Провадження № 1-кп/761/1531/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
захисника ОСОБА_4 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Шевченківського районного суду м. Києва кримінальне провадження № 120 191 001 000 075 37 від 07.08.2019, у якому
ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України

у с т а н о в и в :
Шевченківського районним судом м. Києва здійснюється судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 185 КК України.
Строк дії застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою продовжений по 08.02.2020.
У зв`язку з тим, що завершити судовий розгляд цього кримінального провадження до зазначеної дати не виявилось за можливе судом відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України поставлено на обговорення сторін судового провадження питання доцільності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор вважав за необхідне продовжити строк тримання обвинувачених під вартою, оскільки ризики, які слугували підставою для продовження строку дії застосованого до останнього запобіжного заходу не зменшились та продовжують існувати, а саме обвинувачений може переховуватись від суду, а також незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні.

Захисник ОСОБА_4 та обвинувачений ОСОБА_5 заперечували проти продовження строку дії запобіжного заходу. На обґрунтування своєї позиції зазначили, що доводи прокурора є необґрунтованими, тому вважали, що більш м`який запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.
Суд, заслухавши доводи учасників провадження, дослідивши наявні матеріали судового провадження, дійшов висновку про таке.

У силу ч. 3 ст. 331 КПК незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності тримання обвинуваченого під вартою до спливу продовженого двомісячного строку дії цього запобіжного заходу. За наслідками розгляду цього питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Під час досудового розслідування відповідно до ст. 194 КПК у разі вирішення питання продовження строку дії запобіжного заходу має бути встановлено, чи є обґрунтованою підозра; чи наявні достатні підстави вважати, що існує хоча б один з передбачених ст. 177 КПК ризиків, на які вказує прокурор; чи може запобігти існуючим ризикам застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу.

Однак, враховуючи, що відповідно до Глави 28 КПК судовий розгляд кримінального провадження здійснюється з метою встановлення, чи доведена поза розумним сумнівом вина особи у зазначених прокурором в обвинувальному акті злочинних діях, оцінка обґрунтованості підозри на цій стадії провадження виключається.

З наведеного витікає, що, вирішуючи доцільність подальшого утримання особи під вартою, суд має встановити існування ризиків неправомірної процесуальної поведінки цієї особи та можливість запобігти цим ризикам шляхом застосування менш суворого запобіжного заходу.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Таким чином, суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначених осіб.

Так, прокурор зазначає, що у даному кримінальному провадженні існують ризики вчинення обвинуваченим дій, спрямованих на переховування від суду, здійснення незаконного впливу на свідків у цьому кримінальному провадженні.

У силу ст. 9 КПК суд під час розгляду кримінального провадження зобов`язаний керуватися рішеннями ЄСПЛ.

Як зазначив ЄСПЛ у рішенні по справі «Бекчієв проти Молдови», ризик переховування обвинуваченого від суду, крім суворості покарання має оцінюватись також з урахуванням характеру людини, його моральних принципів, місця проживання, місця роботи, статків, сімейних стосунків, відносин з державою, у якій його переслідували в межах закону.
Отже, суд, оцінивши вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має зробити висновок щодо значного ступеню небезпеки позапроцесуальних дій цієї особи.

Тяжкість покарання у вигляді позбавлення волі до шести років, яке загрожує ОСОБА_5 останніми дій, спрямованих на переховування від суду.

Крім того, з метою уникнення покарання обвинувачений може вжити дії, спрямовані на незаконний вплив на свідків з метою зміни останніми наданих раніше пояснень.

Доводи сторони захисту суд не приймає до уваги, оскільки останні не надали у розпорядження суду будь-яких доказів, які б свідчили на користь мінімізації ризиків у цьому кримінальному провадженні.

Сукупність зазначеного доводить, що встановлені вище обставини є достатніми для продовження щодо ОСОБА_5 строку дії застосованого до нього запобіжного заходу.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 177, 178, 183, 194, 331 КПК України, суд

у х в а л и в :
Продовжити строк дії застосованого до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по 03 квітня 2020 року включно.
Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва упродовж семи днів з дня проголошення судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1