справа №176/520/20
провадження №1-кс/176/143/20
УХВАЛА
Іменем України

26 березня 2020 р. Слідчий суддя Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , судовому розпоряднику ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовті Води в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, не працюючого, перебуваючого у фактичних шлюбних відносинах, маючого на утриманні одну неповнолітню дитину, не маючого інвалідності, не військовозобов`язаного, раніше неодноразово судимого, останній раз судимого вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2019 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, на підстав ст. 75 КК України, звільненого від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, зареєстрованого за адресою: квартира АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: кімната АДРЕСА_2 ,

в рамках кримінального провадження №0000081, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 лютого 2020 року за правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 185 КК України,

за участю: прокурора ОСОБА_5 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_6 , захисника адвоката ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_8 ,-

ВСТАНОВИВ:

До Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 .

Дане клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_6 , будучи раніше неодноразово судимим, останній раз вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 16 квітня 2019 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки, будучи звільненим від відбування покарання, на підставі ст. 75 КК України, з випробуванням на іспитовий строк 3 роки та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин.

Так, ОСОБА_6 , повторно, у період часу з 27 до 31 січня 2020 року, більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено, маючи злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, шляхом пошкодження металевого замка вхідних дверей, проник до приміщення кімнати АДРЕСА_3 , де мешкає ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , діючи з корисливих мотивів, умисно, таємно, скориставшись тим, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, викрав з приміщення кімнати майно потерпілої, а саме:

- диван-малютка «Трансформер», розкладний, коричневого кольору, малюнок смужка, який складається на три подушки, в розібраному вигляді має габарити 100 см. на 180 см., вартість якого, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №1010/20 від 19.03.2020, становить 2 803 грн. 20 коп.;

- водонагрівач проточний (фірма-виробник невідома), квадратної форми, середньо-ринкова вартість якого, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №1010/20 від 19.03.2020, становить 803 грн. 60 коп.;

- стіл-трансформер, розкладний, кухонний, овальної форми, розміром в зібраному стані приблизно 70-80 см, дерев`яний, світлий, колір «ольха», бокові стіни якого мають рельєфний малюнок по краях на ніжках, вартість якого, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №1010/20 від 19.03.2020, становить 627 грн.;

- тумблер для електроопалення, навісний (настінний), яким регулювалась подача тепла до батареї, вартість якого, відповідно до висновку судово-товарознавчої експертизи №1010/20 від 19.03.2020, становить 376 грн. 20 коп.

Заволодівши вказаним майном, ОСОБА_6 з місця скоєння злочину зник, розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Вказаними діями потерпілій ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , спричинено матеріальну шкоду, загальна вартість якої, згідно висновку судово-товарознавчої експертизи №1010/20 від 19.03.2020, становить 4 610 гривень.

23 березня 2020 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Обставини вчинення ОСОБА_6 , таємного викрадення чужого майна (крадіжки), вчиненого повторно, поєднаного з проникненням у житло, підтверджуються наступними доказами:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від потерпілої ОСОБА_9 від 06.02.2020;

- проколом огляду місця події від 05.02.2020;

- висновком судової трасологічної експертизи №19/104-7/3/268 від 02.03.2020;

- листом Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України №19/104-7/4-7151 від 03.03.2020 про встановлення збігів сліду пальця руки з відбитком пальця руки у дактилокарті, заповненій на ім`я ОСОБА_6 ;

- протоколом огляду (предметів) від 21.02.2020;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 14.02.2020;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 14.02.2020;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 18.03.2020;

- висновком судово-товарознавчої експертизи №1010/20 від 19.03.2020.

При цьому у поданому клопотанні слідчий зазначає, що під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, беручи до уваги, що в разі визнання винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_6 загрожує покарання у вигляді позбавлення волі строком до 6 років, при цьому останній офіційно не працевлаштований, розлучений, проживає сам, має на утриманні неповнолітнього сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не має міцних соціальних зв`язків, які б могли стримати його не покидати постійного місця мешкання та не покидати межі місто Жовті Води або території України, на думку слідчого, є підстави вважати, що з метою ухилення від притягнення до кримінальної відповідальності підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, а отже наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий обґрунтовує тим, що ОСОБА_6 є особою неодноразово судимою, а тому з метою уникнення відповідальності може тиснути на свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 щоби ті змінили свої покази.

Також слідчий вказував на те, що оскільки підозрюваний ОСОБА_6 ніде працює, будь-яких джерел матеріального доходу не має, тобто кошти для нормальних умов існування у нього відсутні, неодноразово судимий та продовжує займатися злочинною діяльністю, вчинив злочин у період іспитового строку, є всі підстави вважати, що останній і в подальшому може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення з метою матеріального збагачення для власного забезпечення, а отже наявний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 171 КПК України, тобто.

На думку слідчого, викладені факти свідчать про неможливість запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Прокурор ОСОБА_5 та слідчий ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримали клопотання за обставин викладених в ньому та просили застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Одночасно надали письмові докази на підтвердження неодноразових порушень з боку підозрюваного умов запобіжного заходу домашнього арешту, що застосовувався до нього в рамках іншого кримінального провадження.

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 , посилаючись в тому числі на рішення ЄСПЛ та ВССУ, просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 . При цьому, спростовуючи доводи слідчого, наголошував на тому, що його підзахисний від органів досудового слідства не переховувався, не намагався знищити, приховати або спотворити речові докази, не впливав на інших учасників процесу, а також будь-яким іншим чином не перешкоджав кримінальному провадженню. Одночасно стверджував, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, оскільки займається вихованням свого неповнолітнього сина ОСОБА_12 та перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_13 , яка разом зі своїми малолітніми дітьми перебувають на його утриманні. Починаючи з червня 2017 року ОСОБА_6 , разом із ОСОБА_13 та її двома малолітніми дітьми, постійно проживає в гуртожитку за адресою: кімната АДРЕСА_2 , де має позитивну репутацію серед мешканців. Також ОСОБА_6 має власне житло, а саме квартиру АДРЕСА_1 , яка дісталася йому у спадок від померлого батька та в якій він зареєстрований. Разом з тим зазначив, що ОСОБА_6 донедавна не мав можливостей працевлаштуватися оскільки перебував під домашнім арештом, що застосовувався до нього в рамках іншого кримінального провадження. Водночас зазначив, що підозрюваний має намір працевлаштуватися для того щоби утримувати свою сім`ю після закінчення застосування до нього домашнього арешту. Крім того, ставляючи під сумнів докази надані органом досудового розслідування на підтвердження вини ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, вказував, що майно, яке наприкінці січня 2020 року його підзахисний продав ОСОБА_10 , належало покійному батьку підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_6 , заперечуючи у задоволенні клопотання слідчого, підтримав думку свого захисника.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що перебуває у фактичних шлюбних стосунках з підозрюваним ОСОБА_6 з яким проживає разом за адресою: за адресою: кімната АДРЕСА_2 . Також за вказаною адресою проживають її двоє малолітніх дітей, батьком яких підозрюваний офіційно не записаний. При цьому зазначила, що вона та малолітні діти перебувають на утриманні підозрюваного. Одночасно підтвердила, що ОСОБА_6 дійсно офіційно не працює та не має офіційних джерел доходу, проте їм надають матеріальну допомогу батьки останнього.

Слідчий суддя, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали клопотання та допитавши свідка, приходить до таких висновків.

Так, згідно п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

Частиною 1 статті 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 194 КПК України передбачено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Оскільки поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, виходячи з положень ч. 5 ст. 9 КПК, необхідно взяти до уваги позицію Європейського суду з прав людини.

Так, за загальною практикою Європейського суду з прав людини, що склалась з рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182, термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Анологічна позиція Європейського суду з прав людини викладена у рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року. Одночасно, у даному рішенні наголошується на тому, що підозра буде вважатися обґрунтованою лише у випадку, коли вона ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із вчиненим кримінальним правопорушенням. Це означає, що у слідчого мають бути докази, які вказують на причетність особи до вчинення кримінального правопорушення (показання свідків, потерпілих, речові докази, протоколи слідчих дій тощо).

Із всього вище викладеного слідує, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною.

В судовому засіданні встановлено, що 23 березня 2020 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, про яке іде мова в клопотанні підтверджується:

- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від потерпілої ОСОБА_9 від 06.02.2020;

- проколом огляду місця події від 05.02.2020;

- висновком судової трасологічної експертизи №19/104-7/3/268 від 02.03.2020;

- листом Дніпропетровського НДЕКЦ МВС України №19/104-7/4-7151 від 03.03.2020 про встановлення збігів сліду пальця руки з відбитком пальця руки у дактилокарті, заповненій на ім`я ОСОБА_6 ;

- протоколом огляду (предметів) від 21.02.2020;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 14.02.2020;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 14.02.2020;

- протоколом допиту потерпілої ОСОБА_9 від 18.03.2020;

- висновком судово-товарознавчої експертизи №1010/20 від 19.03.2020.

Таким чином, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, виходячи лише з фактичних даних, що містяться в матеріалах клопотання, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо можливої причетності ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Другою складовою підставою застосування запобіжних заходів, зокрема, тримання під вартою, є наявність ризиків, що дозволяють обґрунтовано вважати, що особа може перешкоджати здійсненню кримінального провадження або вчинити інше кримінальне правопорушення та ін.

Виходячи із аналізу правових позицій ЄСПЛ, при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд у кожному випадку повинен принципово та критично ставитися до доводів прокурора, якими він обґрунтовує необхідність застосування саме цього запобіжного заходу, об`єктивно оцінюючи їх переконливість. При цьому для застосування тримання під вартою як запобіжного заходу прокурор повинен довести, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК.

Врахувавши дійсні обставини справи те, що ОСОБА_6 є особою неодноразово судимою, офіційно не працює, немає будь-яких офіційних джерел доходу, при цьому в період іспитового строку підозрюється у вчиненні корисливого злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за вчинення якого, у випадку встановлення вини, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі строком до 6 років, слідчий суддя погоджується з наявністю ризиків його переховуватися від органів досудового розслідування або суду та вчинення ним нового кримінального правопорушення, що передбачені п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, як встановлено в судовому засіданні, оскільки ОСОБА_6 перебуває у фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_13 , з якою разом проживає за адресою: кімната АДРЕСА_2 , та займається вихованням двох малітніх дітей, батьком яких офіційно не зазначений, слідчий суддя, вважає недоведеним відсутність міцних соціальних зв`язків у підозрюваного.

Одночасно, слідчий суддя вважає необґрунтованими, безпідставними та здебільшого абстрактними доводи слідчого щодо наявності ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України. Будь-яких підтверджуючих доказів того, що ОСОБА_6 будь-коли раніше намагався або буде намагатися незаконно впливати на потерпілу та свідків органом досудового розслідування не надано. Водночас, наявність попередніх судимостей у підозрюваного не може вважатися підтвердженням даного ризику.

Крім того, слідчий суддя не вважає такими, які б свідчили про наявність будь-яких ризиків або необхідність застосування більш суворого запобіжного заходу, факти неодноразових порушень ОСОБА_6 застосованого відносно нього умов запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в іншому кримінальному провадженні, що перебуває на розгляді суду та в якому вина останнього не встановлена відповідним вироком суду, що набрав законної сили. До того ж саме на орган Національної поліції покладається обов`язок по здійсненню контролю за дотриманням особою встановлених обмежень домашнього арешту, а надання оцінки діям особи, яка порушує умови запобіжного заходу та необхідність його зміни вирішується в рамках кримінального провадження в якому він застосований.

Таким чином, прокурором та слідчим загалом доведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому слідчий суддя вважає, що дані ризики є не надто високими, а тому відносно підозрюваного можливо застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
Вирішуючи питання про наявність підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя враховує вимоги п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
За глибоким переконанням слідчого судді застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є достатнім для уникнення ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, та для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.
Застосування зазначеного запобіжного заходу з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.
Будь-яких обставин, які б свідчили про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваного наразі не встановлено.
Зважаючи на викладене, з метою не допущення ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, а також вчинення ним інших кримінальних правопорушень, вважаю необхідним застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобово домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 173, 176-178, 181, 183, 193, 196 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 , погоджене із прокурором П`ятихатського відділу Жовтоводської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_6 в рамках кримінального провадження №0000081, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05 лютого 2020 року за правовою кваліфікацією за ч. 3 ст. 185 КК України, відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту до 24 травня 2020 року включно, заборонивши йому цілодобово залишати помешкання за адресою: кімната АДРЕСА_2 .
На період застосування цілодобового домашнього арешту покласти на ОСОБА_6 обов`язки:
-не відлучатися з міста Жовті Води Дніпропетровської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

-утримуватися від спілкування із потерпілою ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та свідками у кримінальному провадженні;

-носити електронний засіб контролю.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.
Копію ухвали направити до Жовтоводського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, для належного виконання.
Орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу, щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення
Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя Жовтоводського міського суду
Дніпропетровської області ОСОБА_1