ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю
секретаря судового засідання ОСОБА_5
прокурора ОСОБА_6
обвинуваченого ОСОБА_7
захисника ОСОБА_8
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України, на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2019 року про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2019 року ОСОБА_7 було продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 07 лютого 2020 року.
Вказана ухвала обгрунтована тим, що враховуючи тяжкість покарання, яке може бути призначено у випадку доведеності вини ОСОБА_7 , є ризик того, що обвинувачений може переховуватися від суду, перешкоджати здійсненню кримінального провадження, впливати на потерпілого та свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.
ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що 17.06.2017 року, приблизно о 22 годині 00 хвилин, біля перехрестя проспекту Миру та вулиці ім. генерала Захарченко у м. Дніпро, зустрів раніше незнайому йому потерпілу ОСОБА_9 , яка здійснювала послуги такси на автомобілі марки «Ford Sierra», державний номерний знак НОМЕР_1 , що належить на праві приватної власності сину потерпілої - ОСОБА_10 та перебував у користуванні ОСОБА_9 , де домовився з останньою про своє перевезення на зазначеному автомобілі до будинку АДРЕСА_1 .
17.06.2017 року, приблизно о 23 години 00 хвилин, потерпіла ОСОБА_9 разом з ОСОБА_11 на вказаному автомобілі прибули до будинку АДРЕСА_1 , де у ОСОБА_7 виник прямий умисел на вчинення умисного вбивства ОСОБА_12 з корисливих мотивів, що полягали у прагненні заволодіти майном останньої.
ОСОБА_7 17.06.2017 року близько 23 годині 00 хвилин, знаходячись на передньому пасажирському сидінні у салоні вказаного автомобіля, умисно, з використанням наявного у нього ножа, завдав потерпілій ОСОБА_9 , яка сиділа на водійському сидінні автомобіля, три сліпих колото-різаних поранення грудної клітини, та один черевної стінки, два з них на грудній клітині проникаючі - праворуч з ушкодженням правої легені, ліворуч з ушкодженням лівої легені і серця, а інші два поранення не проникаючі. Від вказаних поранень потерпіла ОСОБА_9 померла на місці вчинення злочину у період часу з 23 години 50 звилин 17.06.2017 року до 02 години 50 хвилин 18.06.2017 року.
ОСОБА_7 , діючи умисно, поза волею власника, незаконно, із застосуванням насильства, небезпечного для життя і здоров`я потерпілого, заволодів транспортним засобом - автомобілем марки «Ford Sierra», державний номерний знак НОМЕР_1 , вартістю 30955 гривень 12 копійок, який належить ОСОБА_10 та перебував у користуванні ОСОБА_9 а саме, коли потерпіла ОСОБА_9 відкрила двері вказаного автомобіля та вийшла на ділянку, поряд з автомобілем, ОСОБА_7 , не виходячи з автомобіля, пересів за кермо, та ключем, який він знайшов в салоні вказаного автомобіля, запустив двигун, тим самим встановивши контроль над транспортним засобом, після чого, управляючи вказаним автомобілем, поїхав з місця скоєння злочину, чим вчинив протиправне вилучення транспортного засобу всупереч волі його законного користувача шляхом застосування насильства небезпечного для життя чи здоров`я потерпілої.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, обвинувачений подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2019 року, та ухвалити нову, якою застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.
Свою апеляційну скаргу він обгрунтовує тим, що він знаходиться під вартою більше 2 років і 5 місяців, що є поза межами розумного строку, наголошує, що в матеріалах кримінального провадження відсутні докази щодо існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
В судовому засіданні суду апеляційної інстанції обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.
Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, учасників апеляційного провадження, вивчивши надані матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
При вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст. 178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа.
Як вбачається з матеріалів контрольного провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України, які відносяться до категорії особливо тяжких злочинів.
Доводи обвинуваченого стосовно відсутності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а також щодо того, що він знаходиться під вартою більше 2 років і 5 місяців, що є поза межами розумного строку, колегія суддів не вважає підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та зміни запобіжного заходу обвинуваченому, оскільки тривалий розгляд справи пов`язаний з її складністю, враховуючи те, що ОСОБА_7 обвинувачується у скоєнні особливо тяжких злочинів.
Колегія суддів також не приймає доводи апеляційної скарги щодо того, що продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою свідчить про намір суду ухвалити щодо нього обвинувальний вирок, оскільки питання доведеності вини обвинуваченого та оцінку доказів по справі суд вирішує в нарадчій кімнаті.
Доводи обвинуваченого щодо відсутності доказів на підтвердження існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів також не приймає, оскільки усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суворість покарання, обвинувачений ОСОБА_7 може переховуватися від суду та без перешкод залишити будь-яке місце проживання, впливати на свідків та представника потерпілого, чим буде перешкоджати кримінальному провадженню, а тому колегія суддів вважає, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України продовжують існувати.
Колегія суддів не вбачає порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, тому у задоволенні апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_7 , необхідно відмовити, а ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2019 року - залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 ч. 2 ст. 115, ч. 3 ст. 289 КК України, на ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2019 року про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без задоволення.

Ухвалу Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2019 року про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4