Справа № 585/3552/18
Провадження № 1-кп/581/22/20
В И Р О К
і м е н е м У к р а ї н и

23 червня 2020 року селище Липова Долина

Липоводолинський районний суд Сумської області у складіголовуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

у присутності прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Липова Долина Сумської області кримінальне провадження № 0000677 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 народився у м. Ромни Сумської області, проживає по АДРЕСА_1 , громадянина України, учня ВПТУ-16 м. Ромни, неодружений, не працює, в силу п. 1 ч. 2 ст. 108 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КК України,

в с т а н о в и в :

Близько 3 год. 30 хв. 18 серпня 2018 року ОСОБА_4 з трьома невстановленими у ході досудового слідства особами чоловічої статі, матеріали відносно яких виділене в окреме провадження, перебуваючи біля кафе «Вояж`по вул. Горького, 97 а у м. Ромни, підійшли до автобусної зупинки, біля якої був потерпілий ОСОБА_7 з ОСОБА_8 . Помітивши у ОСОБА_7 шкіряну сумку, одягнену через плече, у ОСОБА_4 та інших невстановлених у ході досудового розслідування осіб, виник умисел вчинити розбійний напад на потерпілого ОСОБА_7 , з метою заволодіння його грошовими коштами та цінностями. Із цією метою ОСОБА_4 разом з невстановленими в ході слідства особами підійшли до ОСОБА_7 та почали наносити йому удари руками, від чого останній впав на землю.

Продовжуючи злочинні дії, об`єднані спільним умислом та спрямовані на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи незаконність своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків свого діяння, ОСОБА_4 та невстановлені в ході слідства особи чоловічої статі, продовжили наносити удари руками та ногами в різні частини тіла ОСОБА_7 , який лежав на землі.У цей час, ОСОБА_4 , скориставшись перебуванням ОСОБА_7 у нерухомому стані, шляхом вільного доступу відкрито для потерпілого зняв з плеча останнього шкіряну сумку коричневого кольору, в якій знаходились: мобільний телефон «Samsung» SM-J500HZKDSEK, чорного кольору, вартістю 2700 грн., та грошові кошти в сумі 700 грн., таким чином заволодів майном ОСОБА_7 та спільно з невстановленими в ході досудового розслідування особами залишили місце скоєння ними розбійного нападу, розпорядившись на власний розсуд викраденим майном, завдавши потерпілому ОСОБА_7 матеріальну шкоду на загальну суму 3400 грн.

Під час розбійного нападу ОСОБА_7 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струс головного мозку, забійна рана лівої надбрівної дуги, забій обличча, голови, грудної клітини, які згідно з висновком експерта № 278 від 10 вересня 2018 року відносяться до легких тілесних пошкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Вказані злочинні дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 2 ст. 187 КК України, як розбій (напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу), вчинений за попередньою змовою групою осіб.

29 листопада 2018 року ОСОБА_4 разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, перебував поблизу кафе «Фаворит», яке розташоване за адресою: м. Ромни, вул. Прокопенка, 43. Близько 18 год. 40 хв. 29 листопада 2018 року ОСОБА_4 разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, підійшли до автостоянки, яка розташована поблизу кафе «Фаворит», де у цей час перебував потерпілий ОСОБА_9 . Помітивши у ОСОБА_9 мобільний телефон та чоловічу чорну барсетку, одягнену на плече, у ОСОБА_4 та особи, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, виник умисел вчинити розбійний напад на нього з метою заволодіння його грошовими коштами та цінностями. У подальшому ОСОБА_4 разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, підійшли до ОСОБА_9 , та ОСОБА_4 , з метою подолання опору зі сторони потерпілого, наніс йому удар кулаком в область обличчя, спричинивши легкі тілесні ушкодження, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я, що є небезпечним для життя та здоров`я особи, у момент їх заподіяння, від чого останній впав на землю та втратив свідомість.

У цей час, ОСОБА_4 разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, скориставшись перебуванням ОСОБА_9 в нерухомому стані, шляхом вільного доступу відкрито для потерпілого заволодів мобільним телефоном «Леново» «А-1000», чорного кольору, вартістю 863 грн. 33 коп. з сім-карткою мобільного оператора мережі «Київстар» вартістю 25 грн., та знявши з плеча останнього чоловічу чорну барсетку, в якій знаходилися: паспорт громадянина України на ім`я потерпілого ОСОБА_9 ; банківська картка, які цінності для потерпілого не представляють, і грошові кошти у сумі 70 грн. різними купюрами, таким чином заволоділи майном ОСОБА_9 , після чого ОСОБА_4 разом з особою, матеріали відносно якої виділені в окреме провадження, залишили місце скоєння ними розбійного нападу, розпорядившись викраденим на власний розсуд, завдавши шкоду потерпілому на загальну суму 958 грн. 33 коп.

Згідно з висновком експерта № 397 від 17 грудня 2018 року потерпілий ОСОБА_9 , перебував на стаціонарному лікуванні з 30 листопада 2018 року по 8 грудня 2018 року з діагнозом: Гострий посттравматичний перелом кісток носу зі зміщенням, та вищевказані тілесні ушкодження, відносяться легких тілесних пошкоджень, які потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Вказані злочинні дії обвинуваченого суд кваліфікує за ч. 2 ст. 187 КК України, як розбій (напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу), вчинений за попередньою змовою групою осіб, особою, яка раніше вчинила розбій.

Допитаний у ході судового слідства обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєних ним кримінальних правопорушеннях визнав повністю, надавши суду показання, що повністю співпадають з викладеними фабулами кримінальних правопорушень, які суд розглядає, як послідовні та вичерпні.

23 червня 2020 року до суду надійшла угода про визнання винуватості, укладена між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 .

Відповідно до умов угоди про визнання винуватості, сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 2 ст.187 КК України, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вказаних злочинів; сторони дійшли згоди щодо всіх істотних обставин для даного кримінального провадження, та враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання, зокрема, щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків, вчинення злочинів неповнолітнім, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також беручи до уваги позитивну характеристику обвинуваченого, що на їх думку істотно знижує ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим злочинів, узгодили призначення покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду покарання, не зазначеного в санкції статті за цей вид злочину, у виді позбавлення волі на строк один рік, зарахувавши у строк покарання час його перебування під вартою. Також, у даній угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки її невиконання.

Заслухавши прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , законного представника обвинуваченого ОСОБА_5 та захисника ОСОБА_6 , які просили затвердити угоду про визнання винуватості, врахувавши наявність письмових заяв потерпілих про надання згоди на укладення вказаної угоди, суд дійшов таких висновків.

Частиною 4 ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 187 КК України, які згідно зі ст. 12 КК України є тяжкими злочинами.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком правильно розуміє права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кожного із вказаних кримінальних правопорушень, в обсязі обвинувачення, дав згоду на застосування узгодженого виду покарання, заявивши, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, укладення угоди сторонами є добровільним.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам КПК України та КК України.

Узгоджене сторонами угоди покарання не виходить за межі загальних та спеціальних засад призначення покарання. Сторони мають право узгоджувати покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, обставини, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного, та вправі використати положення ст. 69 КК України, узгодивши більш м`який вид покарання, не зазначений у санкції статті за цей злочин, що передбачено у п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» від 11 грудня 2015 року № 13.

Таким чином, враховуючи наявність обставин, що пом`якшують покарання, зокрема, щире каяття, добровільне відшкодування завданих збитків, вчинення злочинів неповнолітнім, відсутність обставин, що обтяжують покарання, а також беручи до уваги позитивну характеристику обвинуваченого за місцем проживання та навчання,характер та ступінь суспільної небезпечності скоєних злочинів,суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначити обвинуваченому, узгоджену сторонами міру покарання із застосуванням положення ч. 1 ст. 69 КК України, перейшовши до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті за кожен вказаний злочин у виді позбавлення волі.

На час ухвалення вироку запобіжні заходи до обвинуваченого не застосовано, клопотання про їх застосування від прокурора не надходило.

Питання про долю речових доказів необхідно вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України, а процесуальних витрат у відповідності ст. 124 КПК України.

Керуючись ст. 368, 370, 374, 475 КПК України, суд,

у х в а л и в :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 22 червня 2020 року між прокурором Роменської місцевої прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 187 КК України, призначивши покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік.

Початок строку відбування покарання рахувати з моменту фактичного приведення вироку суду до виконання.

Речові докази у кримінальному провадженні: чоловічу сумку коричневого кольору, з ключами всередині, дві банківські картки, водійське посвідчення на ім`я ОСОБА_7 , паспорт громадянина України на ім`я цієї особи, картку «Економ клас», кулькову ручку, мобільний телефон марки «Самсунг», чорного кольору, які перебувають на зберіганні у ОСОБА_7 залишити у користуванні законного володільця ОСОБА_7 ;

барсетку чорного кольору, паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_9 , картку платника податків на ім`я ОСОБА_9 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , карткотримач чорного кольору із шкіри, посвідчення водія НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_9 ; банківську картку «Ощадбанк» № НОМЕР_4 ; банківську картку «Укргазбанк» № НОМЕР_5 ; банківську картку «Райфайзен банк» № НОМЕР_6 ; свідоцтво про реєстрацію ТЗ НОМЕР_7 на автомобіль «ОреlAstra», д.н.з. НОМЕР_8 ; накопичувальну картку «Екомаркет», які перебувають на зберіганні у ОСОБА_9 , залишити у його користуванні.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати по залученню експертів у розмірі 1001 грн.

Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_4 до набрання вироку законної сили не обирати.

Зарахувати ОСОБА_4 у строк відбуття покарання періоди його перебування під вартою (попереднього ув`язнення) з 18 серпня 2018 року по 14 вересня 2018 року включно, з 29 листопада 2018 року по 21 лютого 2019 року включно, з розрахунку, що один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржено виключно з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Сумського апеляційного суду через Липоводолинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1