ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/7191/15-к Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/635/20 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Умисне тяжке тілесне ушкодження
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Харківського апеляційного суду провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 10 серпня 2018 року у відношенні ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, з середньою спеціальною освітою, що проживає без офіційної реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 07.06.2013 Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 121 КК України до 6 років 4 місяців 2 днів позбавлення волі (звільнений з зали суду за відбуттям строку покарання),

Визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України та призначено покарання у виді 8 років позбавлення волі.

Доля речових доказів вирішена в порядку ст. 100 КПК України

Згідно вироку 27.05.2015 у денний час (точний час в ході досудового слідства не встановлено) ОСОБА_7 разом зі своїм знайомим ОСОБА_9 , з метою вживання спиртних напоїв, прийшов до приміщення квартири АДРЕСА_2 , де ОСОБА_7 тимчасово проживав разом з власником квартири - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який в той час також знаходився вдома за вищевказаною адресою.

Після спільного з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 вживання спиртних напоїв, ОСОБА_7 спровокував сварку з ОСОБА_10 з приводу того, що не зміг отримати грошовий переказ, звинувативши в цьому ОСОБА_10 .

ОСОБА_7 , відчуваючи особисті неприязні відносини до ОСОБА_10 що раптово виникли в ході сварки з останнім, маючи умисел, направлений на заподіяння умисних тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , підійшов до потерпілого, який в той час лежав на дивані обличчям догори, та почав наносити йому удари кулаками по голові та обличчю, завдавши не менше 8 ударів (більш точну кількість ударів в ході досудового розслідування не встановлено).?

При цьому потерпілий ОСОБА_10 не міг чинити опір злочинним діям ОСОБА_7 через свій хворобливий стан та інвалідність, та лише намагався прикрити обличчя своїми руками.

Після заподіяння умисних тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_10 .. ОСОБА_7 залишив місце вчинення злочину, а потерпілий від отриманих тілесних ушкоджень через декілька годин у вечірній період доби (точний час в ході досудового розслідування не встановлено) помер.

Обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду скасувати, та ухвалити виправдувальний вирок.

Зазначає, що вирок суду є необґрунтованим та незаконним.

Вказує, що злочин він не вчиняв, а кримінальне провадження щодо нього є сфабрикованим.

Також автор апеляції повідомляє, що незаконно знаходиться в умовах слідчого ізолятора, що порушує його конституційні права.

Крім того, вказує, що був позбавлений можливості виступати в судових дебатах, що є порушенням його права.

Прокурор у кримінальному провадженні від поданої апеляційної скарги відмовився.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які просили задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали провадження колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у скоєнні кримінального правопорушення,передбаченого ч.2 ст. 121 КК України підтверджується сукупністю доказів, зібраних у встановленому порядку і безпосередньо досліджених судом, яким дана належна оцінка.

Зокрема судом допитано свідка ОСОБА_9 , який поясняв в судовому засіданні, що на протязі декількох років знайомий з ОСОБА_7 , одного дня (точну дату свідок не зміг пригадати, оскільки минув час), вони зустрілися на ОСОБА_11 , біля ринку. Придбали самогон і останній запросив його до себе в гості, в квартиру розташовану в будинку по АДРЕСА_3 , де ОСОБА_7 мешкав разом з чоловіком, який був прикутий до ліжка, де вони в трьох почали розпивали спиртні напої.

Після вживання алкоголю, ОСОБА_7 влаштував сварку з потерпілим, на ґрунті відмови остатнього телефонувати донці та прохати робити грошовий переказ на ім`я ОСОБА_7 , в наслідок чого останній заподіяв йому руками певну кількість ударів, біля восьми ударів в область голови та обличчя. Після чого вони з ОСОБА_12 покинули квартиру і деякий час ходили по району. Потім ОСОБА_7 зустрів жінку на ім`я ОСОБА_13 і з нею пішов.

Наступного дня він зустрів ОСОБА_7 і попросився до нього переночувати, а останній йому повідомив, що до нього приїде міліція та лікарі оскільки хазяїн квартири помер.

Таким чином, свідок ОСОБА_9 будучи безпосереднім свідком подій 27.05.2015 року пояснив, що саме ОСОБА_7 наносив удари потерпілому.

Його покази узгоджуються з даними протоколу слідчого експерименту від 30.05.2015 року за його ж участю та не суперечать механізму та часу утворення тілесних ушкоджень встановлених висновком судово-медичної експертизи ХОБСМЕ № 82/1605-дм/15 від 22.07.2015 року при експертизі трупа ОСОБА_10 та кореспондуються із висновками даної експертизи щодо причини смерті ОСОБА_10 .

Крім того судом допитано свідка ОСОБА_14 яка є співмешканкою ОСОБА_7 .

Вона пояснила, підтримувала близькі відносини та деякий час спільно мешкала з ним та потерпілим ОСОБА_10 в квартирі останнього. ОСОБА_7 її повідомляв, що ОСОБА_10 його вітчим.

В кінці травня 2015 року в ранці вона пішла з квартири у справах, а у вечері приблизно о 19 год. зустріла ОСОБА_7 разом з ОСОБА_9 . Коли вони з ОСОБА_7 прийшли до квартири ОСОБА_10 то виявили його мертвим у ліжку, після чого ОСОБА_7 пропонував їй допомогти заховати труп та розповідав про те, що він побив потерпілого, оскільки вони посварилися, так як ОСОБА_10 відмовлявся дзвонити своєї дочці за грошовий переказ.

Вона відмовилась та через деякий час викликала швидку медичну допомогу. При цьому свідок зазначила про те, що ОСОБА_7 неврівноважений та до цього траплялись випадки побиття ОСОБА_7 потерпілого в її присутності.

Під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 заявив, що названий вище свідок його обмовила.
Зокрема пояснив, що свідок ОСОБА_14 була залежною від працівників правоохоронних органів, оскільки є повією, а відтак дала покази проти нього.
На думку колегії суддів таке твердження обвинуваченого є необґрунтованим і спростовуються даними, встановленими під час розгляду даного провадження судом першої інстанції.
Так ОСОБА_9 та ОСОБА_14 є знайомими ОСОБА_7 , причин його оговорювати судом першої інстанції та під час апеляційного розгляду не встановлено.
Посилання обвинуваченого на залежність свідка ОСОБА_14 від правоохоронних органів через її спосіб життя є домислом обвинуваченого та жодним чином не підтверджено.
Крім того сам ОСОБА_7 підтверджував, що дійсно ОСОБА_9 та ОСОБА_14 були в квартирі ОСОБА_15 , заперечував проти їх показань тільки в частині нанесення їм тілесних ушкоджень потерпілому.
Також, судом першої інстанції ретельно перевірена версія обвинуваченого про те, що смерть ОСОБА_16 наступила не від його дій, оскільки на момент, коли він 27.05.2015 року прийшов до квартири АДРЕСА_2 потерпілий вже був мертвий, двері у квартиру були пошкоджені, а відтак до квартири могли потрапити інші особи, які і заподіяли смерть ОСОБА_16 .
Так судом допитано свідка ОСОБА_17 , який пояснив в судовому засіданні, що 27.05.2015 він заступив у складі слідчо-оперативної групи Ленінського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області на добове чергування.
28.05.2015 близько 07 години 00 хвилин він виїхав за адресою: АДРЕСА_4 , де, за повідомленням оператора «102», помер чоловік.
По приїзду на місце, слідчо-оперативна група і судово-медичний експерт ХОБСМЕ піднялись до приміщення вказаної квартири. В квартирі знаходились раніше незнайомі чоловік та жінка. Чоловік назвався ОСОБА_7 .
За словами ОСОБА_7 , він був у свого біологічного батька останній раз приблизно за тиждень. Коли прийшов до нього в день 27.05.2015 р. то побачив, що ОСОБА_10 мертвий знаходиться на дивані. На питання, чому він одразу не повідомив про смерть батька, ОСОБА_7 нічого не зміг пояснити.
В той же час згідно показів свідка ОСОБА_18 який працює фельдшером і який прибув за викликом 27.05.2015 року ОСОБА_7 пояснив, що ОСОБА_16 (померлий) в 21.00 годину в цей же день втратив свідомість.
Чому швидка допомога була викликана тільки в 23 годині пояснити не міг.
Наведена різноманітність версій обвинуваченого ОСОБА_7 поряд з незмінними показами свідків обґрунтовано оцінена судом першої інстанції критично.
Більш того, в судовому засіданні з`ясовано, що 24.05.2015 року потерпілому ОСОБА_16 викликали швидку допомогу, та співробітники МНС відчиняли двері для медиків і пошкодили двері.
За таких обставин покази обвинуваченого ОСОБА_7 , що 27.05.2015 року він побачив пошкодження на дверях квартири та йому невідомі обставини їх виникнення не відповідають фактичним обставинам.
Сукупність наведених вище обставин також спростовує версію обвинуваченого ОСОБА_7 щодо його непричетності до настання смерті ОСОБА_16 .
Стосовно доводів обвинуваченого про ненадання йому можливості виступити в судових дебатах.
Відповідно до ч. 2 ст. 318 КПК судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених КПК України.
Згідно з вимогами ч. 1 ст. 330 КПК, якщо обвинувачений порушує порядок у залі судового засідання або не підкоряється розпорядженням головуючого у судовому засіданні, останній попереджає обвинуваченого про те, що в разі повторення ним зазначених дій його буде видалено з зали судового засідання. При повторному порушенні обвинуваченим порядку судового засідання, він може бути видалений за ухвалою суду з зали засідання тимчасово або на весь час судового розгляду.
Якщо такий обвинувачений не представлений захисником, суд зобов`язаний залучити захисника для здійснення захисту за призначенням і відкласти судовий розгляд на строк, необхідний для його підготовки до захисту. Після повернення до зали засідання обвинуваченому надається можливість ознайомитися з доказами, які були досліджені, а також з рішеннями, які були ухвалені за його відсутності, та дати пояснення щодо них. У разі видалення обвинуваченого на весь час судового розгляду, судове рішення, яким закінчено провадження в суді, негайно оголошується обвинуваченому після його ухвалення.
З матеріалів провадження вбачається, що ухвалою Ленінського районного судуд м .Харкова від 09 серпня 2018 року ОСОБА_7 видалено з зали судового засідання на весь час судового розгляду, оскільки він порушував порядок судового засідання та виявляв неповагу до учасників процесу.
В той же час його інтереси продовжував представляти адвокат ОСОБА_8 , який брав участь в тому числі і в судових дебатах.
Таким чином, проаналізувавши наведене, колегія суддів приходить до висновку, що видалення обвинуваченого із зали судового засідання не позбавило його можливості реалізувати свої права, навіть за умови, що обвинувачений є системним порушником порядку в судовому засіданні.
За таких обставин доводи обвинуваченого, щодо порушення його права на захист є необґрунтованими.
Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини вчиненого кримінального правопорушення та дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_7 у ньому а відтак доводи апеляційної скарги є непереконливими та вона підлягає відхиленню.
Поряд з цим колегія суддів звертає увагу на наступне.
Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Великої Палати Верховного Суду України від 29.08.2018 року, якщо особа вчинила злочин, починаючи з 21 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 2046-VIII (пряма дія Закону № 2046-VIII).
За таких обставин ОСОБА_7 належить зарахувати в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 30 травня 2015 року по 16 червня 2016 року та з 2 березня 2018 року по 05 травня 2020 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, КПК України, ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року)колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.
Вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 10 серпня 2018 року у відношенні ОСОБА_7 змінити.
На підставі ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції від 26.11.2015 року) зарахувати ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в строк відбування покарання строк його попереднього ув`язнення з 30 травня 2015 року по 16 червня 2016 року та з 2 березня 2018 року по 05 травня 2020 року із розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
В решті вирок залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з моменту її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строк з дня вручення йому копії ухвали.

Головуючий -

Судді