Справа № 473/645/20
Номер провадження1-кп/473/165/2020
В И Р О К
іменем України

"20" травня 2020 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вознесенська кримінальне провадження №0000805 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , росіянина, громадянина України, уродженця м. Ахангаран Узбекистану, працює неофіційно, неодружений, з професійно-технічною освітою, зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ; раніше судимий 19.11.2010 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області за ч.3 ст.185 КК України до 5 років 7 місяців позбавлення волі, звільнений ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25.06.2014 року на підставі ст.2 Закону України «Про амністію»,

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

Сторони кримінального провадження та інші учасники кримінального провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,
обвинувачений ОСОБА_3 ,
потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Суд визнав доведеним, те, що в середині травня 2019 року ОСОБА_3 , маючи прямий умисел та корисливий мотив, з метою таємного повторного викрадення чужого майна, прибув за адресою: АДРЕСА_2 . В подальшому ОСОБА_3 через отвір в паркані проник на охоронювану територію ТДВ «Агропромтехніка», розташованого за вищевказаною адресою, де, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді матеріальних збитків потерпілим та бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, повторно викрав два акумулятори «225» з автомобілю марки «Volvo FH12» реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_5 , вартістю 15640 гривень, та 20 л дизельного пального з автомобілю марки «Volvo FH12», вартістю 540 гривень, яке злив до каністри. Після цього, виніс дане майно за територію товариства та заховав в трав`янистих насадженнях. В подальшому ОСОБА_3 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на незаконне повторне таємне викрадення майна, повернувся на охоронювану територію ТДВ «Агропромтехніка», де, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді матеріальних збитків потерпілим та бажаючи їх настання, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, повторно викрав два акумулятори «180А» з автомобілю марки «Renault Magnum 480», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_7 , вартістю 12199,99 гривень.
В подальшому ОСОБА_3 розпорядився викраденим майном на власний розсуд.
Своїми умисними протиправними діями потерпілим ОСОБА_5 спричинено матеріальну шкоду на суму 16180 гривень та ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 12199,99 гривень.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні вину визнав. Проте, не погоджується з кваліфікацією своїх дій, вважає, що його дії необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.185, а не за ч.3 ст.185 КК України, оспорює кваліфікуючу ознаку проникнення у сховище. Позовні заяви визнав повністю. Щиро кається.
Потерпілий ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що приблизно в останні дні квітня 2019 року йому зателефонував охоронець території ТДВ «Агропромтехніка» та повідомив, що бачив людину біля його машини. Потерпілий на місці побачив у своїй машині, яка перебувала на огородженій території кам`яним парканом, відсутність акумуляторів, бензобак відкритий. Шкода не відшкодована. Цивільний позов підтримав. Просить суворо обвинуваченого не карати, посилається на вибачення останнього.
Потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснив, що є підприємцем, його автомобіль перебував на огородженій, охоронюваній територій ТДВ «Агропромтехніка». У квітні 2019 року зранку він виявив відсутність двох акумуляторів та дизпалива. Шкода не відшкодована. Цивільний позов підтримав. Просить суворо обвинуваченого не карати, посилається на вибачення останнього.
Протоколи прийняття заяв про вчинене кримінальне правопорушення від 12.05.2019 року, відповідно до яких від потерпілого ОСОБА_8 та ОСОБА_6 прийняті заяви про злочини (т.1, а.п.50,54);
Протокол огляду місця події від 12.05.2019 року та фототаблиці до нього, відповідно до якого зафіксовано виявлені відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення (а.п. 55-56);
Речові докази (а.п.69, 70);
Рахунок-фактура, видаткова накладна згідно яких вартість акумулятора 225 складає 7820 грн. (а.п.75-76);
Протокол огляду від 26.06.2019 року та фототаблиці до нього, відповідно до якого місцем огляду є територія «Агропромтехніка», оглянуто та описано вхід, огорожа, отвір в огорожі ( а.п.77-87);
Видаткова накладна, відповідно до якої вартість акумулятора 180А складає 12199, 99 грн (а.п.88);
Довідка про вартість, із якої вбачається, що вартість дизельного палива складає 27 гривень за 1 літр (а.п.90);
Слідчий експеримент від 25.02.2020 року з участю ОСОБА_3 , відповідно до якого були перевірені та уточненні відомості, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, обвинувачений вказав місце вчинення злочину, вказав отвір паркану, через який він потрапив на територію, місце розташування автомобілів, пояснив, як дістав акумулятори та залишив територію (а.п.93-110).
Доводи обвинуваченого про те, що його дії необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.185 КК України, оскільки кваліфікуюча ознака ч.3 ст.185 КК України проникнення у сховище відсутня, так як дане місце вчинення злочину не сховище, не беруться судом до уваги. Оскільки у Постанові Пленуму Верховного Суду №10 від 06.11.2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності» у п.22 зазначається, що під проникненням у житло, інше приміщення чи сховище слід розуміти незаконне вторгнення до них будь-яким способом (із застосуванням засобів подолання перешкод або без їх використання; шляхом обману; з використанням підроблених документів тощо або за допомогою інших засобів), який дає змогу винній особі викрасти майно без входу до житла, іншого приміщення чи сховища.
Вирішуючи питання про наявність у діях винної особи названої кваліфікуючої ознаки суди повинні з`ясовувати, з якою метою особа опинилась у житлі, іншому приміщенні чи сховищі та коли саме в неї виник умисел на заволодіння майном. Викрадення майна не можна розглядати за ознакою проникнення в житло або інше приміщення чи сховище, якщо умисел на викрадення майна у особи виник під час перебування в цьому приміщенні.
Під сховищем слід розуміти певне місце чи територію, відведені для постійного чи тимчасового зберігання матеріальних цінностей, які мають засоби охорони від доступу до них сторонніх осіб (огорожа, наявність охоронця, сигналізація тощо).
В судовому засіданні на підставі пояснень потерпілих, протоколів огляду місця події та фототаблиць до нього, слідчого експерименту, встановлено, що територія «Агропромтехніка», яка є місцем вчинення злочину, обладнана огорожею, перебувала під охороною, тобто є сховищем.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Суд кваліфікує дії ОСОБА_3 за ч.3 ст.185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у інше сховище, вчинена повторно.
Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України, суд визнає визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину під час досудового розслідування.
Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання:
Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , у відповідності зі ст.65 КК України, суд враховує особу винного, який за місцем проживання характеризується позитивно, у лікарів нарколога та психіатра на обліку не перебуває, раніше судимий. Разом з тим, суд бере до уваги позицію потерпілих, які просили суд призначити покарання обвинуваченому, не пов`язане з позбавлення волі. Із дослідженої досудової доповіді вбачається, що ризик повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як середній. Орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення волі або обмеження волі на певний строк може становити небезпеку для суспільства.
Крім того, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є умисним тяжким злочином, характеризується корисливою метою та становить одну із найпоширеніших і найнебезпечніших груп злочинних діянь, оскільки посягає на одне із найцінніших соціальних благ право власності.
Таким чином, суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому у виді позбавлення волі із звільненням від відбування покарання, на підставі ст.75 КК України, поклавши на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України.
Саме таке покарання буде необхідне й достатнє для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів.

Підстави для задоволення цивільного позову.
Позовні вимоги потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_3 матеріальної та моральної шкоди, суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 128, 129 КПК України, ст.ст. 1166-1168, 1177 ЦК України.

Матеріальна шкода доведена, тому в цій частині позови слід задовольнити, як підтверджені матеріалами кримінального провадження, на підставі ст.1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Що стосується позовних вимог потерпілих про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди, суд приходить до такого. Пленум Верховного Суду України у Постанові №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз?яснив судам, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних та фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.

При заподіянні особі моральної шкоди обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Відповідно до ст.23 ЦК України, при визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Таким чином, на думку суду, цивільні позови потерпілих ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в частині стягнення з обвинуваченого 20000 та 10000 гривень відповідно в рахунок відшкодування моральної шкоди підлягають повному задоволенню, як підтверджені матеріалами кримінального провадження та обґрунтований потерпілими саме на таку суму та визнані обвинуваченим, на підставі ст.1167 ЦК України, яка передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку та положення закону, якими керувався суд.
Долю речових доказів вирішити на підставі ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.374 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України та призначити покарання у виді 4-х років позбавлення волі.
На підставі ст.ст 75, 76 КК України, ОСОБА_3 від відбування покарання звільнити, встановивши йому іспитовий строк тривалістю 2 роки та покласти обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 , пред`явлений обвинуваченому ОСОБА_3 задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 16180 гривень на відшкодування матеріальної шкоди та 20000 гривень на відшкодування моральної шкоди, а всього 36180 гривень.
Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 , пред`явлений обвинуваченому ОСОБА_3 задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 12199 гривень 99 копійок на відшкодування матеріальної шкоди та 10000 гривень на відшкодування моральної шкоди, а всього 22199 гривень 99 копійок.
Речові докази: 2 ССО з перекладини біля акумуляторних батарей, 2 ССО з поверхні кришки заправного баку «Renault Magnum», що були поміщені до паперового конверту коричневого кольору від 12.05.2019 року, дві будівельні рукавиці, що були поміщенні до сейф-пакету №ЕХР 0169332 від 12.05.2019 року, 1 будівельна рукавичка, була поміщена до сейф-пакету № ЕХР 0169388 від 12.03.2019; 2 ССО з перекладини біля акумуляторних батарей «Renault Magnum», 2 ССО з поверхні кришки заправного баку «Renault Magnum», що були поміщені до паперового конверту коричневого кольору від 12.05.2019 року, дві будівельні руковиці, що були поміщені до сейф-пакету №ЕХР 0169332 від 12.05.2019 року, 1 будівельна рукавичка, була поміщена до сейф-пакету №Ехр 0169388 від 12.03.2019 року, які зберігаються у кімнаті речових доказів Вознесенського відділу поліції ГУНП знищити (а.п.69, 70).
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1