Справа №635/1831/20
Провадження по справі № 1-в/635/260/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2020 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю прокурора ОСОБА_2 ,

захисника ОСОБА_3 ,

секретар судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр №140» ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 1) 16 березня 2010 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 186 КК України до 4 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробовуванням з іспитовим строком 2 роки; 2) 21 квітня 2011 року Московським районним судом м. Харкова за ч. 1 ст. 115, ст. 71 КК України до 12 років позбавлення волі,

В С Т А Н О В И В:

Вироком Московського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2011 року ОСОБА_6 засуджений за ч. 1 ст. 115 КК України до 11 років позбавлення волі, відповідно до ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднана невідбута частина покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 16 березня 2010 року та остаточно призначено покарання за сукупністю вироків у виді 12 років позбавлення волі. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 лютого 2016 року у відповідності до вимог ч. 5 ст. 72 КК України (в редакції закону №838-VIII від 26 листопада 2015 року) в строк відбування покарання зарахований строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі з 03 листопада 2010 року по 04 серпня 2011 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 травня 2019 року засудженому ОСОБА_6 замінено невідбуту частину покарання у виді 2 років 8 місяців 30 днів позбавлення волі на обмеження волі на той же строк.
Початок строку відбування покарання 03 листопада 2008 року.

Кінець строку відбування покарання 12 січня 2022 року.

Начальник Державної установи «Хролівський виправний центр №140» ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 , в обґрунтування якого зазначив наступне. Засуджений ОСОБА_6 в місцях позбавлення волі знаходиться з 13 листопада 2010 року. З 24 травня 2019 року відбуває покарання в Державній установі «Хролівський виправний центр №140», за власною ініціативою з перших днів перебування у виправному центрі виявив бажання працювати, працевлаштований в обслуговуючому персоналі установи згідно ст. 60 КВК України, до виконання поставлених завдань ставиться сумлінно, поставлені завдання виконує своєчасно та у повному обсязі, дбайливо ставиться до майна та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться добре, в роботі проявляє розумну ініціативу, виконує передбачені законом вимоги персоналу, при виконанні робіт із самообслуговування має достатній рівень необхідних навичок, порушень техніки безпеки не допускає. За час відбування покарання випадків порушення порядку відбування покарання не допускав, стягнень не має, має два заохочення, характеризується з позитивного боку.

Захисник у судовому засіданні просив задовольнити клопотання.

Прокурор у судовому засіданні вважав можливим звільнити ОСОБА_6 умовно-достроково від відбування покарання.

Представник установи виконання покарань та засуджений у судове засідання не з`явились, надали суду заяви про розгляд клопотання за їх відсутності.

Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання та оглянувши матеріали особової справи на засудженого, вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмеженьдля військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання. Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за змістом ст. 81 КК України є правом, а не обов`язком суду.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 1 постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання має надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

При цьому, однією із найважливіших підстав для застосування умовно-дострокового звільнення від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, є виправлення засудженого, яке він довів своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці.

Вирішальне значення має саме активна діяльність засудженого, який своєю поведінкою, системою вчинків доводить, що виправився і заслуговує на умовно-дострокове звільнення. Висновок суду про виправлення особи повинен базуватися на всебічному врахуванні даних про її поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передував вирішенню питання про звільнення, ставленні засудженого до вчиненого злочину.

Доцільність і необхідність умовно-дострокового звільнення викликана тим, що до моменту звільнення мета покарання в основному досягнута, а саме: особа виправилася і немає необхідності в подальшому відбуванні покарання.

Як вбачається з матеріалів особової справи на засудженого, ОСОБА_6 засуджений вироком Московського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2011 року за злочини, які відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких та особливо тяжких злочинів. Відбуває покарання в місцях позбавлення волі з 13 листопада 2010 року. З 24 траня 2019 року відбуває покарання в Державній установі «Хролівський виправний центр (№140)». Зі змісту характеристики на засудженого ОСОБА_6 , складеної начальником відділення соціальної психологічної служби молодшим лейтенантом внутрішньої служби ОСОБА_7 від 22 грудня 2019 року вбачається, що засуджений характеризується позитивно, має два заохочення, стягнень не має; за власною ініціативною з перших днів перебування в установі виявив бажання працювати, працевлаштований в обслуговуючому персоналі установи згідно ст. 60 КВК України, до виконання поставлених завдань ставить сумлінно, поставлені завдання виконує своєчасно та у повному обсязі; дбайливо ставиться до майна та предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує їх тільки за призначенням; до виконання робіт із благоустрою установи ставиться добре, в роботі проявляє розумну ініціативу; виконує передбачені законом вимоги персоналу; при виконанні робіт із самообслуговування має достатній рівень необхідних навичок, порушень техніки безпеки не допускає; відповідно до ст. 65 КВК України приймає особисту участь в організації виховних заходів, які проводяться в установі; приймає активну участь в організації і проведенні культурно-масових та фізкультурно оздоровчих заходів серед засуджених згідно ст. 66 КВК України, за власним бажанням приймає участь в програмах диференційованого впливу на засуджених «Духовне відродження», «Підготовка до звільнення»; за характером врівноважений, цілеспрямований; у відношенні до засуджених не конфліктний, підтримує рівні стосунки з різними категоріями засуджених; відповідно до ст. 59 КВК України підтримує доброзичливі родинні зв`язки із родичами шляхом листування, побачень, телефонних розмов.

Як вбачається зі змісту довідки про доходи головного бухгалтера ДП «Хролівський виправний центр (№140)» №14/044 від 10 березня 2020 року та довідки про працевлаштування та нарахування заробітної плати засудженому ОСОБА_6 останній у липні 2019 року та у лютому-березні 2020 року був працевлаштований відповідно на контрагентському об`єкті ТОВ «Руяна» та в майстерні установи, за що отримував заробітну плату, в іншій період засуджений залучався до виконання робіт із благоустрою установи (ремонт системи водовідведення, водопостачання, системи опалення гуртожитку для засуджених відділення СПС №3, ремонт приміщення гаражу установи, налаштування та обслуговування твердопаливного котла у гуртожитку для засуджених відділення СПС №3). Судом встановлено, що ОСОБА_6 має місце реєстрації та місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно довідки начальника сектору фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку головного бухгалтера ДУ «Хролівський виправний центр (№140)» №14/043 від 10 березня 2020 року до ДУ «Хролівський виправний центр (№140)» виконавчі листи за вироком суду не надходили.

Крім того, суд враховує наступне.

Згідно п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким № 2 від 26 квітня 2002 року визначено, що умовно-дострокове звільнення від покарання можливе лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого і переконання в тому, що він сумлінною поведінкою, ставленням до праці та навчання довів своє виправлення. Матеріали про умовно дострокове звільнення, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної ради.
Тобто, умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього, а не певного періоду часу, сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.
У відповідності до положень п. 17 вказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України суду слід ретельно з`ясувати : ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях, а також його наміри щодо прилучення до праці. Висновок суду про виправлення засудженого повинен бути зроблений за весь час відбування покарання і з урахуванням ступеню тяжкості вчиненого злочину, а також даних, що характеризують його особу. При цьому, прийняття рішення про умовно-дострокове звільнення, не є обов`язковим, а залежить від переконаності суду в тому, що цілі покарання досягнуті в більш короткий термін, ніж це було визначено вироком.
ОСОБА_6 з 13 листопада 2010 року знаходиться в місцях позбавлення волі. За час тримання в Державній установі «Харківська установа виконання покарання (№27)» та в Державній установі «Холодногірська виправна колонія (№18)», характеризувався посередньо, стягнень та заохочень не мав, до праці не залучався. З 25 серпня 2011 року відбував покарання в Державній установі «Холодногірська виправна колонія (№18)», де режим відбування покарання не порушував, до дисциплінарної відповідальності не притягався, за виконання покладених обов`язків та додержання правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці заохочувався 11 разів дисциплінарною комісією установи, був працевлаштований на виробництві установи чеботарем, характеризувався позитивно. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 03 травня 2019 року засудженому ОСОБА_6 замінено невідбуту частину покарання у виді 2 років 8 місяців 30 днів позбавлення волі на обмеження волі на той же строк. Як вбачається зі змісту вказаної ухвали, підставою для застосування ст. 82 КК України до засудженого стало те, що він став на шлях виправлення, свідченням чого є його поведінка і ставлення до праці, додержання режиму відбування покарання. Після застосування до засудженого ст. 82 КК України, до нього було застосовано два заохочення за сумлінну поведінку і ставлення до праці.
Отже, судом встановлено, що засуджений протягом всього періоду відбування покарання за вироком Московського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2011 року сумлінною поведінкою і ставленням до праці доводить своє виправлення.
Враховуючи викладене, а також дані про особу засудженого, суд вважає, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення, на момент розгляду подання відбув понад 3/4 фактичного строку покарання, а тому підлягає звільненню від відбування покарання умовно-достроково.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 537, 539 КПК України, ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання начальника Державної установи «Хролівський виправний центр №140» ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_6 задовольнити повністю.

ОСОБА_6 звільнити від відбування покарання, призначеного вироком Московського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2011 року умовно достроково на невідбутий строк покарання 1 (один) рік 8 (вісім) місяців 26 (двадцять шість) днів.

Ухвала протягом семи днів з дня її проголошення може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області, а засудженим в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Оскарження прокурором ухвали суду щодо умовно-дострокового звільнення зупиняє її виконання.

Суддя ОСОБА_1