Номер провадження: 11-кп/813/1848/19
Номер справи місцевого суду: 522/9095/18
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.12.2019 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18.11.2019 року у кримінальному провадженні №0002667, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.05.2018 року, якою відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Верхя Петрівця, Сторожинецького району, Чернівецької області, громадянина України, з неповною середньою освітою, неодруженого, тимчасово не працюючого, без реєстрації та постійного місця проживання, раніше судимого 01.12.2010 року Глибокським районним судом Черновецької області за ч. 3 ст. 187 КК України до 7 років позбавлення волі. 28.04.2016 року звільненого умовно-достроково із невідбутим строком 6 місяців 22 дні,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 діб, тобто до 16.01.2020 року,-

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення.
Як вбачається із матеріалів провадження, на стадії судового розгляду в Приморському районному суді м. Одеси перебуває кримінальне провадження №0002667, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.05.2018 року та в судовому засіданні 18.11.2019 року продовжено строк дії обраного обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто 16.01.2020 року.
Цією ж ухвалою продовжено строк запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_9 , який обвинувачується у вчинені одного злочину, спільно з ОСОБА_8 .
Рішення суду мотивоване тим, що продовження будь-якої іншої міри запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки, оскільки на даний час, ризики, передбачені п. 1-3 ч. 1 ст. 177 КПК України не зменшились та жоден більш м`який запобіжний захід не може запобігти вказаним ризикам.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із рішенням суду захисник ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, оскільки вважає незаконною. Просить ухвалу суду скасувати, постановити нову, якою застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою та покласти на нього процесуальні обов`язки відповідно ст. 194 КПК України.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що з початку судового розгляду суду не надано жодного доказу, які підтверджують ризики. Вказує, що ОСОБА_8 знаходиться під вартою з 2018 року, але судовий розгляд фактично не відбувається з причин, які не залежать від нього. Посилається, що обвинувачений фактично відбуває покарання, за діяння, вину у вчиненні якого не доведено в суді в законному порядку.

Позиції учасників апеляційного розгляду.
Заслухавши: суддю-доповідача, доводи захисника та обвинуваченого, які підтримали доводи апеляційної скарги та просили їх задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив оскаржувану ухвалу залишити без змін, дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Згідно з ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Стаття 370 КПК України передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими підчас судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст.94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
У частині першій статті 183 КПК України визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Рішенням №4-р/2019 у справі за конституційною скаргою ОСОБА_10 від 13.06.2019 року Конституційний Суд України визнав неконституційним положення ч. 2 ст. 392 КПК України щодо унеможливлення окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Відповідно положень п. 24 ч.1 ст.3 КПК України судове провадження це кримінальне провадження у суді першої інстанції, яке включає підготовче судове провадження, судовий розгляд і ухвалення та проголошення судового рішення, провадження з перегляду судових рішень в апеляційному, касаційному порядку, а також за нововиявленими або виключними обставинами, тобто рішення суду першої інстанції, ухвалене до ухвалення судових рішень, передбачених ч.1 ст.392 КПК України не входять до вказаного переліку, та не передбачають витребування матеріалів провадження.
Приписами ст.23 КПК України передбачено, що суд досліджує докази безпосередньо та не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом, апеляційний суд у даному випадку позбавлений можливості досліджувати докази, які б на даному етапі судового розгляду справи по суті дають підстави суду апеляційної інстанції робити висновки щодо наявності, або відсутності підстав щодо продовження обвинуваченому запобіжного заходу.
Такі обставини досліджуються безпосередньо судом першої інстанції під час судового провадження та з огляду на перевірені в порядку статтями 89, 94 КПК України докази, які на момент застосування (в тому числі, продовження дії запобіжного заходу) дають підстави суду прийняти рішення відповідно до положень ст.331 КПК України.
Тобто, апеляційний суд, по суті, позбавлений можливості надати правову оцінку обґрунтованості пред`явленого ОСОБА_8 , обвинувачення, оскільки, окрім як дослідивши обвинувальний акт, а також оскаржувану ухвалу суду щодо продовження запобіжного заходу та копії журналу судових засідань, не має законних на те підстав для дослідження будь-яких інших доказів.
Окрім того, відповідно до п. 13 ч.1ст.3КПК України, обвинувачення це твердження про вчинення певною особою діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність, висунуте в порядку, встановленому цим Кодексом, а тому питання обґрунтованості підозри на даній стадії не є предметом розгляду апеляційного суду, в тому числі з огляду на те, що ОСОБА_8 , вже пред`явлене обвинувачення, яке є твердженням про вчинення особою інкримінованого злочину, а не обґрунтованим припущенням, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, що мало місце коли остання перебувала у процесуальному статусі підозрюваного.
За таких обставин апеляційний суд не переглядає наявність обґрунтованості висунутого ОСОБА_8 обвинувачення у вчиненні інкримінованих йому злочинів.
Щодо доводів апеляційної скарги.
Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.
ОСОБА_8 , обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі від чотирьох до шести років та будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, існує ризик можливого переховування обвинуваченого від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.
При цьому, апеляційний суд погоджується з тим, що поведінка обвинуваченого на час вчинення правопорушення у складі групи осіб, які інкримінуються обвинуваченому органом досудового розслідування, а саме ігнорування останнім норм та правил поведінки, вчинення злочину відкрито, свідчить про ризик того, що підозрюваний може вдатись до спроб незаконного впливу на потерпілого та свідків у зазначеному кримінальному провадженні.

З наданого апеляційному суду обвинувального акту відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , вбачається, що він є громадянином України, не одружений, офіційно не працевлаштований, не має на утриманні дітей, без реєстрації та постійного місця мешкання, що свідчить на відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків. Крім того, наявні матеріали свідчать про те, що він раніше притягувався до кримінальної відповідальності за скоєння умисних майнових злочинів. Інших даних щодо особистого сімейного життя обвинуваченого, в тому числі які підтверджують міцність його соціальних зв`язків матеріали справи не містять.
Водночас, враховуючи наведені вище обставини та дані про особу обвинуваченого, апеляційний суд вважає, що обвинувачений схильний до вчинення злочинів, а тому з урахуванням способу його життя, існує ризик можливого вчинення останнім інших кримінальних правопорушень.
Апеляційний суд не погоджується із доводами захисника щодо невмотивованості та необґрунтованості ризиків, оскільки районним судом зазначені обставини, які на думку районного суду свідчать про існування встановлених вище ризиків, які передбачені п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Таким чином, прокурором доведена незмінність у кримінальному провадженні заявлених раніше у клопотанні ризиків, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні апеляційного суду, у зв`язку з чим доводи апеляційної скарги апеляційний суд визнає необґрунтованими. Інших доводів на спростування вищенаведеного апеляційному суду не надано.

Висновки апеляційного суду.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок суду, що необхідність продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а дані про особу обвинуваченого у вчиненні ним тяжкого злочину, дають підстави вважати, що на даний час існують зазначені районним судом ризики, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого під вартою. Застосування до ОСОБА_8 , більш м`якого запобіжного заходу неможливе, оскільки такий запобіжний захід не здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам, забезпечити належну поведінку обвинуваченого та виконання ним своїх процесуальних обов`язків.
При цьому, апеляційним судом не встановлено обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.
Разом з цим аналізуючи надані апеляційному суду копії матеріалів кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 пояснень сторони захисту, апеляційний суд вважає, що кримінальне провадження перебуває на розгляді суду першої інстанції досить тривалий час, протягом якого обвинувачений тримався під вартою, але судовий розгляд не завершений та остаточне рішення не прийнято.
Апеляційний суд вважає таку невиправдану тривалість розгляду даного кримінального провадження неприпустимою, що з огляду на положення ст. 28 КПК України, тягне за собою порушення принципу розумності строку розгляду справи, в зв`язку з чим вважає за необхідне звернути увагу районного суду на необхідність дотримання вимог ст. 28 КПК України, щодо розумних строків розгляду справи.
Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.
Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , - залишити без задоволення.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 18.11. 2019 року у кримінальному провадженні №0002667, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.05.2018 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, - залишити без змін.
Звернути увагу районного суду на необхідність дотримання вимог ст. 28 КПК України, щодо розумних строків розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4