ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/638/20 Справа № 214/5768/19 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченої ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),
захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційними скаргами обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 грудня 2019 року про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо

ОСОБА_7 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 грудня 2019 року продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченої ОСОБА_7 до 17 лютого 2020 року.
Мотивуючи ухвалене рішення слідчий суддя, оцінивши всі обставини відповідно до вимог ст.ст. 177, 178 КПК України, врахувавши тяжкість злочину, інкримінованого ОСОБА_7 , який віднесено до категорії особливо тяжких, а також те, що злочин вчинено під час відбування покарання з випробуванням, особу обвинуваченої, яка не працює, джерела доходу не має, дійшов висновку, що ризики її переховування від суду, впливу на свідків чи потерпілу або скоєння нових злочинів, не припинили існувати, а застосування інших більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить її належної процесуальної поведінки.

В апеляційній скарзі обвинувачена ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу та ухвалити нову ухвалу, якою змінити застосований щодо неї запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що має на утриманні трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , 2002 р.н., ОСОБА_10 , 2010 р.н., ОСОБА_11 , 2012 р.н., яких за станом здоров`я не могла матеріально забезпечувати, проте активно займалася їх вихованням, зареєстрована та проживає за місцем реєстрації разом з дітьми, за місцем мешкання характеризується добре, у розшуку не перебувала, хворіє на ряд хронічних захворювань. Звертає увагу, що за час перебування під вартою її стан здоров`я погіршився. Вказує, що не буде впливати на свідків та потерпілих і це є домислами сторони обвинувачення.
В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу скасувати та застосувати щодо ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги, захисник посилається на те, що суд не надав належної оцінки тим обставинам, що ОСОБА_7 має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, має місце реєстрації, характеризується добре за місцем мешкання, перебуває на обліку як ВІЛ особа та хвора на туберкульоз, систематично відвідує лікарню, де приймає ліки, у зв`язку з зазначеним діагнозом оформлює інвалідність. На переконання захисника, з урахуванням цих обставин, до обвинуваченої можливо застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт.
Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченої та захисника, які апеляційну скаргу підтримали, прокурора, який просив ухвалу залишити без змін, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.
Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.
Частиною другою цієї статті визначено те, що вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.
Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Згідно з вимогами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.
В силу вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
На переконання апеляційного суду суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 , дотримався вказаних вимог кримінального процесуального закону.
Як встановлено апеляційним судом у судовому засіданні та що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах провадження № 214/5768/19 17 грудня 2019 року в судовому засіданні Саксаганським районним судом м.Кривого Рогу Дніпропетровської області в порядку ст.331 КПК України було розглянуто клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 .
Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою, та обґрунтовано дійшов висновку про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст.177 КПК України, не зменшилися й виправдовують тримання обвинуваченої під вартою.
Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 та доводи обвинуваченої і її захисника щодо зміни запобіжного заходу на більш м`який, належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.
Апеляційний суд погоджується із встановленими судом обставинами, які вказують на продовження існування ризиків того, що ОСОБА_7 , яка будучи обвинуваченою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що відносяться до категорії особливо тяжких злочинів, може вчинити нові злочини чи переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Також, враховуючи тяжкість та обставини вчинення кримінального правопорушення, відсутність у ОСОБА_7 офіційного місця працевлаштування та джерела доходу, обвинувачена може вчинити інші кримінальні правопорушення.
Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», апеляційний суд вважає, що суд дійшов до обґрунтованого висновку про доведеність обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченої під вартою.
Матеріали провадження не містять переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченої ОСОБА_7 під вартою, та обвинуваченою і її захисником в судовому засіданні апеляційного суду не доведені.
Як слідує з матеріалів провадження ОСОБА_7 ознайомлена в порядку ст. 290 КПК України з матеріалами досудового розслідування, в котрих містяться відомості щодо анкетних даних свідків та потерпілого у цьому провадженні, тому є підстави вважати, що за таких обставин обвинувачена, діючи з метою уникнення кримінальної відповідальності, може впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, які мають бути допитані у вказаному кримінальному провадженні та покази яких мають істотне значення у кримінальному провадженні.
Доводи апелянтів про те, що вона хворіє на ряд хронічних захворювань, хоча і мають місце, однак не є безумовними підставами для відмови в продовженні дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Посилання апелянтів на те, що на її утриманні перебувають троє дітей та вона має постійне місце проживання, також не є беззаперечними стримуючими факторами подальшої належної процесуальної поведінки обвинуваченої.
Всі викладені в скаргах доводи були предметом дослідження судом при продовженні строку дії запобіжного заходу і ним надана належна оцінка. Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданих апеляційних скарг, не встановлено.
Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би підставами для скасування або зміни оскаржуваної ухвали, апеляційним судом не встановлено.
З огляду на викладене апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене у відповідності до вимог закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, та не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги обвинуваченої ОСОБА_7 та її захисника адвоката ОСОБА_8 залишити без задоволення.
Ухвалу Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17 грудня 2019 року, якою продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4