ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1719/19 Справа № 182/7836/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2019 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді-доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 ( в режимі відеоконференції)

адвоката ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадженні в залі суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКС ТРАНС ЛОГІСТИК" - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 за погодженням з прокурором Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 про арешт майна, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2019 року, було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 за погодженням з прокурором Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0002888.

Мотивуючи ухвалене рішення слідчий суддя посилався на те, що відповідно до санкції ст. 246 КК України не передбачена конфіскація майна, спеціальна конфіскація щодо вилученого майна також не передбачена, підозра жодній особі у кримінальному провадженні не оголошена, походження дров в автомобілі також не встановлено (де вони рублені, в якій кількості, чи на законних підставах їх було реалізовано і ким саме), слідчий суддя вважав, що накладення арешту на зазначене у клопотанні майно не буде відповідати принципу розумності і спів розмірності обмеження права власності власників зазначеного майна. До того ж, жодної правової підстави, передбаченої ст. 173 КПК України для накладення арешту майна слідчим і прокурором не наведено. А з урахуванням обставин встановлених в судовому засіданні постанова слідчого від 09.11.2019 р. про визнання майна речовими доказами у зазначеному кримінальному провадженні є сумнівною, тому суд відмовляє у задоволенні клопотання.
Не погодившись з вказаним судовим рішенням представник ТОВ" МАКС ТРАНС ЛОГІСТИК" - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 негайно повернути майно.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги апелянт посилається на те, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню.

Вказує, що ТОВ «МАКС ТРАНС ЛОГІСТИК» є власником автомобіля «Renault magnum 440» білого кольору з д/н НОМЕР_1 , vin НОМЕР_2 , причепа «Schmitz s01» чорного кольору з д/н НОМЕР_3 , vin НОМЕР_4 , та здійснює свою господарську діяльність по перевезенню вантажів вантажним автомобільним транспортом у відповідності до чинного законодавства України та Статуту, а 09.11.2019 року здійснювало перевезення дров акації у кількості 38 м 3.
Зазначає, що після винесення ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя зобов`язав повернути вилучене майно, натомість станом на 25 листопада 2019 року тимчасове вилучено майно ТОВ "МАКС ТРАНС ЛОГІСТИК" не повернуто.
Слідчий СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 обгрунтовує свою відмову у поверненні тимчасово вилученого майна тим, що в ухвалі слідчого судді зазначено про повернення майна саме власникам, а досудовим розслідуванням власника дров акації не встановлено.
На думку апелянта, тимчасово вилучене майно повинно повертатися саме тій особі, у якої його було вилучено, а не власнику.
Заслухавши суддю-доповідача, думку адвоката ОСОБА_7 , який підтримав апеляційну скаргу, просив ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою зобов`язати повернути тимчасово вилучено майно негайно, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги адвоката, перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого висновку.

Як вбачається з наданих матеріалів судового провадження, СВ Нікопольського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування, відомості про яке 09.11.2019 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002888 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.

Стаття 246 КК Україна, за якою зареєстроване дане кримінальне провадження, передбачає кримінальну відповідальність за незаконну порубку дерев і чагарників у лісах, захисних та інших лісових насадженнях, що заподіяло істотну шкоду, а також вчинення таких дій у заповідниках або на територіях та об`єктах природно-заповідного фонду, або в інших особливо охоронюваних лісах.
Об`єктивна сторона злочину полягає в незаконній порубці, тобто усі випадки відділення дерев і чагарників, які знаходяться в лісі, від кореня, незалежно від використовуваних засобів і способів.
Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Згідно до вимог ч. 1 ст. 173 слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
Стаття 98 КПК України передбачає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюється під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отриманні юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення є речовими доказами по справі. Якщо документи містять зазначені вище ознаки, вони теж є речовими доказами.
Клопотання слідчого про арешт майна не містить жодного аргументу на підтвердження того, що вилучене у ході огляду 09.11.2019 року майно відповідає вимогам ст. 98 КПК України, є речовим доказом по кримінальному провадженню № 0002888 від 09 листопада 2019 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:
1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;
2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;
3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.
Також в судовому засіданні апеляційного суду не встановлено належних обґрунтувань для необхідності арешту вищезазначеного майна та не було доведено також наявність ризиків, передбачених абзацом другим ч. 1 ст. 170 КПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 1) підстави і мету відповідно до положень статті 170 цього Кодексу та відповідне обґрунтування необхідності арешту майна; 2) перелік і види майна, що належить арештувати; 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном; 4) розмір шкоди, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, у разі подання клопотання відповідно до частини шостої статті 170 цього Кодексу.
За наведених обставин, слідчим та прокурором не було доведено обставин, визначених ст. 170 КПК України, які мають значення для прийняття рішення про накладення арешту, а відтак, слідчим не доведено необхідності накладення арешту на вказане майно, що було вилучене в ході огляду місця події 09.11.2019 року.
Відмовляючи слідчому в клопотанні про арешт майна, слідчий суддя посилається на те, що ані слідчим, ані прокурором не доведено правової підстави, передбаченої ст. 173 КПК України для накладення арешту майна.
Крім того, слідчим суддею зазначено, що транспортні засоби є предметом застави відповідно договору позики, а вилучення транспортного засобу, з причепом впливає на всю господарську діяльність товариства, оскільки перевезення є його основною діяльністю.
Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, прийнятого Парижі 20 березня 1952 року, було гарантовано захист права власності. Згідно з нею, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
Будь-яке втручання з боку представників влади в безперешкодне користування особою своїм майном повинне бути «законним». Представники органів державної влади мають право контролювати використання майна лише на підставі законів. Таке втручання має бути законним і не свавільним («Фрізен гроти Російської Федерації» від 24 березня 2005 р., «Бакланов проти Російської Федерації» від 09 червня 1905 р., «Коновалов проти Російської Федерації» від 24 травня 2007 р. та ін.). У справі «Ісмаілов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня/2008 р.) ЄСПЛ встановив, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи» (а.с.160).
Мотиви прийнятого рішення слідчим суддею викладені в мотивувальній частині ухвали і з ними погоджується колегія суддів.
Стосовно доводів апеляційної скарги представника ТОВ "МАКС ТРАНС ЛОГІСТИК" - адвоката ОСОБА_7 щодо зобов`язання слідчого повернути негайно майно особі в якої було вилучено майно, колегія суддів вважає їх безпідставними.
Як вбачається з наданих матеріалів судового провадження не встановлено власника дров акації 38 м 3, у зв`язку з тим, що в ухвалі слідчого судді зазначено повернення вказаної деревини власникам, слідчим було відмовлено в поверненні тимчасово вилученого майна ТОВ "МАКС ТРАНС ЛОГІСТИК".
Під час апеляційного розгляду, представником ТОВ "МАКС ТРАНС ЛОГІСТИК" не надано правовстановлюючих документів на деревину, а саме дрова акації 38 м 3, також не було доведено,що вказана деревина належить саме ТОВ "МАКС ТРАНС ЛОГІСТИК".
Враховуючи викладене, колегія суддів вважає ухвалу слідчого судді обґрунтованою та належним чином мотивованою, підстав для її скасування, за доводами апеляційної скарги не вбачає.
Керуючись ст. ст. 131, 132, 170-173, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю "МАКС ТРАНС ЛОГІСТИК" - адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.
Ухвалу слідчого судді Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 листопада 2019 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого СВ Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_8 за погодженням з прокурором Нікопольської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 про арешт майна, - залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4