Провадження №: 1-кп/752/1212/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.02.2020 рокум. Київ

Голосіївський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві кримінальне провадження №0008677 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сочі Краснодарського Краю Росія, громадянина РФ, який не працює, освіта середня спеціальна, одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий 26.06.2019 року вироком Голосіївського районного суду міста Києва за ч. 1 ст. 125 КК України до 100 годин громадських робіт (відбуте повністю), у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1КК України,
з участю сторін кримінального провадження
прокурора ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_3 ,
потерпілої ОСОБА_5 ,
встановив:
ОСОБА_3 05.03.2018 року о 12:00 год., 24.01.2019 року о 21:00 год., 25.01.2019 року о 08:00 год. та 14.07.2019 року о 19:38 год., перебуваючи за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , маючи умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, усвідомлюючи суспільну небезпеку своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи настання таких наслідків, вчинив психологічне насильство відносно своєї дружини ОСОБА_5 , а саме: словесно ображав нецензурними висловлюваннями, принижував людську честь та гідність, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 психологічні страждання, що призвели до погіршення якості її життя. Вказані дії є систематичними з боку ОСОБА_3 та спричинили потерпілій ОСОБА_5 психологічні страждання.
Крім того, 14.09.2019 року о 18:00 год. ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство, тобто фізичне насильство, а саме: долонею правої руки наніс удар в область обличчя ОСОБА_5 , спричинивши їй фізичні страждання, а також психологічне насильство, що виразилося у словесних образах відносно потерпілої, спричинивши їй психологічні страждання.
Таким чином, у період часу з 05.03.2018 року по 14.09.2019 року ОСОБА_3 , будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства відносно своєї дружини ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою погіршення якості життя потерпілої, систематично, протягом тривалого часу вчиняє домашнє насильство відносно останньої, яке виражається у фізичному та психологічному насильстві, чим завдає систематичні фізичні та психологічні страждання ОСОБА_5 та внаслідок даних психотравмуючих ситуацій у останньої наявні тривалі стійкі переживання страху за своє життя та здоров`я, безпорадність, напруга, тривоги, образи, приниження гідності, побоювання щодо родинного майна.
Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ст. 126-1 КК України, а саме домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення фізичного та психологічного насильства відносно своєї дружини ОСОБА_5 , що призвело до фізичних та психологічних страждань і погіршення якості життя потерпілої.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та показав, що 05.03.2018 року о 12:00 год., 24.01.2019 року о 21:00 год., 25.01.2019 року о 08:00 год. та 14.07.2019 року о 19:38 год., знаходячись вдома, де проживає разом з дружиною за адресою: АДРЕСА_1 , в стані алкогольного сп`яніння словесно ображав нецензурними словами ОСОБА_6 , принижував її. 14.09.2019 року о 18:00 год. від вдарив її долонею по обличчю, також через те, що був п`яний. Обіцяє більше такого не вчиняти, просить суворо не карати.
Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства злочину при обставинах, викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та беручи до уваги, що прокурор і потерпіла також не оспорювали фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.
Враховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого та дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, прийшов до висновку, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах, викладених в обвинувальному акті та вироку суду, доведена повністю.
При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує тяжкість вчиненого злочину, який відноситься відповідно до вимог ст. 12 КК України до злочинів невеликої тяжкості, обставини вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, який раніше судимий, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності, під наркологічним чи психіатричним наглядом не перебуває, не працює, має постійне місце проживання та реєстрації, характеризується негативно, обставини, що пом`якшують покарання, - щире каяття, активне сприяння в розкритті злочину, та відсутність обставин, що обтяжують покарання, і вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання у виді обмеження волі в межах, передбачених санкцією ст. 126-1 КК України.
Разом з тим, враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, а також позицію потерпілої та прокурора в судових дебатах, які вказали на можливість виправлення обвинуваченого з випробуванням, суд вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_3 вимоги ст.ст. 75, 76 КК України.
Крім того, суд, керуючись вимогами ст. 91-1 КК України, вважає за доцільне застосувати до ОСОБА_3 обмежувальні заходи, передбачені п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, а саме проходження програми для кривдників та пробаційної програми протягом двох місяців.
На думку суду, призначене судом покарання та обмежувальні заходи є необхідними і достатніми для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нових злочинів.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 374 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 126-1 КК України, і призначити йому покарання у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді обмеження волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки протягом іспитового строку не виїжджати за межі України на постійне проживання без дозволу уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти зазначений орган про зміну місця проживання, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

На підставі ст. 91-1 КК України застосувати до ОСОБА_3 обмежувальні заходи, поклавши на ОСОБА_3 обов`язок пройти програму для кривдників та пробаційну програму протягом 2 (двох) місяців.

Направити ОСОБА_3 до уповноваженого органу з питань пробації для проходження програми для кривдників та пробаційної програми.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 днів з моменту проголошення.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1