив, що місцевий суд при призначенні покарання за ч. 2 ст. 286 КК України у вигляді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк один рік не дотримався вимог вказаного закону.
При призначенні ОСОБА_6 покарання, апеляційним судом враховано тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, наслідки у виді смерті потерпілого, дані про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінального відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, не одружений, займається працею, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, думку потерпілих, які просили не позбавляти ОСОБА_6 волі, обставини, які пом`якшують покарання, зокрема щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, наявність обставини, що обтяжує покарання, вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння, та дійшов висновку про призначення основного покарання у межах санкції статті та додаткового покарання у максимальному розмірі.

При цьому, з урахуванням наведеного та досліджених матеріалів кримінального провадження, апеляційний суд, на думку колегії суддів, дійшов обґрунтованого висновку щодо призначення ОСОБА_6 покарання у межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, із звільненням його від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України з урахуванням зазначених вище обставин в їх сукупності, позиції потерпілих, які зазначили, що померлий був товаришем обвинуваченого, який проживає з ними на одному подвір`ї та допомагає їм, а тому підстав для погіршення становища ОСОБА_6 шляхом призначення покарання у виді реального позбавлення волі, як про це просив прокурор в апеляційній скарзі, не знайшов.

Вирок апеляційного суду відповідає вимогам ст. 420 КПК України.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були б підставами для скасування чи зміни вироку апеляційного суду, в тому числі і тих про які зазначив прокурор в своїй касаційній скарзі, судом касаційної інстанції не встановлено.
Враховуючи викладене, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення касаційної скарги та скасування вироку апеляційного суду.
Керуючись статтями 433, 434, 436, 441, 442 КПК України, Суд
ухвалив:
Вирок Львівського апеляційного суду від 10 квітня 2019 року стосовно ОСОБА_6 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, без задоволення.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3