ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

Головуючого - судді суддів при секретарі ОСОБА_2 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ОСОБА_5
за участю прокурораОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 жовтня 2019 року про відмову в задоволенні клопотання про арешт майна,

в с т а н о в и л а :

Слідчий СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 07.10.2019 звернувся до слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси із клопотанням, погодженим прокурором Черкаської місцевої прокуратури ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0006583 від 29.09.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.384, ч.1 ст.190 КК України.

Клопотання мотивоване тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 20.09.2018 до Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області надійшли матеріали перевірки за заявою ОСОБА_7 , з приводу надання завідомо неправдивих свідчень під час судових засідань.

По вказаному факту було відкрито кримінальне провадження №0006583 від 29.09.2018 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України.

В ході досудового розслідування кримінального провадження №0006583 при допиті потерпілої ОСОБА_7 було встановлено, що в діях, вчинених стосовно останньої, вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Потерпіла ОСОБА_7 неодноразово зверталась з клопотанням щодо накладення арешту на ? будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на рухоме та Реєстру прав власності на нерухоме майно, ? вищезазначеного будинку на праві власності належить ОСОБА_9 , двоюрідному брату потерпілої, підставою набуття права власності є договір довічного утримання серія та номер: 1442, виданий 30.04.2013.

Таким чином, досудовим розслідуванням встановлено наявність ризиків продажу ОСОБА_10 ? зазначеного будинку, що доводиться протоколом допиту потерпілого від 05.11.2018.

Тому, з метою забезпечення кримінального провадження та враховуючи, що у кримінальному провадженні № 0006583 від 29.09.2018 оспорюється законність набуття права власності ОСОБА_10 на ? будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , виникла необхідність у накладенні арешту на вказану частину будинку.

Ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 жовтня 2019 року в задоволенні клопотання слідчого СВ Черкаського ВП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_8 відмовлено.

Ухвала слідчого судді мотивована тим, що слідчим в клопотанні не обґрунтовано підстави накладення арешту на майно, які б відповідали меті та завданням арешту та свідчили про наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила ухвалу слідчого судді Соснівського районного суд м. Черкаси від 09 жовтня 2019 року скасувати, як незаконну та постановити нове рішення про накладення арешту на ? будинку по АДРЕСА_1 , з метою забезпечення його наявності до розгляду кримінального провадження №0006583 від 29.09.2018 з оспорюванням законності його набуття.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що, на її думку, ухвала слідчого судді від 09 жовтня 2019 року про відмову у накладенні арешту на майно є упередженою та необ`єктивною.

В доповненні до апеляційної скарги ОСОБА_7 просила розширити межі апеляційного розгляду, викликавши з провадження Черкаської місцевої прокуратури витяг з ЕРДР, зробивши вірну кваліфікацію по заяві ОСОБА_7 від 09.09.2019 та повідомити хто, коли і яким чином з 01.11.2019 розпочав негайне досудове розслідування. Обєднати дані провадження в одне і вирішити питання про накладення арешту на будинок у АДРЕСА_2 / для запобігання будь-яких незаконних дій з боку гр. ОСОБА_11 стосовно продажу. Також просила як документальний доказ витребувати та дослідити всі справи та провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, міркування прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга скаржниці ОСОБА_7 не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Якщо розгляд апеляційної скарги дає підстави для прийняття рішення на користь осіб, в інтересах яких апеляційні скарги не надійшли, суд апеляційної інстанції зобов`язаний прийняти таке рішення.

Положеннями ст. 131 КПК України передбачено, що арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження. Заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з вимогами ст. 170 КПК України в реакції, яка діє з 29 лютого 2016 року, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів апеляційного суду вбачає, що слідчий суддя місцевого суду, відмовляючи в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, указаних вимог закону дотримався.

Так, як вбачається зі змісту клопотання слідчого, будь-яких даних на обґрунтування законності підстав накладення арешту на майно, які б відповідали меті та завданням арешту та свідчили про наявність ризиків, передбачених абзацом 2 ч. 1 ст. 170 КПК України, воно не містить.

Матеріали клопотання не містять даних про визнання будь-яких предметів речовими доказами. Крім того, у матеріалах кримінального провадження відсутні відомості щодо повідомлення про підозру, що виключає можливість накладення арешту із підстав, передбачених п.4 ч.2 ст.170 КПК України.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції вважає, що слідчий суддя місцевого суду дійшов вірного висновку, що накладення арешту на майно на підставі наведених у клопотанні підстав порушить «справедливий баланс» між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини та юридичної особи.

Так, відповідно до положень ч.І ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Оцінюючи дотримання права на мирне володіння своїм майном, декларованого ч.І ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, слідчий суддя дійшов висноку про те, що суспільний інтерес у даному кримінальному провадженні не є виправданим, оскільки накладення арешту на майно фактично призведе до обмеження права власника на мирне володіння своїм майном без достатніх підстав, передбачених законом і з таким висновком повністю погоджується колегія суддів суду апеляційної інстанції.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необгрунтованому процесуальному обмеженню.

Враховуючи вищевикладене та з метою недопущення порушень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на думку суду апеляційної інстанції дало обґрунтовані підстави слідчому судді для відмови у задоволенні клопотання слідчого про накладення арешту у вищевказаному кримінальному провадженню, оскільки дане клопотання було внесено без передбачених діючим законодавством обґрунтувань.

Жодних доводів, які можуть бути підставами для скасування ухвали слідчого судді, зокрема і такі, котрі давали підстави вважати, що слідчим суддею при розгляді клопотання не були враховані обставини, які підлягають з`ясуванню при розгляді такого клопотання, в апеляційній скарзі ОСОБА_7 з доповненням до неї не наведено.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 170-173, п.9. ч.1 ст.309, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу з доповненням ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від від 09 жовтня 2019 року про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна залишити без зміни.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :