ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1318/20 Справа № 182/7569/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
захисника (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_7
обвинуваченого (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_8
потепілих (в режимі
відеоконференції) ОСОБА_9 , ОСОБА_10

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження №0001990 за апеляційною скаргою прокурора Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_11 на ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2020 року про повернення прокурору обвинувального акту щодо
ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, не одруженого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 296 КК України,

В с т а н о в и л а:

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2020 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0001990, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29 липня 2019 року, відносно ОСОБА_8 , який обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 296 КК України, повернуто прокурору для приведення у відповідність до вимог КПК України.
Повертаючи обвинувальний акт прокурору, суд виходив з того, що під час підготовчого судового засідання потерпілі ОСОБА_9 і ОСОБА_10 заявили клопотання про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з невідповідністю обставин, викладених в обвинувальному акті фактичним обставинам, невірною кваліфікацією дій обвинуваченого, та невідповідністю обвинувального акту вимогам ст. 291 КПК України.
Судом з`ясовано, що в порушення п.7 ч.2 ст. 291 КПК України в обвинувальному акті не зазначено розмір матеріальної шкоди, завданої злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_8 незважаючи навіть на те. що прокурором заявлено цивільний позов в інтересах КП «Нікопольська міська лікарня №1»ДОР» на суму 565грн.32 коп.
Також судом викладено, що як зазначили потерпілі в підготовчому судовому засіданні і довели це з посиланням на докази, які відкриті сторонам, ОСОБА_9 і обвинувачений були знайомі і мали неприязливі стосунки ще до 28.07.2019 року. В обвинувальному акті зазначені обставини не викладені, що позбавляє суд визначити межі судового розгляду щодо обвинуваченого з огляду на положення ч. 1 ст. 337 КПК України.У наданому суду обвинувальному акті не конкретизовано, в чому саме полягає мотив вчинення злочину обвинуваченим, не зазначено у яких відносинах перебували потерпілі і обвинувачений, не врахований висновок авто-товрознавчої експертизи, яка проведена в рамках кримінального провадження і в якій визначено розмір завданих матеріальних збитків.
Крім того, доданий до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам закону: він не містить даних про всі процесуальні дії і не відображені всі процесуальні рішення, прийняті в ході розслідування. Так, в реєстрі досудового розслідування серед переліку процесуальних рішень зазначено що судова авто товарознавча експертиза у кримінальному провадженні призначалася двічі ( а.п.12,13) 08.08.2019р і 10.09.2019р., але результат їх проведення не зазначений, а висновок експерта не врахований і при складанні обвинувального акту, що є порушенням ст. 291 КПК України.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про неможливість призначити зазначене кримінальне провадження до судового розгляду та розглянути його по суті, якщо прокурор при оголошенні обвинувального акту не зазначить конкретне формулювання обвинувачення, а тому заявлене клопотання потерпілих про повернення обвинувального акту підлягає задоволенню.

Прокурор не погодився з даним рішенням суду. В своїй апеляційній скарзі просить ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2020 року про повернення обвинувального акту прокурору скасувати у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що статті обвинувачення ОСОБА_8 відносяться до розділу IX та XII КК України, і для кваліфікування злочинних дій наявність матеріальної складової, як кваліфікуючої ознаки кримінального правопорушення, не є обов`язковою, тому не зазначення в обвинувальному акті матеріальної шкоди, спричиненої злочином, не є обов`язкове й може бути врегульовано шляхом заявлення або не заявлення цивільного позову. В даному випадку потерпілими ОСОБА_10 і ОСОБА_9 в підготовчому судовому засіданні і були заявлені цивільні позови про стягнення моральної шкоди, спричиненої внаслідок злочину, а ОСОБА_9 також і матеріальної шкоди. Місцевий суд ухвалою від 18.02.2020 року прийняв дані цивільні позови потерпілих, визнавши їх цивільними позивачами у кримінальному провадженні, що в даному випадку при повернені обвинувального акту прокурору не припустимо та суперечить вимогам КПК України.
Окрім того, прокурором відкрито сторонам як додатковий доказ під час підготовчого судового засідання висновок експерта від 30.10.2019 №21/12.2/322 щодо матеріальних збитків. Надання даного висновку в підготовчому судовому засіданні зумовлено тим, що 29.07.2019 року потерпілому ОСОБА_9 передано на зберігання автомобіль марки «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_1 та ухвалою від 08.08.2019 слідчим суддею Нікопольського міськрайонного суду задоволено клопотання слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 та доручено проведення судово- автотоварознавчої експертизи ОСОБА_13 , який не провів дану експертизу через значну завантаженість та через те, що потерпілий ОСОБА_9 не провів оплату за проведення даної експертизи, хоча під час досудового розслідування наполягав на проведення даної експертизи саме цим експертом та проведення із ним розрахунку за її проведення.
Після чого, з метою дотримання розумних строків проведення досудового розслідування у даному кримінальному провадженні слідчий СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_12 звернувся до слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду із клопотанням про проведення судово-автотоварознавчо експертизи автомобіля марки «Mitsubishi Outlander», державний номерний знак НОМЕР_1 , яке було задоволено та відповідно до ухвали слідчого судді Нікопольського суду від 10.09.2019 доручено проведення даної експертизи судовому експерту Дніпропетровської НДЕКЦ МВС України, тобто державній установі. У зв`язку із чим вищевказаним експертним закладом проведено дану експертизу, яку оформлено висновком експерта № 21/12.2/322 від 30.10.2019, про що було відомо всім сторонам кримінального провадження та який було відкрито сторонам у кримінального провадження в підготовчому судовому засіданні.
Також апелянт зазначає, що невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування не є підставою, в розумінні ст. 314 КПК України, для повернення обвинувального акту прокурору. Ті недоліки реєстру матеріалів досудового розслідування, на які вказує суд першої інстанції, не є суттєвими та в жодному разі не перешкоджають розгляду обвинувального акта.
На думку прокурора, обвинувачення ОСОБА_8 викладено конкретизовано, а отже і зрозумілість пред`явленого обвинувачення не викликає сумнівів, а обставини, на які посилається суд, як на підставу повернення обвинувального акту прокурору щодо «незазначення відносин між обвинуваченим та потерпілим, наявністю у них конфлікту та інше», не є підставою для повернення обвинувального акту, в розумінні положень кримінального процесуального закону, оскільки не є предметом розгляду на даній підготовчого судового засідання. Та обставина, що суть обвинувачення є незрозумілою потерпілим та їх представнику, не вказує на неправильність його викладення прокурором та не може слугувати підставою для повернення обвинувального акту. У даному випадку, як вважає прокурор, суд першої інстанції вдається до оцінки фактичних обставин кримінального правопорушення (доказів) і надає цьому свої висновки, що може свідчити про певну поспішність суду, який дотримуючись принципів об`єктивності, неупередженості має досліджувати докази в ході судового розгляду. Окрім того, під час судового розгляду, в тому числі можуть бути також вирішені питання і щодо зміни обвинувачення, і в тому числі виходячи із позиції потерпілого.

На апеляційну скаргу прокурора від потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 надійшли заперечення, в яких останні виражають свою незгоду з поданою апеляцією, підтримують в повному обсязі всі факти, зазначені ними у клопотанні про повернення обвинувального акта, вважають ухвалу суду законною та обгрунтованою, просять залишити її без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.
Крім того, потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 просили розглядати апеляційну скаргу прокурора без їх присутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, думки прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, обвинуваченого та його захисника, які, кожен окремо, підтримали апеляцію прокурора, потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , які, кожен окремо, заперечували проти задоволення даної апеляції та просили ухвалу суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження в межах поданої апеляційної скарги, обговоривши її доводи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.
Стаття 314 КПК України передбачає, що під час підготовчого засідання головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.
Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду є невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.
Статтею 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.
Приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, суд зазначив, що в обвинувальному акті не зазначено розмір матеріальної шкоди, завданої злочинними діями обвинуваченого ОСОБА_8 незважаючи на те, що прокурором заявлено цивільний позов в інтересах КП «Нікопольська міська лікарня №1»ДОР» на суму 565грн.32 коп., не конкретизовано, в чому саме полягає мотив вчинення злочину обвинуваченим, не зазначено, у яких відносинах перебували потерпілі і обвинувачений, не врахований висновок авто-товрознавчої експертизи, яка проведена в рамках кримінального провадження і в якій визначено розмір завданих матеріальних збитків, а доданий до обвинувального акту реєстр матеріалів досудового розслідування не відповідає вимогам закону: він не містить даних про всі процесуальні дії і не відображає всі процесуальні рішення, прийняті в ході розслідування, а саме не зазначено результати проведення судових автотоварознавчих експертиз у кримінальному провадженні від 08.08.2019 року і 10.09.2019 року.
Проте, як убачається зі змісту обвинувального акта відносно ОСОБА_8 в ньому зазначені всі обов`язкові відомості, про які йдеться в ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за своєю формою та змістом повністю відповідає вимогам вищезазначеної статті Кримінального процесуального кодексу України, так як орган досудового розслідування з достатньою повнотою відобразив фактичні обставини кримінального правопорушення, які вважав встановленими, його правову кваліфікацію з посиланням на положення КК України, сформулював обвинувачення та виконав інші вимоги, передбачені вказаною статтею.
Апеляційним переглядом встановлено, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст.ст. 110, 291 КПК України, тому висновки суду першої інстанції щодо необхідності його повернення є безпідставними. На переконання колегії суддів, суд вийшов за межі попереднього судового розгляду та повернув акт з підстав, кримінальним процесуальним законом не передбачених, не навівши, яким саме вимогам не відповідає обвинувальний акт в розумінні положень ст. 291 КПК України.
Також слушними в даному випадку є апеляційні доводи прокурора з приводу того, що статті, за якими обвинувачується ОСОБА_8 , відносяться до розділу IX та XII КК України, для яких кваліфікування злочинних дій наявність матеріальної складової як кваліфікуючої ознаки кримінального правопорушення не є обов`язковою, тому не зазначення в обвинувальному акті матеріальної шкоди, спричиненої злочином, не є обов`язкове й може бути врегульовано шляхом заявлення або не заявлення цивільного позову, що в даному випадку і було зроблено потерпілими. Обвинувачений повністю визнав позови потерпілих ОСОБА_10 і ОСОБА_9 щодо стягнення моральної і матеріальної шкоди та не заперечував проти призначення судового розгляду. Але місцевий суд ухвалою від 18.02.2020 року прийняв вищевказані цивільні позови що в даному випадку при повернені обвинувального акту прокурору не припустимо та суперечить вимогам КПК У країни.
Крім того, як вбачається зі змісту ст. 291 КПК України, реєстр матеріалів досудового розслідування, цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, розписка підозрюваного про отримання копи обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування не є складовою частиною обвинувального акту, а є окремими документами, що додається до обвинувального акту, а отже невідповідність реєстру матеріалів досудового розслідування не є підставою, в розумінні ст. 314 КПК України, для повернення обвинувального акту прокурору. Ті недоліки реєстру матеріалів досудового розслідування, на які вказує суд першої інстанції, не є суттєвими та в жодному разі не перешкоджають розгляду обвинувального акту.
Що ж стосується зазначення судом першої інстанції у своєму рішенні про те, що суть обвинувачення є незрозумілою потерпілим та їх представнику, то дана обставина, на думку колегії суддів, не вказує на неправильність його викладення прокурором та не може слугувати підставою для повернення обвинувального акту, до того ж, під час судового розгляду серед іншого можуть бути також вирішені питання і щодо зміни обвинувачення, в тому числі, виходячи з позиції потерпілої сторони.
Таким чином, апеляційним переглядом не встановлено будь-яких суттєвих порушень прав потерпілих, допущених на досудовому слідстві, які б не могли бути відновлені під час судового розгляду обвинувального акту та які були б підставами для повернення прокурору обвинувального акту.
Відповідно до положень ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні не вирішуються питання про доведеність чи відсутність вини обвинуваченого та про правильність кваліфікації дій обвинуваченого, оскільки це питання є предметом судового розгляду, а завданням підготовчого судового засідання є процесуальне та організаційне забезпечення його проведення.
Колегія суддів вважає, що висновок суду на стадії підготовчого судового засідання є передчасним, повертаючи обвинувальний акт прокурору з вищевказаних підстав, суд вийшов за межі тих питань судового провадження, які вирішуються у підготовчому судовому засіданні.
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора є слушними, а ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою.
Згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.
Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.
Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.
Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції застосовує на підставі ч. 6 ст. 9 КПК України загальні засади кримінального провадження, а саме: вимоги п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України щодо забезпечення принципу законності кримінального провадження, оскільки допущені судом істотні порушення кримінального процесуального закону, передбачені ст. 291 КПК України, не входять в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК України.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і підлягає скасуванню з направленням обвинувального акту до суду першої інстанції для здійснення судового провадження.
Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу прокурора Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_11 - задовольнити.
Ухвалу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2020 року про повернення прокурору обвинувального акту щодо ОСОБА_8 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263, ч.4 ст. 296 КК України - скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.
Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4