Справа №-613/825/19 Провадження №-1-кп/613/44/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2020 року м. Богодухів
Богодухівський районний суд Харківської області в складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Богодухові кримінальне провадження №0000135 від 26 січня 2019 року за обвинуваченням:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Умань Черкаської області, росіянина, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, пенсіонера, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ч.2 ст.272 КК України,-

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_5 25 січня 2019 близько 15:30 год., знаходячись на території ТОВ «Гутянський елеватор», який розташований за адресою: Харківська область Богодухівський район, с.Губарівка, вул.Гутянська, 91-А, не виконав свої обов`язки та порушив вимоги «Посадової інструкції старшого майстра» (п.3.1, 3.21, п.4.5, п.4.7), призначивши виконавцем робіт силосника ОСОБА_6 , замість осіб, передбачених наказом №13-ОД від 11.01.2019 «Про призначення відповідальних осіб за організацію і проведення робіт підвищеної небезпеки», чим порушив вимоги Правил охорони праці для працівників, зайнятих на роботах зі зберігання та переробки зерна, затверджених наказом Міністерства соціальної політики України від 29.07.2017 №1504, оскільки повинен був бути присутнім при проведенні робіт по зачистці залишків зернових культур у силосах та допустив таким чином до роботи особу, що знаходилась у стані алкогольного сп`яніння, що позбавляє особу можливості координувати свої дії, адекватно сприймати та усвідомлювати ситуацію та вживати заходи, спрямовані на недопущення можливих нещасних випадків.

Враховуючи викладене, ОСОБА_5 порушив правила безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на підприємстві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, що спричинило загибель ОСОБА_6 .

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.272 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, пояснив, що 25 січня 2019 року він знаходячись на роботі, провів відповідний інструктаж на проведення небезпечних робіт. Було три виконавця цих робіт, серед яких ОСОБА_6 , який був проінструктований, отримав наряд. Пояснив, що протягом дня він періодично відвідував місце роботи, але постійно там дійсно не знаходився, так як мав інші справи. Під час випадку, а саме під час того як ОСОБА_6 засипало зерном, він на місці пригоди був відсутній. Підтвердив, що події відбувалися саме так як вказано в обвинувальному акті.

Потерпіла ОСОБА_7 пояснила, що в день пригоди її чоловіка - ОСОБА_6 довго не було з роботи, пізніше їй зателефонували з підприємства та повідомили, що чоловік загинув. Зазначила, що коли її чоловік їхав на роботу він був тверезий.
Під час судового розгляду судом було визнано недоцільним дослідження усіх доказів у справі стосовно фактичних обставин справи, викладених у обвинувальному акті, оскільки вони ніким не оспорюються, обвинуваченим ОСОБА_5 повністю визнається вина та фактичні обставини справи, а сторони кримінального провадження не заперечували проти розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України. При цьому суд з`ясував, що учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих фактичних обставин справи, переконався у добровільності та істинності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_5 в порушенні правил безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на підприємстві особою, яка зобов`язана їх дотримувати, що спричинило загибель особи і кваліфікує його дії за ч.2 ст.272 КК України.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості скоєного ним злочину, характеристику його особистості, яка полягає в тому, що він раніше не судимий, є пенсіонером, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку в лікарів нарколога та психіатра не перебуває. Відповідно до змісту висновку за досудовою доповіддю органу пробації, останній вважає, що виправлення ОСОБА_5 можливе без позбавлення або обмеження волі на певний строк.
Обставинами, які пом`якшують покарання для підсудного, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.
Обставин, які обтяжують покарання для підсудного, судом не встановлено.
Відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Вимогами ч.2 ст.65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_5 , суд виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність пом`якшуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого,який наданий час є пенсіонером, його вік та стан здоров`я, бездоганні характеризуючі дані з його місця проживання, позицію потерпілої, яка не наполягала на реальному позбавленні волі обвинуваченого, у зв`язку з чим суд вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 272 КК України, із застосуванням ст.75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням, з встановленням іспитового строку та обов`язків, передбачених ст.76 ч.1, ч.3 КК України.

Згідно ст.69 КК України, за наявності декількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може призначити основне покарання, нижче віднайнижчої межі, встановленої санкції статті Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за цей злочин. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для даного виду покарання в Загальній частині цього Кодексу.

На підставах, передбачених у частині першій цієї статті, суд може не призначати додаткового покарання, що передбачене в санкції статті Особливої частини цього Кодексу як обов`язкове.

З огляду на наведене, беручи до уваги наявність декількох обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченому, дані про його особу, відсутність будь-яких претензій потерпілої до обвинуваченого , суд приходить до висновку, що наявні підстави вбачати істотне зниження ступеню тяжкості вчиненого злочину, а тому вважає необхідним застосувати положення ч. 2 ст. 69 КК України та не призначати обвинуваченому додаткове покарання, передбачене ч. 2 ст. 272 КК України.

При цьому судом враховано положення п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", де зазначено, що "призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів".
Зважаючи на викладене вище суд вважає, що визначене покарання буде необхідним і достатнім для виправлення засудженого, попередження нових злочинів, а тому його виправлення можливе без ізоляції від суспільства.
Обговорюючи питання про відшкодування судових витрат, які складаються з витрат на проведення судової інженерно-технічної експертизи, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5 на користь держави витрати в сумі 12560 гривень.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, що не позбавляє права його пред"явлення в порядку цивільного судочинства
Долю речового доказу суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_5 визнати винним в скоєні злочину, передбаченого ч.2 ст.272 КК України та призначити йому покарання, із застосуванням ст.69 КК України, у виді 1 (одного) року позбавлення волі, без позбавлення права обіймати певні посади з адміністративно - розпорядчими функціями.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ч.1, ч.3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_5 повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути з ОСОБА_5 , в доход держави, судові витрати за проведення судової інженерно-технічної експертизи в сумі 12560 (дванадцять тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

Речовий доказ по справі: страхувальний трос сірого кольору залишити власнику, скасувавши його арешт.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Богодухівський районний суд Харківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя