Справа № 359/3632/17
Провадження № 1-кс/359/38/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 травня 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі
головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 ,
під час судового засідання в кримінальному провадженні № 0000337, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.02.2017 року, по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Вишеньки Бориспільського району Київської області, громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, працюючого на посаді гірника-підземника тунельного загону № 4 ПАТ "Київметробуд", неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 01.11.2016 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 3 роки,

у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Гнідин Бориспільського району Київської області, громадянина України, українця, з повною загальною середньою освітою, непрацюючого, розлученого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 18.07.2014 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч.2 ст.389 КК України до 5 місяців 18 днів арешту,
у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України,

в с т а н о в и в:
В провадженні Бориспільського міськрайонного суду Київської області знаходиться кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України.
26.12.2019 року прокурором Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 подано клопотання про оголошення розшуку обвинуваченого ОСОБА_4 , надання дозволу на затримання обвинуваченого з метою приводу до суду для участі в розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 26.12.2019 року задоволено клопотання прокурора, обвинуваченого ОСОБА_4 оголошено в розшук, судове провадження зупинено до розшуку обвинуваченого.

25.05.2020 року обвинуваченого ОСОБА_4 було розшукано та забезпечено його явку до суду.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримала подане 26.12.2019 року клопотання та просила обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою.
Обвинувачений ОСОБА_4 в задоволенні клопотання прокурора просив відмовити, зазначив, що не переховувався від суду.
Заслухавши думку учасників процесу, суд дійшов наступних висновків.
Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Запобіжні заходи - це заходи забезпечення кримінального провадження, застосування яких супроводжується обмеженням конституційних прав і свобод осіб, які підозрюються у вчиненні кримінальних правопорушень. Ці обмеження стосуються свободи пересування та вільного вибору місця перебування. Система запобіжних заходів закріплена у ч. 1 ст. 176 КПК України.
Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 в судові засідання не з`являвся, причини неявки не повідомляв, з 26.12.2019 року перебував у розшуку.
Згідно частини першої статті 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність.
Частина друга статті 29 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права (абзац третій підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 1 червня 2016 року № 2-рп/2016)
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.
Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Про фундаментальність права на свободу та особисту недоторканність свідчить також факт його закріплення у більшості міжнародних правових актів. Зокрема, у Загальній декларації прав людини 1948 року встановлено, що ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання (стаття 9), у Міжнародному пакті про громадянські і політичні права 1966 року вказано, що ніхто не повинен бути позбавлений волі інакше, як на підставах і відповідно до такої процедури, які встановлені законом (пункт 1 статті 9).
Право на свободу та особисту недоторканність, як і будь-яке інше право, потребує захисту від свавільного обмеження, для чого вимагається періодичний судовий контроль за обмеженням чи позбавленням свободи та особистої недоторканності, що має здійснюватися у визначені законом часові інтервали.
Тримання під вартою є найбільш суворим запобіжним заходом, пов`язаним із позбавленням особи свободи, який полягає в примусовій ізоляції підозрюваного, обвинуваченого шляхом поміщення його в установу тримання під вартою на певний строк із підпорядкуванням режиму цієї установи.
У частині першій статті 183 КПК визначено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК. До цих ризиків належать такі спроби обвинуваченого: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
У відповідності до вимог ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється на засадах верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.
Згідно з практикою застосування Європейським судом з прав людини пункту 3 статті 5 Конвенції після спливу певного проміжку часу існування лише обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і судові органи мають навести інші підстави для продовження тримання особи під вартою; до того ж такі підстави мають бути чітко наведені національними судами (пункт 60 рішення від 6 листопада 2008 року у справі "Єлоєв проти України").
Отже, обґрунтованість застосування запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, зокрема домашнього арешту та тримання під вартою, має піддаватися судовому контролю через певні проміжки часу, періодично об`єктивним та неупередженим судом на предмет перевірки наявності чи відсутності ризиків, за яких вказані запобіжні заходи застосовуються, у тому числі при закінченні досудового розслідування, коли деякі ризики вже можуть зникнути( пункт 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 23 листопада 2017 року № 1-р/2017).
Європейським судом 15.12.2016 року прийнято рішення "Ігнатов проти України" (заява N 40583/15), де суд констатував порушення ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (право на свободу та особисту недоторканість). Зокрема, Європейський суд зазначив про те, що під час процедури розгляду питання про продовження запобіжного заходу "суддя не вказав у чому полягають конкретні ризики щодо кожного обвинуваченого, а отже рішення було свавільним та не відповідає вимозі "законності"; впродовж всього періоду заявник тримався під вартою на підставі припущень щодо можливого тиску на свідків та перешкоджання слідству та суду. В той час як згідно ст. 5 Конвенції органи державної влади повинні надати реальні докази існування таких ризиків". Отже, визнаючи порушення п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод під час розгляду зазначеної справи Європейський суд вкотре повторив позицію щодо того, що відсутність мотивації в судовому рішенні щодо продовження тримання під вартою несумісне з принципом захисту від свавілля, що передбачається п. 1 ст. 5 Конвенції.
Звертаючись до суду з клопотанням про продовження або обрання запобіжного заходу тримання під вартою, слідчий, прокурор мають викласти обставини, які доводять, що заявлені раніше ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують продовження тримання особи під вартою, а застосування більш м`яких запобіжних заходів не гарантує запобігання цим ризикам.
Суд, оцінивши в сукупності всі обставини, у тому числі відповідно до ст. 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому ОСОБА_4 , наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, беручи до уваги особу обвинуваченого, приймаючи до уваги його вік та стан здоров`я, а саме відсутність даних про тяжкі хвороби, інвалідність; переховування від суду; дійшов до висновку про обґрунтованість клопотання прокурора та наявність достатніх підстав для обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
Саме такий запобіжний захід, на думку суду, буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 під час судового провадження.
Строк тримання під вартою щодо обвинуваченого слід визначити в 60 днів.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави. В ухвалі слідчого судді зазначаються, які обов`язки будуть покладені на підозрюваного у разі внесення застави.

Згідно з п.3 ч.5 ст.182 цього Кодексу застава щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.185 КК України, а тому йому належить визначити заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. У разі внесення застави на підозрюваного слід покласти обов`язки: прибувати до суду; не відлучатись із населеного пункту, в якому обвинувачений проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Керуючись п. 1, п.3,п. 4, п.5,ч. 1 ст. 177, ст.182, ч. 1 ст. 183, ч. 1 ст. 197, ч. 1 ст. 331, ч.2 ст.369, ст. 370, ч. 3 ст. 371, ст. 372 КПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Клопотання прокурора Бориспільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 діб, тобто до 23 липня 2020 року включно, взявши його під варту в залі суду.
Утримувати обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.
Встановити для ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заставу в розмірі 42040,00 грн.

У разі звільнення з під варти покласти на ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 наступні обов`язки:

- прибувати до суду;
- не відлучатись із населеного пункту, в якому обвинувачений проживає, без дозволу суду;
- повідомляти суд про зміну свого місця проживання.
Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 або заставодавцю, що застава повинна бути внесена на наступний рахунок: отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030200; код отримувача (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030200; код отримувача (код ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); р/р UA0026001); код класифікації доходів бюджету: 22030200). Документ про внесення застави повинен бути наданий прокурору.

У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави, а міра запобіжного заходу буде змінена.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляції протягом семи днів з моменту її оголошення.
Повний текст ухвали суду складений 29.05.2020 року.

Суддя ОСОБА_1