Справа №538/344/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 травня 2020 року Лохвицький районний суд Полтавської області у складі суду:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря

судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

захисника ОСОБА_4

представника

служби у справах дітей ОСОБА_5

законного представника

неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лохвиця кримінальне провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000731 від 30.12.2019 року за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українки, громадянки України, уродженки м. Заводське (м. Червонозаводське) Лохвицького району Полтавської області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , учениці 10 класу Заводської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 2 Лохвицької районної ради Полтавської області, не одруженої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

Так, судом встановлено, що в денну пору доби у період з 10.12.2019 по 13.12.2019, точного часу та дати досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_7 прийшла до квартири своєї двоюрідної сестри ОСОБА_8 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та, маючи вільний доступ до приміщення квартири, за попередньою згодою власника, за допомогою ключів від вхідних дверей, які їй дала ОСОБА_8 та дозволила перебувати в квартирі у її відсутність, ОСОБА_7 відчинила вхідні двері та зайшла до приміщення квартири.

Знаходячись всередині, переконавшись в тому, що вдома нікого немає, ОСОБА_7 почала роздивлятися речі, які неодноразово бачила у ОСОБА_8 , коли приходила в гості, з метою їх подальшого викрадання. Таким чином, в приміщенні квартири ОСОБА_7 виявила грошові кошти, золотий ланцюжок, норкову шубу та пляшку алкогольного напою, якими вирішила заволодіти. Водночас, маючи умисел на викрадення всіх знайдених речей, з метою попередження подальшого викриття, ОСОБА_7 вирішила здійснювати крадіжку поступово, взявши з собою лише частину речей, а за іншою повернутися до квартири за відсутності власників через деякий час.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи з корисливим мотивом, ОСОБА_7 зайшла до спальної кімнати квартири, відчинила шафу,звідки дістала грошові кошти в сумі 200 доларів США та 50 Євро, які в перерахунку на національну валюту за курсом, встановленим НБУ, становить 4736 грн та 1311, 5 грн відповідно. Після чого, ОСОБА_7 залишила приміщення квартири, маючи на меті пізніше повернутися для продовження крадіжки, а викраденими коштами розпорядилася на власний розсуд.

Продовжуючи свої злочинні дії, охоплені єдиним умислом, ОСОБА_7 23.12.2019 в денний час доби, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, знову прийшла до приміщення квартири ОСОБА_8 , та за попередньою згодою власника, за допомогою вхідних ключів потрапила всередину. Переконавшись в тому, що у квартирі нікого немає, ОСОБА_7 знайшла на пральній машині при вході золотий ланцюжок, загальною масою 3, 94 г, довжиною 58 см, вартість якого,згідно висновку товарознавчої експертизи № 154 від 21.01.2020, становить 5014 грн 22 коп, із золотою підвіскою, загальною масою 1, 33 г, вартість 642 грн, якими заволоділа. Після цього, ОСОБА_7 знову зайшла до спальної кімнати квартири, відчинила шафу, звідки дістала грошові кошти в сумі 300 доларів США, які в перерахунку на національну валюту за курсом, встановленим НБУ, становлять 6987 грн. Далі, в цій же кімнаті із коробки з-під цукерок "Raffaello", яку знайшла на полиці шафи, ОСОБА_7 заволоділа грошовими коштами в сумі 1200 грн. Після цього, ОСОБА_7 зайшла до приміщення вітальні, де з полиці на шафі заволоділа грошовими коштами в сумі 500 грн. Потім, ОСОБА_7 залишила приміщення квартири, маючи на меті пізніше повернутися для продовження крадіжки, а викраденими речами розпорядилася на власний розсуд.

В подальшому, продовжуючи свої злочинні дії, охоплені єдиним умислом, ОСОБА_7 повернулася до квартири 30.12.2019 в денний час доби, більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ввійшовши до неї таким же способом, як і попередні рази. Далі, вона зайшла до приміщення вітальні та із шафи викрала норкову шубу, марки "ACTORS", темно-червоного кольору, вартість якої, згідно висновку товарознавчої експертизи № 75 від 14.01.2020, становить 17600 грн 00 коп. Потім, в цій же кімнаті ОСОБА_7 взяла з полиці шафи пляшку алкогольного напою, марки "Jack Daniels Tennessee Honey", об"ємом 0, 5 л, вартістю 430 грн. Після цього, ОСОБА_7 залишила приміщення квартири, а викраденим розпорядилася на власний розсуд, завдавши потерпілій ОСОБА_8 матеріальної шкоди на загальну суму 38420 грн 72 коп.

Обвинувачена ОСОБА_7 у судовому засіданні провину у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України визнала повністю і суду пояснила, що грудні 2019 року у неї був вільний доступ до квартири потерпілої ОСОБА_8 , яка ій добровільно дала ключі, щоб періодично доглядати господарство та її сина ОСОБА_9 . В грудні місяці протягом трьох днів, маючи вільний доступ до квартири потерпілої, вона вкрала 200 доларів, 50 євро, 1200 грн в коробці з під цукерок "Raffaello", на шафі 300 доларів, золотий ланцюжок з підвіскою, яку в подальшому здала в ломбард. Крім того, шубу норкову та пляшку алкогольного напою, марки "Jack Daniels Tennessee Honey". Все викрадене зберігала вдома, зазначила, що позичила Погуляю 100 доларів, згодом він все повернув. Пояснила, що коштами вона не скористалася, діяла із заздростів, щиро кається, просить суд суворо не карати.

В судовому засіданні представник служби у справах дітей ОСОБА_5 пояснила, що дана родина на обліку в органах опіки та піклування не перебуває, характеризується позитивно, просить суд обвинувачену суворо не карати.

Законний представник неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_7 - ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що вона є матір"ю обвинуваченої, 30.12.2019 року вона поїхала у м. Хорол, дочка залишилася вдома, а 02.01.2020 року вона від працівників поліції дізналася про те, що її дочка вкрала у ОСОБА_8 кошти та особисті речі. Просить суд суворо не карати та передати неповнолітню доньку під її нагляд.

Незважаючи на визнання своєї провини обвинуваченою ОСОБА_7 , її провина в інкримінованому злочині в ході судового слідства знайшла своє підтвердження в повному обсязі і підтверджується здобутими в процесі судового розгляду доказами.

Вина обвинуваченої так само підтверджується оприлюдненими та дослідженими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження:

- протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 30.12.2019 року ОСОБА_8 ;

- протоколом огляду місця події від 30.12.2019 року з фото таблицею до нього;

- заявою ОСОБА_10 про видачу добровільно шуби від 02.01.2020 року;

- протоколом огляду від 02.01.2020 року з фото таблицею за участю обвинуваченої ОСОБА_10 , законного представника обвинуваченої ОСОБА_6 ;

- протоколом огляду від 02.01.2020 року з фото таблицею за участю ОСОБА_11 ;

- протоколом проведення слідчого експерименту з фото таблицею від 28.02.2020 року за участю обвинуваченої ОСОБА_10 , захисника ОСОБА_4 , законного представника обвинуваченої ОСОБА_6 ;

- постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 02.01.2020 року спеціфікацію до договорів 1, 2 № 02319488 про отримання кредиту під заставу золотого підвісу, спеціфікацію до договорів 1, 2 № 02319489 про отримання кредиту під заставу золотого ланцюжка, квитанцію № 8959 про здійснення валютно-обмінної операції, чек про поповнення карткового рахунку, купюру номіналом 100 доларів США серії МВ 31744844 Р, 1 пару блютуз навушників чорного кольору у пластиковому чохлі чорного кольору, одну пусту пляшку 0, 5 л алкогольного напою, марки "Jack Daniels Tennessee Honey", видатковий чек № 5348;

- постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 08.01.2020 року золотого ланцюжка із кріпленням, довжиною 58 см та золотого підвісу із зображенням жінки та дитини, розміром 1, 3 х 2 см та фіскальний чек № 5378 від 03.01.2020 року;

- постановою про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів від 02.01.2020 року короткої норкової шуби темно-червоного кольору марки "ACTORS" в поліетиленовому чохлі на металевому вішаку;

- даними, які характеризують особу обвинувачену ОСОБА_7 .

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина обвинуваченої ОСОБА_7 доведена повністю, а її дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 185 КК України, за ознакою таємного викрадення чужого майна (крадіжка).

За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n.161, Series А заява №25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України, доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, - на потерпілого.

Вина неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні вище зазначеного злочину доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження, і неповнолітньою обвинуваченою не оспорюється.

При вирішенні питання про вид та міру покарання неповнолітній винній ОСОБА_7 , суд враховує її щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, вчинення злочину неповнолітньою та визнає ці обставини, відповідно до ст. 66 КК України, такими, що пом`якшують її покарання. Обставин, що обтяжують покарання винної, передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено. Окрім того, суд враховує, що неповнолітня ОСОБА_7 виключно позитивно характеризується за місцем навчання та проживання, думку представника служби у справах дітей та те, що злочин вчинила вперше.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до п. 10 Зауважень загального порядку № 10 (2007) Комітету ООН з прав дитини «Права дітей у системі юстиції щодо дітей» прикладом якнайкращого забезпечення інтересів дитини є практика, коли традиційні цілі кримінального правосуддя, такі як покарання, поступаються місцем реабілітаційним та відновним цілям правосуддя у справах дітей- правопорушників.

В п. 23.2 Рекомендацій СМ/Rec (2008) 11 Комітету міністрів Ради Європи державам-членам «Про європейські правила стосовно неповнолітніх правопорушників, щодо яких застосовуються санкції або заходи», зокрема наголошується, що перевагу слід надавати таким санкціям та заходам, які можуть мати виховний вплив, а також сприяти відшкодуванню збитків, завданих правопорушенням, яке вчинила неповнолітня особа.

Судом при призначенні покарання враховуються вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, особливості кримінальної відповідальності та покарання неповнолітніх, передбачені розділом ХV КК України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 105 КК України неповнолітній, який вчинив злочин середньої тяжкості, може бути звільнений від кримінального покарання, якщо суд визнає, що винний щиро розкаявся, позитивно характеризується і на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

У цьому разі суд може застосувати один або декілька примусових заходів виховного характеру, передбачених ч. 2 ст. 105 КК України. Заходи, вказані у ч. 2 ст. 105 КК України, застосовуються тоді, коли суд дійде висновку, що неповнолітній, може бути виправлений без реального виконання кримінального покарання, але лише за умови застосування примусових заходів виховного характеру: застереження, обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього, передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, та інші.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» від 15 травня 2006 року № 2, суд застосовує заходи виховного характеру при звільненні неповнолітнього засудженого від покарання згідно із ч. 1 ст. 105 КК України.

Згідно роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх», суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч. 2 ст. 373 КПК, постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст.105 КК звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» від 15 травня 2006 року № 2, Передача неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють (п. 3 ч. 2 ст. 105 КК), допускається лише за наявності даних про те, що вони здатні забезпечити позитивний виховний вплив на нього та постійний контроль за його поведінкою. Особами, які заміняють батьків, є, зокрема, усиновителі, опікуни і піклувальники.

Питання про передачу неповнолітнього під нагляд батьків або осіб, які їх заміняють, суд повинен вирішувати з урахуванням даних, що їх характеризують. Неприпустимо передавати неповнолітнього під нагляд батька чи матері, які позбавлені батьківських прав, а також батьків чи інших осіб, котрі через свою поведінку не здатні позитивно впливати на нього. Хоча в законі не передбачено обов`язкове отримання згоди батьків або осіб, які їх заміняють, на передачу їм неповнолітнього під нагляд, суд має отримати таку згоду.

Строк нагляду, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 105 КК, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого неповнолітньою ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке є злочином середньої тяжкості, і який вчинено вперше, обставини його вчинення, дані про особу неповнолітньої обвинуваченої, яка характеризуються виключно позитивно, обставини, які пом`якшують покарання та відсутність обставин, які обтяжують покарання, висновки органу пробації про те, що її перевиховання можливе без позбавлення волі, суд доходить до висновку, що неповнолітня обвинувачена на час ухвалення вироку не потребує застосування покарання та її можливо звільнити від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру.

При таких обставинах, згідно з вимогами ч. 1 ст. 105 КК України, а також ч. 3 ст. 497 КПК України, суд дійшов висновку про можливість звільнення від покарання неповнолітньої обвинуваченої ОСОБА_7 , яка вперше обвинувачуються у вчиненні злочину середньої тяжкості, щиро розкаялася у вчиненому, висловила впевнення не вчиняти у майбутньому злочинів та застосування до неї примусових заходів виховного характеру.

Вирішуючи питання про вид заходу виховного характеру, перелік яких визначений ч. 2 ст. 105 КК України, суд вважає, що найбільш ефективним та таким, що забезпечить позитивний виховний вплив, буде примусовий захід виховного характеру, передбачений п. 3 ч. 2 ст. 105 КК України у виді передачі неповнолітньої ОСОБА_7 під нагляд відповідно матері, за їх згодою строком на один рік, та врахувавши положення ст. 497 КПК України, звільнити її від призначеного покарання.

Враховуючи вищевказані обставини справи суд дійшов до переконання, що саме такий вид примусового заходу виховного характеру буде необхідним, достатнім і найбільш ефективним для виправлення неповнолітньої та попередження вчинення нею нових злочинів.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 368, 369, 370, 373, 374, 395, 497, 498 КПК України, суд

з а с у д и в:

ОСОБА_7 визнати винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.

На підставі ч. 1, п. 3 ч. 2 , ч. 3 ст. 105 КК України звільнити неповнолітню ОСОБА_7 від покарання і застосувати примусовий захід виховного характеру у виді передачі неповнолітньої ОСОБА_7 під нагляд матері ОСОБА_6 , 1988 року народження, яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 , строком на один рік, тобто до 04.05.2021 року, за їх згодою.

Запобіжний захід обвинуваченій ОСОБА_7 не обирався.

Речові доказ по справі купюра номіналом 100 доларів США серії МВ 31744844 Р, золотий ланцюжок із кріпленням, довжиною 58 см та золота підвіса із зображенням жінки та дитини, розміром 1, 3 х 2 см, які знаходяться на відповідальному зберіганні у потерпілої ОСОБА_8 , вважати повернутими останній.

Речовий доказ по справі - коротка норкова шуба темно-червоного кольору марки "ACTORS" в поліетиленовому чохлі на металевому вішаку, яка знаходиться в камері зберігання речових доказів Лохвицького ВП ГУНП в Полтавській області - повернути потерпілій ОСОБА_8 .

Речовий доказ по справі - одна пуста пляшка 0, 5 л алкогольного напою, марки "Jack Daniels Tennessee Honey", яка знаходиться в камері зберігання речових доказів Лохвицького ВП ГУНП в Полтавській області - знищити.

Речові доказ по справі - спеціфікація до договорів 1, 2 № 02319488 про отримання кредиту під заставу золотого підвісу, спеціфікація до договорів 1, 2 № 02319489 про отримання кредиту під заставу золотого ланцюжка, квитанція № 8959 про здійснення валютно-обмінної операції, чек про поповнення карткового рахунку, видатковий чек № 5348 - залишити зберігатися в матеріалах кримінального провадження.

Речовий доказ по справі - 1 пара блютуз навушників чорного кольору у пластиковому чохлі чорного кольору, який знаходиться в камері зберігання речових доказів Лохвицького ВП ГУНП в Полтавській області - повернути обвинуваченій ОСОБА_7 .

Цивільний позов не заявлений.

Стягнути з ОСОБА_6 , судові витрати на користь держави - Полтавський НДЕКЦ МВС України за проведення судово-товарознавчої експертизи в розмірі 1256, 08 грн.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Лохвицький районний суд Полтавської області шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено цим Кодексом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1