03.12.2019
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2019 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання керівника Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 ,про застосування тимчасового арешту стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Клинці, Брянської області, громадянина Російської Федерації, одруженого, з вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст. 159 Кримінального кодексу Російської Федерації,
за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

особи яка розшукується - ОСОБА_4 ,

ВСТАНОВИВ:

Керівник Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про застосування тимчасового арешту стосовно ОСОБА_4 .

В обґрунтування клопотання прокурор посилається на наступне.

Як зазначено у наданих ініціатором розшуку матеріалів, 22.06.2012 згідно постанови в.о. керівника слідчого управління Слідчого комітету Російської Федерації по Брянській області відносно ОСОБА_4 порушено кримінальну справу № 38933 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації.

25.06.2012 кримінальна справа №38933 об`єднана в одне провадження до кримінальної справи №311752 від 04.09.2009, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації.

16.07.2012 винесено постанову про залучення в якості обвинуваченого у кримінальній справі №311752 з пред`явленням йому обвинувачення у вчиненні 18 злочинів, передбачених ч. 4 ст. 159 КК Російської Федерації (шахрайство, вчинене організованою групою або в особливо великому розмірі або спричинило позбавлення права громадянина на житлове приміщення).

16.07.2012 постановою слідчого з особливо важливих справ відділу з розслідування особливо важливих справ слідчого управління Слідчого комітету Російської Федерації по Брянській області ОСОБА_4 оголошено у розшук. ОРС «Розшук» №76/12, циркуляр №2013/449.

В подальшому, згідно постанови судді Радянського районного суду м. Брянська від 03.08.2012 ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 2 місяці з моменту фактичного затримання.

04.06.2014 у порядку ст. 208, 582 КПК України працівниками СКР Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_4 , який, згідно з базою даних «АРМОР», розшукується управлінням Слідчого комітету Російської Федерації, для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 (шахрайство, тобто крадіжка чужого майна шляхом обману, вчинене організованою групою, у великому розмірі) КК Російської Федерації, кримінальна справа № 311752.

04.06.2014 ухвалою Приморського районного суду м. Одеси відносно ОСОБА_4 застосовано тимчасовий арешт строком на 40 діб.

11.06.2014 Апеляційним судом Одеської області ухвала суду першої інстанції залишена у силі, та постановлено утримувати ОСОБА_7 у ОСІ УДПтС України в Одеській області до надходження від компетентних органів Російської Федерації у встановленому чинним законодавством порядку клопотання про видачу.

У подальшому, 26.06.2014 до Генеральної прокуратури України надійшов запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу ОСОБА_7
09.07.2014 тимчасовий арешт, застосований відносно ОСОБА_4 , ухвалою слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси, припинено.

09.07.2014 в 16:00 в порядку ст. 208, 582 КПК України працівниками СКР Приморського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області повторно затримано громадянина Російської Федерації, який, згідно з базою даних «АРМОР», розшукується управлінням Слідчим комітетом Російської Федерації у Брянській області Російської Федерації, для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 4 ст. 159 (шахрайство, тобто крадіжка чужого майна шляхом обману, вчинене організованою групою, у великому розмірі) КК Російської Федерації, кримінальна справа № 311752.

У подальшому, прокуратурою району у відповідності до ст. 584 КПК України до Приморського районного суду міста Одеси внесено клопотання про застосування відносно ОСОБА_4 екстрадиційного арешту.

11.07.2014 слідчим суддею Приморського районного суду міста Одеси відмовлено у задоволенні клопотання прокуратури району у застосуванні щодо ОСОБА_4 екстрадиційного арешту.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області 17.07.2014 апеляційна скарга прокуратури Приморського району міста Одеси задоволена частково, ухвала Приморського районного суду міста Одеси від 11.07.2014 скасована, відносно ОСОБА_4 обраний запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладанням на нього обов`язків, передбачених п.п. 2,3,8 ч. 5 ст.194 КПК України.

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 08.08.2019 відносно ОСОБА_4 продовжено дію обов`язків, передбачених п. п. 2, 3, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України, у межах запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, обраного відносно останнього Апеляційним судом Одеської області 17.07.2014. Строк дії ухвали минає 01.12.2019.

Окрім того, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 24.06.2015 ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні його скарги на зазначене рішення ДМС України.

При цьому, Одеським апеляційним адміністративним судом задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_4 , скасовано постанову Одеського окружного адміністративного суду від 24.06.2015 про відмову у задоволенні скарги на рішення Державної міграційної служби України про відмову у визнанні його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та зобов`язано ДМС України повторно розглянути заяву цієї особи про надання йому такого статусу.

ДМС України за результатами повторного розгляду заяви вказаної особи про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, прийнято рішення від 09.03.2016 № 137-16 про відмову ОСОБА_4 у визнанні біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Рішення оскаржено ОСОБА_4 до Одеського окружного адміністративного суду.

Згідно постанови Одеського окружного адміністративного суду від 26.09.2016 у судовій справі № 815/1569/16 адміністративний позов шукача захисту ОСОБА_4 був задоволений частково, ДМС зобов`язано повторно розглянути заяву. Рішення суду першої інстанції оскаржено ДМС України в апеляційному порядку.

За постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 апеляційну скаргу ДМС України задоволено, в той же час апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення. Постанову суду першої інстанції скасовано, одночасно судом прийнято нову постанову, якою позов ОСОБА_4 до ДМС України про визнання неправомірним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії залишити без задоволення.

На вказану постанову суду ОСОБА_4 27.12.2016 подано касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України.

Верховним судом 22.10.2019 р. постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 14.12.2016 р. залишено без змін.

Генеральною прокуратурою України 22.11.2019 р. прийнято рішення про видачу до Російської Федерації ОСОБА_4 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч.4 ст. 159 КК Російської Федерації.

Інкриміновані ОСОБА_4 , злочинні діяння за законодавством України кваліфікуються за ч. 4 ст. 190 (шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах або організованою групою) і є екстрадиційними, оскільки передбачають покарання у вигляді позбавлення волі на строк не менше 1 року, строки давності притягнення до кримінальної відповідальності за вказані діяння (ст. 49 КК України) не закінчилися.

Розділ 9 КПК України визначає у відповідності зі світовою практикою й вимогами міжнародних договорів про права людини процедуру екстрадиції осіб, розшукуваних іноземними державами у зв`язку зі здійсненням злочинів на їхній території й установленням на території України, а також передбачає порядок захисту прав таких осіб.
Аналогічні вимоги, передбачено Конвенцією про правову допомогу й правових відносинах у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року (Мінської конвенції).
У судовому засідання прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.
ОСОБА_4 , її захисник, заперечували проти задоволення клопотання в зв`язку з його необґрунтованістю.

Дослідивши матеріали, вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до висновку про те, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки прокурором не доведено ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 притягнутий у якості обвинуваченого за ч. 4 ст. 159 (шахрайство, тобто крадіжка чужого майна шляхом обману, вчинене організованою групою, у великому розмірі) КК Російської Федерації, кримінальна справа № 311752.

При застосуванні норм ст. 582 КПК України відносно ОСОБА_4 , суд враховує роз`яснення, викладені у п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про деякі питання застосування законодавства, яке регулює порядок і строки затримання (арешту) осіб при вирішенні питань, пов`язаних з їх екстрадицією» від 08.10.2004 № 16, якими передбачено, що розгляд судами подання про затримання особи чи її тимчасовий арешт провадиться за правилами, встановленими ст. 165-2 КПК України (1960 року) і зазначена норма узгоджується зі ст. 183 КПК України (2012 року).

Так, загальними нормами ст. 183 КПК України, встановлюються підстави та порядок застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зазначена норма КПК України, встановлює загальний порядок застосування запобіжного заходу тримання під вартою осіб, до яких відносяться й особи, яких розшукують компетентні органи іноземної держави за кримінальне правопорушення, з додатковими умовами передбаченими розділом IX КПК України.

При цьому розшук особи компетентним органом іноземної держави відповідно до Конституції України та діючого законодавства не стоїть у взаємозв`язку з обов`язковим застосуванням запобіжного заходу - тимчасове тримання під вартою.

Оскільки, відповідно до загальних норм ч.1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

В судовому засіданні прокурор не довів обставини, передбачені пунктом 3 частини першої ст. 194 КПК України, тобто недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризиків, зазначених у клопотанні.
Частиною 2 ст. 177 КПК України, передбачено, що прокурор не має права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Зазначений висновок узгоджується з нормами п.2 ч.6 ст. 583 КПК України, які надають право слідчому судді відмовити в застосуванні тимчасового арешту, якщо для його обрання немає підстав.

Відповідно до ч. 4. ст. 584 КПК України, при вирішенні питання про застосування екстрадиційного арешту слідчий суддя керується положеннями цього Кодексу та міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Відповідно до ч. 7 ст. 584 КПК України, під час розгляду клопотання слідчий суддя встановлює особу, роз`яснює особі її право надати згоду на видачу (екстрадицію) для застосування процедури видачі (екстрадиції) у спрощеному порядку, а також право на відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності у разі надання згоди на видачу (екстрадицію), з`ясовує бажання особи скористатися цими правами, перевіряє добровільність надання особою згоди на її видачу (екстрадицію), відмови від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності, усвідомлення особою правових наслідків такої згоди (відмови), перевіряє запит про видачу та наявні матеріали екстрадиційної перевірки, вислуховує думку прокурора, інших учасників.
Відповідно до ст. 585 КПК України за наявності обставин, які гарантують запобігання втечі особи та забезпечення у подальшому її видачі, слідчий суддя може обрати щодо такої особи запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою (екстрадиційним арештом).
Згідно з ч. 2 ст. 585 КПК України, при вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує:
1) відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень;
2) тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики;
3) вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується;
4) міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.
Так, ОСОБА_4 , одружений, з вищою освітою, проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 . У Російській Федерації ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину за ч.4 ст. 159 КК РФ, що відповідає злочину передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, та є особливо тяжким злочином.
В період застосування щодо ОСОБА_4 особистого зобов`язання, останній належним чином виконував покладені на нього процесуальні обов`язки, що свідчить про відсутність підстав на даний час для обрання іншого запобіжного заходу.
На підставі наданих матеріалів, оцінюючи всі встановлені під час розгляду клопотання обставини, враховуючи дані про особу ОСОБА_4 , приходжу до висновку, щодо необхідності продовжити строк дії обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, які було покладено на ОСОБА_4 .
Керуючись ст. ст. 6, 8, 56, 60 62 Конвенції про правову допомогу й правових відносинах у цивільних, сімейних і кримінальних справах 1993 року (Мінської конвенції), ст.ст. 132, 176, 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 372, 583, 584 КПК України, слідчий суддя -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання керівника Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_3 про застосування тимчасового арешту відносно ОСОБА_4 відмовити.
Продовжити строк дії обов`язків, передбачених ч.5 ст. 194 КПК України, покладених на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:
- не відлучатися з населеного пункту в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, або місця роботи;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.
Строк дії ухвали обчислюється з моменту її оголошення, тобто з 03.12.2019 р. та припиняє свою дію 01.02.2020 р.
Апеляційна скарга, на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: