Справа № 1-19/09 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/286/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2020 року колегія cуддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду у складі:
головуючого - судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої вирішується питання ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 19 лютого 2020 року про продовження ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру,
з участю прокурора ОСОБА_8 ,
особи, щодо якої вирішується
питання ОСОБА_6 ,
лікуючого лікаря представника
лікарні ОСОБА_9 ,
захисника ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

виконуючий обов`язків заступника генерального директора з експертизи Комунального некомерційного підприємства Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня ОСОБА_10 та лікуючий лікар ОСОБА_11 звернулися в суд із заявою про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 19 лютого 2020 року задоволено вищенаведену заяву та продовжено застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом хворому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Суд першої інстанції мотивує своє рішення тим, що ОСОБА_6 страждає психічним захворюванням у вигляді параноїдної шизофренії, безперервний перебіг з вираженим змішаним типом дефекту на органічному ґрунті, а тому у зв`язку з недостатністю критичного ставлення до свого психічного стану та скоєного, відсутністю бажання приймати необхідне медикаментозне лікування, відсутністю повноцінного стану ремісії, та за своїм психічним станом потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Не погоджуючись із даною ухвалою захисник особи, щодо якої вирішується питання ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вищенаведену ухвалу та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування своїх апеляційних вимог апелянт покликається на те, що така підлягає скасуванню внаслідок недотримання норм КК України та КПК України, при ухваленні судового рішення, а також порушенням прав та свобод ОСОБА_6 , передбачених Конституцією України. Апелянт вважає, що висновок комісії лікарів щодо ОСОБА_6 № 58 від 20.09.2019 не відповідає вимогам ст. 15 ЗУ України «Про психіатричну допомогу», оскільки у такому не зазначено, що ОСОБА_6 на момент проведення зазначеної експертизи, вчиняє чи виявляє наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих, чи неспроможний самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. Підкреслює, що в судовому засіданні в суді першої інстанції лікар ОСОБА_9 зазначив, що ОСОБА_6 на даний час безпосередньої загрози для себе чи оточуючих не становить, обслуговує себе самостійно, стан його стабілізувався, потребує регулярного приймання ліків.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який заперечив доводи апеляційної скарги та просив ухвалу суду залишити без змін, особу, щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру ОСОБА_6 та його захисника ОСОБА_7 на підтримку апеляційної скарги, представника КНП ЛОР «ЛОКПЛ» ОСОБА_9 , обговоривши наведені в апеляційній скарзі доводи й дослідивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Чинним Кримінальним процесуальним кодексом України встановлено особливий порядок кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру (Глава 39 КПК України).
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження суд першої інстанції зазначених вимог закону дотримався в повному обсязі та ухвалив законне та обґрунтоване рішення.
Згідно з ст. 95 КК України продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, до якої додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який обґрунтовує необхідність продовження, зміни або припинення застосування таких примусових заходів.
У відповідності до ст. 17 Закону України Про психіатричну допомогу, якщо буде потреба продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричної установи повинен направити в суд за місцем знаходження психіатричної установи заяву про продовження такої госпіталізації.
Згідно з ст. 19 Закону України Про психіатричну допомогу продовження застосування примусових мір медичного характеру здійснюється судом за заявою представника психіатричного закладу на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів.
16 квітня 2009 року ухвалою Апеляційного суду Львівської області застосовано до ОСОБА_6 за вчинення суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.1 ст. 115 п.13 ч.2 ст. 115 КК України примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом.
5 листопада 2015 року ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим наглядом були змінені на подальше примусове лікування у психіатричній лікарні у відділенні з посиленим наглядом. У зв`язку з чим 27 січня 2016 року ОСОБА_6 переведений для подальшого примусового лікування до Волинської області психіатричної лікарні №2, смт. Олика, де перебував до 24 травня 2018 року.
10 травня 2018 року ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області змінено ОСОБА_6 вид примусових заходів медичного характеру з примусового лікування у відділенні із посиленим наглядом на продовження примусового лікування у відділенні із звичайним наглядом психіатричної лікарні Львівської області. У зв`язку з чим 24 травня 2018 року ОСОБА_6 переведений до Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня», де й перебуває по даний час в умовах 23-го відділення.
8 жовтня 2019 року виконуючий обов`язків заступника генерального директора з експертизи Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_10 та лікуючий лікар-психіатр ОСОБА_12 , звернулись з заявою про продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом щодо ОСОБА_6 , керуючись висновком комісії лікарів-психіатрів № 58 від 20.09.2019, з якого вбачається, що на даний час ОСОБА_6 страждає хронічним психічним захворюванням у вигляді параноїчної шизофренії, безперервний перебіг з вираженим змішаним типом дефекту на органічному ґрунті. У зв`язку з недостатністю критичного ставлення до свого психічного стану та скоєного, відсутністю бажання приймати необхідне медикаментозне лікування, відсутністю повноцінного стану ремісії, та за своїм психічним станом потребує продовження застосування примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, що і слугувало підставою для звернення заступника генерального директора з експертизи Комунального некомерційного підприємства Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна психіатрична лікарня» ОСОБА_10 та лікуючого лікаря-психіатр ОСОБА_12 до суду.
За таких обставин, суд задовольняючи вказану заяву дійшов правильного і обґрунтованого висновку про продовження застосування щодо ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у вигляді примусового лікування у психіатричній лікарні із звичайним наглядом.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції лікуючий лікар ОСОБА_9 пояснив, що особа до якої про застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом, перебував під постійним наглядом лікарів під час прийняття ним необхідних медичних препаратів, гарантувати його безпечну поведінку під час амбулаторного лікування він не може, оскільки дана особа в лікарні агресію не проявляє, але буває настороженою і підозріло ставиться до змін в лікуванні, також у даної особи відсутній повноцінний стан ремісії, а тому вважає за необхідне продовжити примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.
Наведене повністю спростовує твердження захисника в апеляційній скарзі про протиправне на його думку, продовження судом першої інстанції застосування щодо ОСОБА_6 примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричної лікарні із звичайним наглядом.
Істотних порушень норм кримінально-процесуального законодавства України, які б могли бути підставою для скасування ухвали, судом не допущено.
Виходячи з наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу захисника слід залишити без задоволення, а ухвалу суду без зміни.
Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 19 лютого 2020 року про продовження ОСОБА_6 застосування примусових заходів медичного характеру, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника особи, щодо якої вирішується питання ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 - без задоволення.

Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4