Справа № 199/6478/18
У Х В А Л А
іменем України
27 січня 2020 року м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:
Головуючий - суддя ОСОБА_1
За участі секретаря судового засідання ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисників ОСОБА_5

ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні об`єднане кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000745, під № 0001360 та під № 0000212, за обвинуваченням ОСОБА_7 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Дніпрі, громадянина України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 289 КК України,

В С Т А Н О В И В :
Ухвалою суду запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою було продовжено на строк до 06 лютого 2020 року.

В судовому засіданні прокурором ОСОБА_3 заявлене клопотання про продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою на 60 днів. Клопотання обґрунтовується тим, що обвинувачений може переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Обвинувачений ОСОБА_4 , а також захисники ОСОБА_5 і ОСОБА_8 заперечили проти задоволення клопотання прокурора. ОСОБА_5 заявив власне клопотання, підтримане ОСОБА_4 , за яким просить змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на особисте зобов`язання. Клопотання обґрунтовується тим, що відомості про інкриміновані ОСОБА_4 злочини були внесені до ЄРДР з кваліфікацією за ч. 1 ст. 186 КК України, тоді як ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 186 КК України, відомості про які (саме з такою кваліфікацією) до ЄРДР не вносилися. Захисник вважає, що була суттєво порушена процедура притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності. ОСОБА_6 також простить замінити тримання під вартою обвинуваченого на домашній арешт, оскільки останній тривалий строк утримується під вартою, є особою з інвалідністю ІІІ групи, має стійкі соціальні зв`язки. ОСОБА_4 також просить суд враховувати, що він є інвалідом ІІІ групи та потребує негайного оперативного втручання, яке не може отримати в умовах слідчого ізолятору.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснювати дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Вирішуючи питання про доцільність зміни запобіжного заходу - тримання під вартою обвинуваченому на будь-який інший, не пов`язаний з позбавленням волі, або його продовження, суд бере до уваги ті обставини, що ОСОБА_4 , який є особою раніше неодноразово судимою за вчинення тяжких умисних корисливих злочинів, обвинувачується у вчиненні нових тяжких злочинів, за які, у разі доведеності його вини, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років.

Також, суд бере до уваги рішення Європейського суду з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» від 06 квітня 2000 року, за яким тримання під вартою є виправданим у тому випадку, якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

На думку суду, такими ознаками є тяжкість та підвищена суспільна небезпека інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, і за таких обставин суд погоджується з думкою прокурора, що зазначені ознаки дають підстави вважати можливим ухилення від суду, перешкоджання встановленню істини по даному провадженню.

Суд також враховує, що відповідно до правової позиції, викладеної у п. 80 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України», при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Проте, розглядаючи можливість застосування альтернативних запобіжних заходів, суд виходить з того, що під час судового розгляду у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0001360, обвинувальний так за яким надійшов до суду раніше, ОСОБА_4 вже замінювався запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, однак останній обвинувачується у вчиненні нового тяжкого злочину після прийняття такого рішення. Враховуючи вищезазначене, відповідно до приписів ст. 183 КПК України суд вважає більш м`які запобіжні заходи такими, що не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Суд також враховує, що обвинувачений має третю групу інвалідності і за медичною довідкою Медичної частини Філії ДУ «Центр охорони здоров`я державної кримінально-виконавчої служби України» потребує оперативного лікування (планового) в умовах судинної хірургії, травматології. Разом з тим, на цей час у суду відсутні підстави для висновку про те, що такі медичні послуги не можуть бути надані обвинуваченому за умови утримання його під вартою (в тому числі шляхом надання відповідного погодження суду), і на ці ж захворювання ОСОБА_4 страждав і до вчинення інкримінованих йому діянь. Таким чином, відомості щодо захворювань обвинуваченого висновків суду не спростовують, оскільки не скасовують наявність встановлених судом ризиків.

При цьому, попри тривалий строк утримання обвинуваченого під вартою, який враховується судом та зобов`язує суд більш ретельно перевірити підстави утримання обвинуваченого під вартою, суд не вбачає підстав для заміни обвинуваченому запобіжного заходу на більш м`який, ґрунтуючись, окрім вищенаведених обставин, і на характері пред`явленого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, яке становить підвищену суспільну небезпеку та виправдовує перевагу суспільного інтересу над принципом поваги до особистої свободи обвинуваченого. Окрім цього, саме позиція сторони захисту (зайнятість та неявки захисника ОСОБА_6 і зволікання з наданням суду доказів сторони захисту) обумовлює затягування строку винесення остаточного рішення в справі.

Щодо доводів захисника ОСОБА_5 про порушення процедури притягнення ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності через невнесення до ЄРДР відомостей про вчинення злочинів, передбачених саме ч. 2 ст. 186 КК України, то суд (не вирішуючи наперед питання, які підлягають вирішенню в нарадчій кімнаті при винесенні вироку) такі доводи захисника відхиляє як такі, що ґрунтуються на довільному тлумаченні приписів процесуального законодавства.

Інші заперечення сторони захисту судом відхиляються як безпідставні та спростовані вищенаведеними фактичними обставинами.

Керуючись ст.ст. 176-179, 182, 183, 193, 194, 331, 350 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:
Клопотання прокурора ОСОБА_3 задовольнити.

Продовжити дію раніше застосованого у відношенні ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою у Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» на строк до 26 березня 2020 року.

У задоволені клопотання захисників ОСОБА_5 і ОСОБА_6 про заміну обвинуваченому запобіжного заходу на особисте зобов`язання відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська протягом семи днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який утримується під вартою з моменту вручення копії ухвали.

Головуючий:

27.01.2020