ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження : 11-кп/819/663/20 Головуючий в І інстанції : ОСОБА_1
Категорія : ч.1 ст.286 КК України Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
2020 року червня місяця 16 дня колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Херсонського апеляційного суду в складі:
Головуючого судді : ОСОБА_2
Суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4
Секретар судового засідання: ОСОБА_5
З участю прокурора: ОСОБА_6
Захисника : ОСОБА_7
Потерпілого : ОСОБА_8
Представника потерпілого : ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні в залі Херсонського апеляційного суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0001606, за апеляційними скаргами захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 та представника ПрАТ «УПСК» - адвоката ОСОБА_11 на вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 03 квітня 2020 року щодо ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,
в с т а н о в и л а :
Вироком Херсонського міського суду Херсонської області від 03 квітня 2020 року ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсона, українця, громадянина України, одруженого, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, фізична особа -підприємець, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
визнано винним та засуджено за ч.1 ст.286 КК України на 2 роки обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України звільнено ОСОБА_10 від призначеного покарання у зв`язку зі спливом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_10 , Південної філії приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» в частині майнової шкоди задоволено в повному обсязі, в частині відшкодування моральної шкоди - задоволено частично.
Стягнуто з Південної філії приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_8 відшкодування майнової шкоди 100000 грн.
Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_8 у відшкодування майнової шкоди 117250, 08 грн., у відшкодування моральної шкоди - 35000 грн.
Стягнуто з Шульца на користь держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 2309 грн.02 коп.
Вирішено питання щодо речових доказів.
Вироком суду ОСОБА_10 визнано винним та засуджено за те, що він 23.03.2017 року близько 07.45 години, керуючи технічно справним автомобілем "Daewoo fso lanos TF69Y" д.р.н. НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Робочій зі сторони вул. Івана Богуна (Ілліча) в напрямку вул. А.Макарова в м. Херсоні, виконуючи маневр повороту ліворуч на територію підприємства "Херсонтара", що знаходиться за адресою м.Херсон вул. Робоча, 82а, проявив неуважність та безпечність до дорожньої обстановки, що склалась, порушуючи вимоги п.п.2.3 б), 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України, не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди, або небезпеки іншим учасникам руху, розпочав виконання маневру повороту внаслідок чого відбулось зіткнення з автомобілем "Маzda 3" р.н. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_8 , який рухався в попутному напрямку по вул. Робочій зі сторони вул. Івана Богуна (Ілліча) в напрямку вул. А.Макарова в м. Херсоні.
Внаслідок даної дорожньо-транспортної події, водію автомобіля "Маzda-3" ОСОБА_8 , спричинено тілесні ушкодження у вигляді: закритого компресійного перелому третього поперекового хребця, які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я.
Вказані наслідки знаходяться у причинному зв`язку з грубим порушенням Правил дорожнього руху України (далі ПДР) з боку водія ОСОБА_10 а саме:
п.2.3 б) ПДР - відповідно до якого, для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;
п.10.1 ПДР - відповідно до якого, перед перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;
п.10.4 ПДР - відповідно до якого, перед поворотом праворуч та ліворуч, утому числі в напрямку головної дороги, або розворотом водій повинен завчасно зайняти відповідне крайнє положення на проїзній частині, призначеній для руху в цьому напрямку.
Не погоджуючись з вироком суду захисник обвинуваченого ОСОБА_10 адвокат ОСОБА_7 та представник ПрАТ «УПСК» - адвокат ОСОБА_11 подали апеляційні скарги, в яких :
- захисник не погоджується з вироком суду першої інстанції та вважає, що суд під час розгляду справи та постановлення вироку допустив однобічність та неповноту судового розгляду, висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, судом порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до невідповідності призначеного судом покарання ступені тяжкості злочину та особі засудженого. Вважає, що протокол проведення слідчого експерименту та висновки комісійної судово-медичної експертизи №32 є недопустимими доказами, а призначене покарання є надто суворим та таким, що не відповідає принципам достатності покарання для виправлення винного, а також, що суд повинен був призначити ОСОБА_10 більш м`яке покарання, хоч і звільнивши його від покарання, судом не звільнено обвинуваченого від кримінальної відповідальності та не закрито кримінальне провадження, тому вважає вирок таким, який підлягає скасуванню із закриттям кримінального провадження.
Так, в судових дебатах обвинуваченим та стороною захисту заявлялось клопотання про звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, але судом належним чином відповідне клопотання не розглянуто та суперечить вимогам закону, згідно з якими звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч.1 ст.49 КК України, та наявності відповідного клопотання обвинуваченого. Вважає, що обвинуваченого було звільнено у зв`язку із закінченням строків давності не від кримінальної відповідальності, а від призначеного покарання за правилами ч.5 ст.74 КК України, хоча суд не посилається на відповідну норму у своєму вироку, що є порушенням норм матеріального і процесуального права.
Просить вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 03.04.2020 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, скасувати, звільнити ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності та закрити кримінальне провадження.
- представник ПрАТ «УПСК» вважає вирок суду в частині, що стосується вирішення цивільного позову до Південної філії ПрАТ «УПСК» таким, що не відповідає вимогам ст.370 КПК України, а неправильне застосування норм матеріального права, неповнота судового розгляду та істотне порушення вимог кримінального процесуального закону призвело до неправильного вирішення спору, що в силу ч.1 ст.409 КПК України, є підставою для скасування судом апеляційної інстанції ухваленого судом першої інстанції вироку у цій частині.
В обґрунтування своєї апеляції посилається на те, що суд першої інстанції, внаслідок істотного порушення вимог цивільного процесуального закону, вирішив цивільний позов пред`явлений до відокремленого структурного підрозділу ПрАТ «УПСК», який не може бути учасником кримінального провадження, оскільки філії та представництва не є юридичними особами і не наділені процесуальними правами та обов`язками, що відповідно до ч.5 ст.128 КПК України та п.1 ч.1 ст.257 ЦПК України є підставою для залишення цивільного позову до Південної філії ПрАТ «УПСК» без розгляду.
Крім того, розмір страхового відшкодування, яке повинен відшкодувати Страховик потерпілій особі, визначається на підставі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та зменшується на суму франшизи. Згідно Поліса № А1/9865482 розмір франшизи складає 500,00 грн., однак суд першої інстанції залишив поза увагою вищезазначені норми матеріального права та стягнув з ПрАТ «УПСК» 100000,00 грн.
Просить вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 03 квітня 2020 року стосовно ОСОБА_10 в частині вирішення цивільного позову до Південної філії ПрАТ «УПСК» скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок, яким цивільний позов до Південної філії ПрАТ «УПСК» залишити без розгляду.
На апеляційну скаргу захисника представник потерпілого подав заперечення, в яких вважає апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню. Просить вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 03.04.2020 року відносно ОСОБА_10 за ч.1 ст.286 КК України залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 без задоволення.
Заслухавши суддю -доповідача, який виклав суть вироку та доводи апеляцій, думку захисника, про підтримку апеляційної скарги та клопотання обвинуваченого, потерпілого та його представника, які просили вирок суду залишити без змін, прокурора який заперечував проти задоволення апеляції захисника, підтримав клопотання обвинуваченого заслухавши сторони в судових дебатах, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Зі змісту цієї норми вбачається, що обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду.
Як встановлено матеріалами кримінального провадження, судом дотримано вимоги ст. ст.91-93 КПК України, спрямованих на встановлення у справі об`єктивної істини.
Висновок суду про вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, ґрунтується на перевірених і досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну юридичну оцінку та правильно кваліфікував його дії за ч.1 ст.286 КК України.
Щодо посилання в апеляційній скарзі захисника на визнання протоколу проведення слідчого експерименту та висновку комісійної судово-медичної експертизи №32 від 26.04.2017 року недопустимими доказами, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими та не приймає до уваги. Так , у вироку суд дав належну оцінку вказаним доказам і сумнівів чи порушень в отримані зазначених доказів колегія суддів не вбачає. Обставини дорожньо-транспортної події та факт порушення ПДР України саме ОСОБА_10 знайшли своє підтвердження під час допиту потерпілого, свідків та дослідженні письмових доказів в суді.
Вирок суду є законним, обґрунтованим і вмотивованим, який відповідає вимогам ст. 370 КПК України та ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінки доказів з точки зору належності, допустимості, достовірності, а в сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.
Тобто суд першої інстанції прийняв рішення яке повністю відповідає вимогам ст.7, 8, 9 КПК України.
Стосовно призначення покарання та неналежним чином розглянутого судом заявленого клопотання про звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, то згідно запису судових засідань від 30.03.2020, 31.03.2020 та 02.04.2020, які містяться на оптичному носії інформації, а саме у судових дебатах та останньому слові обвинуваченого, ні сторона захисту, ні особисто обвинувачений клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження не заявляли, а просили останнього за ч.1 ст.286 КК України виправдати з підстав не доведення його вини. Крім того, в матеріалах кримінального провадження міститься промова захисника ОСОБА_7 , яка була приєднана до матеріалів провадження (т.2 а.п. 211-219), з якої також не вбачається клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_10 на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, ОСОБА_10 вчинив 23.03.2017 року. Цей злочин, відповідно до вимог ст.12 КК України, віднесено до категорії злочинів невеликої тяжкості. На час ухвалення вироку, а саме 03.04.2020 року, минуло більше 3 років з дня вчинення ОСОБА_10 вказаного правопорушення, тому суд першої інстанції правильно призначив ОСОБА_10 покарання в межах санкції ч.1 ст.286 КК України та звільнив його, на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.
Відповідно до ч.5 ст.74 КК України особу також може бути за вироком суду звільнено від покарання на підставах, передбачених ст.49 цього Кодексу. Звільнення від покарання на наведеній підставі застосовується у випадках, коли суд не може звільнити особу від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності відповідно до вимог ст.49 КК України, зокрема у випадку, коли особа заперечує проти закриття справи і не заявляє про це клопотання, а вимагає закрити справу у зв`язку з відсутністю в її діях складу злочину або виправдати за недоведеністю винуватості.
До судового засідання апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_10 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, провадження відносно нього закрити. Про правові наслідки такого звільнення йому зрозуміло.
Розглядаючи вказане клопотання колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 49 КК України та роз`яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності», особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули певні строки давності, зокрема, 3 роки у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження або позбавлення волі.
Згідно з п.1 ч.2 ст.284 КПК України у разі звільнення особи від кримінальної відповідальності суд закриває кримінальне провадження.
Положеннями ч.4 ст.286 КПК України передбачено, якщо під час судового розгляду сторона у кримінальному провадженні звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.
Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.
Таким чином, за змістом статей 284 -288 КПК України підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Отже, наявність цих умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності.
Щодо невизнання ОСОБА_10 своєї вини у вчиненому правопорушення, то із аналізу вищевказаних статей вбачається, що визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, як обов`язкової умови такого звільнення, кримінальним процесуальним законом не передбачено.
Враховуючи наявність у справі правових підстав для звільнення ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, колегія суддів вважає за необхідне клопотання обвинуваченого задовольнити, вирок суду скасувати та звільнити ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України, а кримінальне провадження щодо нього закрити.
Щодо скарги представника цивільного відповідача, то колегія суддів виходить з наступного.
Так, відповідно до ч.1 ст.62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.
В ст. 80 ЦК України зазначено, що юридичною особою є організація, яка створена і зареєстрована у встановленому законом порядку та наділена цивільною правоздатністю і дієздатністю. Філії та представництва, як зазначено у ст.95 ЦК України, не є юридичними особами, а є відокремленими підрозділами юридичної особи, які наділяються майном юридичної особи, що їх створила, і діють на підставі затвердженого нею положення.
Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню в вирок суду скасуванню.
Керуючись ст. ст. 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів,
п о с т а н о в и л а:
Апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_10 адвоката ОСОБА_7 та представника ПрАТ «УПСК» - адвоката ОСОБА_11 - задовольнити частково.
Вирок Херсонського міського суду Херсонської області від 03 квітня 2020 року, щодо ОСОБА_10 скасувати, та на підставі п.2 ч.1 ст.49 КК України звільнити ОСОБА_10 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.
Кримінальне провадження № 0001606 за обвинуваченням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена учасниками судового провадження в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції, протягом трьох місяців з дня її проголошення.
Копію судового рішення не пізніше наступного дня після постановлення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Судді: ОСОБА_2 /підпис/ ОСОБА_3 /підпис/ ОСОБА_4 /підпис/