Справа №705/406/20
1-в/705/150/20
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 квітня 2020 року місто Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Умані Черкаської області в режимі відеоконференції між судом та Державною установою «Старобабанівська виправна колонія (№92)» клопотання засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про зарахування строку попереднього ув`язнення,

з участю:

прокурора ОСОБА_4

представника адміністрації СВК № 92

(в режимі відеоконференції) ОСОБА_5

засудженого (в режимі відеоконференції) ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:
Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про зарахування строку попереднього ув`язнення. Клопотання мотивував тим, що вироком Апеляційного суду м. Києва від 14.02.2018 року скасовано вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 27.09.2016 року, яким його було засуджено за ч.2 ст.307, ч.2 ст.309 КК України до 5 років позбавлення волі та на підставі ст.75, ст.76 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки, та призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. У даному провадженні щодо нього було застосовано домашній арешт як запобіжний захід від 29.05.2014 року строком 2 місяці, перебування у психіатричній лікарні закритого типу у період попереднього ув`язнення з 17.06.2014 року (21 день) та у СІЗО з 31.05.2018 року по 14.06.2018 року. При цьому, під час відбування покарання він перебував в СІЗО для судового розгляду справи в касаційному порядку в період з 26.06.2019 року по 17.10.2019 року. Просив суд: зарахувати у строк покарання періоди попереднього ув`язнення, зазначені у даному клопотанні, згідно ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону від 26.11.2015 року № 838-VІІІ.
Засуджений ОСОБА_3 в судовому засіданні просив його клопотання задовольнити.
У судовому засіданні представник адміністрації колонії поклався на думку суду при вирішенні клопотання засудженого.
Прокурор у судовому засіданні висловив думку про те, що клопотання підлягає частковому задоволенню. Вважав, що на підставі п.г ч.5 ст.72 КК України (в редакції ЗУ №838 від 26.11.2015 року) засудженому слід зарахувати у строк покарання за вироком апеляційного суду м.Києва від 14.02.2018 року строк перебування під час досудового розслідування в Київському міському центрі судово-психіатричної експертизи в період з 08 липня 2014 року по 30 липня 2014 року з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. В іншій частині клопотання задоволенню не підлягає.
Розглянувши клопотання засудженого, дослідивши в частині, яка стосується вирішуваного питання, матеріали особової справи ОСОБА_3 , заслухавши засудженого, представника адміністрації СВК №92 та прокурора, суд дійшов такого висновку.
Суд встановив, що ОСОБА_3 був засуджений вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 27.09.2016 року за ч.2 ст.309 КК України, ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України, ст.70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст.75, ст.76 КК України ОСОБА_3 було звільнено від відбування покарання з випробуванням на 3 роки.
З вироку вбачається, що злочини, за які ОСОБА_3 було засуджено, вчинені у квітні-травні 2014 року.
Вироком Апеляційного суду міста Києва від 14.02.2018 року вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 27.09.2016 року відносно ОСОБА_3 скасовано в частині призначеного покарання. Постановлено новий вирок, яким призначено ОСОБА_3 покарання за ч.2 ст.309 КК України у виді 2 років позбавлення волі, за ч.2 ст.307 КК України із застосуванням ст.69 КК України у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є власністю засудженого, за винятком житла, яке належать обвинуваченому на праві власності. На підставі ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначено ОСОБА_3 покарання у виді 5 років позбавлення волі з конфіскацією майна, яке є власністю засудженого, за винятком житла, яке належить обвинуваченому на праві власності. В решті вирок суду щодо ОСОБА_3 залишено без змін. Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислюється з моменту приведення вироку апеляційного суду до виконання.
Вирок суду апеляційної інстанції набрав законної сили 14 лютого 2018 року.
ОСОБА_3 був затриманий 31.05.2018 року на виконання вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 27.09.2016 року та вироку Апеляційного суду м. Києва від 14.02.2018 року, та взятий під варту.
Постановою Верховного Суду від 17.10.2019 року вирок Дніпровського районного суду міста Києва від 27.09.2016 року та вирок Апеляційного суду міста Києва від 14.02.2018 року щодо ОСОБА_3 залишено без змін.
Згідно ч.5 ст. 72 КК України (у редакції Закону України від 26.11.2015 № 838) зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, проводиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У строк попереднього ув`язнення включається строк затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі у судовому розгляді кримінального провадження.
Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про попереднє ув`язнення» попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого (підсудного) та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.
В клопотанні засуджений посилається на те, що у провадженні за вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 27.09.2016 року відносно нього було застосовано домашній арешт як запобіжний захід від 29.05.2014 року строком 2 місяці, перебування у психіатричній лікарні закритого типу у період попереднього ув`язнення з 17.06.2014 року (21 день) та у СІЗО з 31.05.2018 року по 14.06.2018 року. При цьому, під час відбування покарання він перебував в СІЗО для судового розгляду справи в касаційному порядку в період з 26.06.2019 року по 17.10.2019 року. Тому вказані строки, на думку засудженого, слід врахувати у строк покарання згідно ч.5 ст.72 КК України.
Судом встановлено, що у кримінальному провадженні, за результатами якого були ухвалені вироки Дніпровського районного суду м. Києва від 27.09.2016 року та Апеляційного суду м.Києва від 14 лютого 2018 року, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до ОСОБА_3 застосований не був. Однак, 27 травня 2014 року ОСОБА_3 був затриманий на підставі статті 208 КПК України і утримувався під вартою до 29 травня 2014 року, коли ухвалою слідчого судді відносно ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та ОСОБА_3 був звільнений з-під варти із зали суду. В подальшому, ОСОБА_3 був затриманий лише 31.05.2018 року на виконання вироку Дніпровського районного суду м. Києва від 27.09.2016 року та вироку Апеляційного суду м. Києва від 14.02.2018 року, тобто з 31 травня 2018 року почав відбувати покарання.
Отже, суд дійшов висновку, що клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування строків попереднього ув`язнення в частині зарахування строку застосування до засудженого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та перебування в СІЗО з 31.05.2018 року по 14.06.2018 року, задоволенню не підлягає, оскільки домашній арешт не є попереднім ув`язненням в розумінні ст. 72 КК України, а з 31.05.2018 року почався строк відбування покарання у виді позбавлення волі за вироком суду, що набрав законної сили. У вказані засудженим у клопотанні періоди часу, з засудженим слідчі дії у рамках кримінального провадження, за результатами розгляду якого ОСОБА_3 був засуджений до позбавлення волі, не проводились, і в цей період не здійснювався судовий розгляд такого кримінального провадження. Згідно вимог п.24 ч.1 ст.3 КПК України, Розділу IV КПК України судовий розгляд є стадією судового провадження і завершується ухваленням та проголошенням судового рішення. Перегляд судового рішення в касаційному порядку не віднесено до такої стадії судового провадження як судовий розгляд.
При цьому, на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону України №838 від 26.11.2015 року), у строк покарання ОСОБА_3 підлягає зарахуванню строк затримання особи без ухвали слідчого судді за період з 27 по 29 травня 2014 року з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.
При цьому, судом для підтвердження посилання ОСОБА_3 про його перебування в психіатричній лікарні закритого типу у період попереднього ув`язнення з 17.06.2014 року (21 день) було надіслано запити до Дніпровського районного суду міста Києва та Київського міського центру судової психіатричної експертизи.
Листом Дніпровського районного суду м. Києва за вих. № 5/5596 від 17.03.2020 року повідомлено, що за клопотанням слідчого СВ Печерського РУ ГУ МВС України в м.Києві, погодженого прокурором, про направлення до медичного закладу для проведення стаціонарної комплексної комісійної судової психолого-психіатричної наркологічної експертизи, слідчим суддею Печерського районного суду м.Києва 04.07.2014 року постановлено ухвалу про направлення підозрюваного ОСОБА_3 до Київського міського центру судово-психіатричних експертиз строком до 28 серпня 2014 року для проведення стаціонарної комплексної комісійної судової психолого-психіатричної та наркологічної експертизи. 07.07.2014 року постановою слідчого СВ Печерського РУ ГУ МВС України у м. Києві призначено стаціонарну комплексну комісійну судову психолого-психіатричну наркологічну експертизу, із залученням експертів КМЦСПЕ, для вирішення питань якої визначено направити підозрюваного ОСОБА_3 . Матеріали досудового розслідування № 0002255 для проведення комплексної комісійної судової психолого-психіатричної наркологічної експертизи підозрюваного ОСОБА_6 отримано КМЦСПЕ 08.07.2014 року. За результатами виконання вказаної постанови слідчого про призначення експертизи складено Акт судово-психіатричного експерта № 155 від 29.07.2014 року, у якому зазначено, що ОСОБА_3 поступив у відділення стаціонарної судово-психіатричної експертизи КМЦСПЕ 08.07.2014 року. До зазначеного листа додано вищевказаний Акт судово-психіатричного експерта № 155 від 29.07.2014 року.
Також, на підтвердження інших вказаних обставин, до листа Дніпровського районного суду м. Києва за вих. № 5/5596 від 17.03.2020 року, долучено відповідні копії матеріалів кримінального провадження.
Листом Київського міського центру судово-психіатричної експертизи за вих. № 585-01 від 26.03.2020 року повідомлено суд, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебував на стаціонарній судово-психіатричній експертизі з 08.07.2014 року по 30.07.2014 року на підставі ухвали слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.07.2014 року.
Таким чином, на підставі ч.5 ст.72 КК України в редакції Закону України №838 від 26.11.2015 року, строк перебування ОСОБА_3 у стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-психіатричної експертизи з 08.07.2014 року по 30.07.2014 року, підлягає зарахуванню в строк відбування покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.
На підставі наведеного вище, керуючись ст. ст.537, 539 КПК України, суд
УХВАЛИВ:
Клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування строку попереднього ув`язнення задовольнити частково.
Зарахувати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у строк покарання у виді позбавлення волі, призначеного вироком Апеляційного суду міста Києва від 14.02.2018 року, строк попереднього ув`язнення з 27 травня 2014 року по 29 травня 2014 року та з 08 липня 2014 року по 30 липня 2014 року з розрахунку, що одному дню попереднього ув`язнення відповідає два дні позбавлення волі.
Копію ухвали направити ОСОБА_3 для відому.
Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Уманський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляції протягом 7 днів з дня проголошення ухвали, а засудженим протягом 7 днів з дня отримання копії ухвали.
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_1