Справа № 453/1455/19
№ провадження 1-кп/453/183/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 грудня 2019 року Сколівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого-судді ОСОБА_1 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
обвинуваченої ОСОБА_4 ,
представника потерпілого ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та жительки АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, з середньо-спеціальною освітою, одруженої, працюючої перукарем в ПП «Хвоя», раніше не судимої, -
у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст.190, ч. ч. 1, 3, 4 ст. 358 КК України,-
ОСОБА_4 , 16.04.2015 року, перебуваючи в приміщенні управління праці та соціального захисту населення Сколівської РДА в м. Сколе по вул. Д. Галицького, №10, достовірно знаючи, що згідно ст.7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», державна соціальна допомога не призначається у випадках, коли: працездатні члени малозабезпеченої сім`ї не працюють, не служать, не навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I - IV рівнів акредитації протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які доглядають за особами, які досягли 80-річного віку;) підробила офіційні документи та використала їх, власноручно на бланку затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України №204 від 22.03.2007 року власноручно внесла неправдиві відомості в декларацію про доходи та майновий стан своєї сім`ї за період з 01.10.2014 року по 31.03.2015 року в якій у розділі II вказала, що її чоловік ОСОБА_6 здійснює соціальний догляд за особою похилого віку, яка досягла 80- річного віку, знаючи, що він фактично такий догляд не здійснював, оскільки в періоди з 20.01.2015 року по 03.04.2015 року та з 19.04.2015 року по 31.03.2015 року перебував за межами Державного кордону України. Після чого ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що оригінали документів є підроблені, використала їх при подачі пакету документів, з метою одержання державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї. На підставі поданих нею документів та заповненої власноручно заяви і декларації про доходи сім`ї, управлінням праці та соціального захисту населення Сколівської РДА в період з 01.04.2015 року по 30.09.2015 при відсутності чоловіка ОСОБА_4 в Україні упродовж від одного до кількох місяців у задекларованому періоді їй було призначено та нараховано державну соціальну допомогу як малозабезпеченій сім`ї, яку вона отримала на загальну суму 10 657 грн. 08 коп.
Окрім цього, ОСОБА_4 , діючи повторно 07.10.2015 року, 05.04.2016 року та 05.12.2016 року перебуваючи в приміщенні управління праці та соціального захисту населення Сколівської РДА, м. Сколе, вул. Д.Галицького, №10, достовірно знаючи, що згідно ст.7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», державна соціальна допомога не призначається у випадках, коли: працездатні члени малозабезпеченої сім`ї не працюють, не служать, не навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I - IV рівнів акредитації протягом трьох місяців, що передують місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (крім осіб, які доглядають за особами, які досягли 80-річного віку;) підробила офіційні документи та використала їх, власноручно на бланку затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України №204 від 22.03.2007 року власноручно внесла неправдиві відомості в декларацію про доходи та майновий стан своєї сім`ї за періоди з 01.04.2015 року по 30.09.2015 року, з 01.10.2015 року по 31.03.2016 року та 01.06.2015 року по 30.11.2016 року в якій у розділі II вказала, що її чоловік ОСОБА_6 здійснює соціальний догляд за особою похилого віку, яка досягла 80- річного віку, знаючи, що він фактично такий догляд не здійснював, оскільки в періоди з 19.04.2015 року по 21.05.2015 року, з 11.06.2015 року по 10.07.2015 року, з 21.08.2015 року по 23.10.2015 року, з 21.12.2015 року по 05.01.2016 року, з 20.03.2016 року по 31.03.2016 року, з 05.05.2016 року по 09.06.2016 року та з 11.08.2016 року по 17.10.2016 року перебував за межами Державного кордону України. Після чого ОСОБА_4 , достовірно знаючи, що оригінали документів є підроблені, повторно використала їх при подачі пакету документів, з метою одержання державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї. На підставі поданих нею документів та заповненої власноручно заяви і декларації про доходи сім`ї, управлінням праці та соціального захисту населення Сколівської РДА в період з 01.10.2015 року по 31.03.2016 року, з 01.04.2016 року по 30.09.2016 року та з 01.06.2016 року по 30.11.2016 року при відсутності чоловіка ОСОБА_4 в Україні упродовж від одного до кількох місяців у задекларованому періоді їй було призначено та нараховано державну соціальну допомогу як малозабезпеченій сім`ї, яку вона отримала на загальну суму 37 248 грн. 12 коп.
Таким, чином в сукупності вказаними вище діями ОСОБА_4 , вчинила кримінальні правопорушення, передбачені ч. ч. 1, 2 ст.190, ч. ч. 1, 3, 4 ст. 358 КК України.
В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень визнала повністю та дала покази про те, що дійсно вчиняла злочини при обставинах, які вказані в обвинувальному акті. Про те, що підробляє офіційні документи їй було відомо. Також, усвідомлювала, що подає в Управління захисту населення Сколівської РДА підроблені документи. У вчиненому щиро розкаюється, просить суд суворо її не карати та звільнити її від покарання на підставі Закону України «Про амністію у 2016 році», оскільки має на утриманні неповнолітню дитину, стосовно якої її не позбавлено батьківських прав.
Враховуючи те, що обвинувачена свою вину у вчинених кримінальних правопорушеннях визнала повністю, інші учасники процесу не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, та роз`яснивши їм положення ч.3 ст.349 КПК України про наслідки застосування обмеженого дослідження доказів, а саме про позбавлення їх у такому випадку права подальшого оспорювання цих обставин провадження в апеляційному порядку, суд визнає недоцільним дослідження інших доказів відносно тих обставин провадження, які ніким не оспорюються. Відтак, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченої та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченої.
На підставі вищевикладеного, суд, допитавши обвинувачену, дійшов висновку, що вина обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні нею кримінальних правопорушень при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.
Суд вважає, що дії обвинуваченої ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 190 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою, за ч. 2 ст. 190 КК України, як повторне заволодіння чужим майном шляхом обману та зловживання довірою.
ЇЇ ж дії вірно кваліфіковані за ч. 1 ст. 358 КК України, як підроблення офіційного документа, за ч. 3 ст. 358 КК України, як повторне підроблення офіційного документа.
Також її дії вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.
Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», визначаючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, суди повинні виходити з класифікації злочинів згідно ст. 12 КК України, а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення.
ОСОБА_4 вчинила злочини невеликої та середньої тяжкості.
Пом`якшуючими вину обвинуваченої ОСОБА_4 , обставинами, суд вбачає щире каяття у скоєних кримінальних правопорушеннях.
Обтяжуючих вину обвинуваченої ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень обставин, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.
При визначенні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_4 , суд враховує суспільну небезпеку вчинених кримінальних правопорушень, їх характер та наслідки, особу обвинуваченої, яка позитивно характеризується за місцем проживання, раніше не судима, на обліку у наркологічному та психоневрологічному диспансерах не перебуває, а також те, що вона повністю визнала свою вину, має на утриманні неповнолітню дитину, щиро розкаюється у вчинених кримінальних правопорушеннях.
Як вбачається із досудової доповіді, виконаної 13.12.2019 року Сколівським районним сектором філії Державної установи «Центр пробації» у Львівській області на обвинувачену ОСОБА_4 , результати її оцінки показали середню ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, а тому виправлення обвинуваченої без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства (у тому числі окремих осіб).
У зв`язку із зазначеним, суд вважає за доцільне під час вирішення питання про призначення обвинуваченій ОСОБА_4 покарання обмежитись межами санкції ч. 1, 2 ст. 190 та ч. ч. 1, 3, 4 ст. 358 КК України, а тому їй слід призначити покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нею нових злочинів із застосуванням ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим у виді обмеження волі.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про застосування амністії в Україні» амністія є повне або часткове звільнення від відбування покарання осіб, визнаних винними у вчиненні злочину, або кримінальні справи стосовно яких розглянуті судами, але вироки стосовно цих осіб не набрали законної сили; амністія оголошується законом про амністію, який приймається відповідно до положень Конституції України, Кримінального Кодексу України та цього Закону.
Статтею 3 вказаного Закону встановлено, що установивши в стадії судового розгляду кримінальної справи наявність акта амністії, що усуває застосування покарання за вчинене діяння, суд, за доведеності вини особи, постановляє обвинувальний вирок із звільненням засудженого від відбування покарання.
07.09.2017 року набув законної сили Закон України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року.
Відповідно до п. в ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році» звільняються від відбування покарання у виді позбавлення волі на певний строк та від інших покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, особи, визнанні винними у вчинені умисного злочину, що не є тяжким або особливо тяжким злочином відповідно до статті 12 КК України, не позбавлені батьківських прав, які на день набрання чинності цим Законом мають дітей, яким не виповнилося 18 років, дітей-інвалідів та/або повнолітніх сина, дочку, визнаних інвалідами.
Під час судового розгляду встановлено, що ОСОБА_4 має сина ОСОБА_7 , якому не виповнилося 18 років на день набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році», батьківських прав не позбавлена, як вбачається із довідки виданої службою у справах дітей Сколівської РДА від 09.12.2019 року. Судом також досліджено, що ОСОБА_4 вчинила вказані злочини, передбачені ч. ч. 1, 2 ст. 190, ч. ч. 1, 3, 4 ст. 358 КК України, до набрання чинності Законом України «Про амністію у 2016 році». Крім того, дані злочини відносяться до злочинів невеликої та середньої тяжкості, і не є ні тяжкими, ні особливо тяжкими злочинами відповідно до ст. 12 КК України.
Таким чином, на обвинувачену ОСОБА_4 поширюється дія Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року. Обвинувачена ОСОБА_4 просить звільнити її від покарання на підставі п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році». Перешкод для застосування амністії та звільнення від відбування призначеного покарання з цих підстав ОСОБА_4 судом не встановлено. За таких обставин, відповідно до ст. 86 КК України, на підставі п. «в» ч. 1 ст.1 Закону України «Про амністію у 2016 році» від 22.12.2016 року, №1810-VIII, ОСОБА_4 слід звільнити від відбування призначеного покарання.
Суд роз`яснює обвинуваченій ОСОБА_4 наслідки застосування амністії, а саме: що амністія у подальшому, протягом наступних десяти років до неї не може бути застосована.
Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у кримінальному провадженні обвинуваченій не обирався та, враховуючи вимоги ст. ст.131, 132,177,178 КПК України і дані про її особу, суд не вбачає підстав для його визначення на цей час.
Питання речових доказів у кримінальному проваджені вирішити згідно положень ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд
ОСОБА_4 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 190, ч. ч. 1, 3, 4 ст. 358 КК України і призначити їй покарання:
- за ч. 1 ст. 190 КК України у виді штрафу у розмірі 30 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень;
- за ч. 2 ст. 190 КК України у виді штрафу у розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень;
- за ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень;
- за ч. 3 ст. 358 КК України у виді 2 (два) роки обмеження волі;
- за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.
Згідно ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді 2 (два) роки обмеження волі.
Згідно ст. 86 КК України та на підставі п. «в» ч.1 ст.1 Закону України Про амністію у 2016 році» ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання.
Речовий доказ: справу № 607445 на прізвище ОСОБА_4 про призначення їй державної соціальної допомоги як малозабезпеченій сім`ї, яка передана на відповідальне зберігання в Управління соціального захисту населення Сколівської РДА, їм залишити.
Копію вироку вручити обвинуваченій та прокурору негайно після його проголошення.
Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Львівського апеляційного суду через Сколівський районний суд протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя