У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 листопада 2019 року м. Київ
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ
Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
секретар судового засідання ОСОБА_4 ,
розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та в його інтересах захисника ОСОБА_6 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 06 серпня 2019 року у кримінальному провадженні № 120 121 100 000 000 22 від 20 листопада 2012 року стосовно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Крупське Конотопського району Сумської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживав за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12, ч. 2 ст. 115; ч. 4 ст. 187; ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України,
за участі прокурора ОСОБА_7 ,
потерпілого ОСОБА_8 ,
захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_5 , -

В С Т А Н О В И Л А:
Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06 серпня 2019 року у кримінальному провадженні № 120 121 100 000 000 22 від 20 листопада 2012 року задоволено клопотання прокурора ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185; ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185; п. 9 ч. 2 ст. 115; ч. 4 ст. 187; ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 194 КК України, продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 04 жовтня 2019 року включно.
Цією ж ухвалою обвинуваченим ОСОБА_11 та ОСОБА_12 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком на 2 місяці із забороною залишати місце реєстрації та проживання з 22:00 год. до 07:00 год. ранку наступного дня та зобов`язано обвинувачених прибувати до суду за кожною вимогою.
Мотивуючи прийняте рішення, суд першої інстанції посилався на те, що на час задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 не відпали ризики, за якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого виключного запобіжного заходу як тримання під вартою, а в матеріалах кримінального провадження наявні обставини, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_5 в умовах ізоляції від суспільства. Зокрема, основним із ризиків, на переконання суду першої інстанції, є вплив ОСОБА_5 на інших учасників судового розгляду, оскільки обвинувачений ОСОБА_12 неодноразово зазначав, що ОСОБА_5 погрожував йому вбивством, з наміром позбавитись від нього, як свідка.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, обвинувачений ОСОБА_5 в апеляційній скарзі просить скасувати постановлену щодо нього ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 06 серпня 2019 року та обрати йому запобіжний захід у виді домашнього арешту.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, обвинувачений посилається на те, що прокурором не доведено наявність ризиків, через які його-обвинуваченого необхідно тримати під вартою, а посилання на нібито погрози ОСОБА_5 на адресу одного із співучасників є недоведеними.
В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_5 також вказує, як на підставу для скасування ухвали суду першої інстанції, на неправильне формулювання в ухвалі Дніпровського районного суду м. Києва від 06 серпня 2019 року пред`явленого йому обвинувачення - у тому числі за п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, тоді як згідно обвинувального акта йому-обвинуваченому інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого п. 9 ч. 2 ст. 115 КК України.
Захисник ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 , також вважаючи рішення необґрунтованим та незаконним, просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 06 серпня 2019 року та обрати ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, не пов?язаний з триманням під вартою, а саме - домашній арешт.
На обґрунтування апеляційних вимог захисник вказує, що судом допущені неповнота судового розгляду, висновки суду, викладені у судовому рішенні, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, а також наявні істотні порушення вимог кримінального процесуального закону і прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
При цьому захисник звертає увагу на те, що ОСОБА_5 має місце проживання та реєстрації; родину, батьків похилого віку; на обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває; відсутні повідомлення про підозру у іншому кримінальному провадженні; не має наміру переховуватись від суду; вчиняти інші дії, визначені як ризики; має ряд тяжких захворювань та незадовільний стан здоров`я, при якому є необхідним тривалий курс лікування та реабілітації, що є перешкодою тримання під вартою в умовах СІЗО, де відсутні належні умови; під вартою вже тримається більше 9 років.
Потерпілим ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 повідомлено про дату, час та місце розгляду провадження у спосіб, визначений кримінальним процесуальним законом.
Неявка потерпілих в судове засідання не перешкоджає розгляду провадження.
Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення захисників та обвинуваченого на підтримку доводів апеляційних скарг в повному обсязі, пояснення прокурора та потерпілого, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, вважаючи ухвалу суду першої інстанції законною і обґрунтованою, дослідивши матеріали з кримінального провадження № 120 121 100 000 000 22 від 20 листопада 2012 року, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню за наступним.
Суд апеляційної інстанції розглядає провадження з дотриманням вимог ст. 62 Конституції України та ст. 404 КПК України, в межах апеляційної скарги в обсязі, підтриманому стороною захисту в суді апеляційної інстанції.
Як вбачається з матеріалів провадження, на розгляді Дніпровського районного суду м. Києва перебувають матеріали кримінального провадження № 120 121 100 000 000 22 від 20 листопада 2012 року по обвинуваченню ОСОБА_5 та інших у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115; ч. 4 ст. 187; ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 15, с. 2 ст. 194 КК України.
Суд першої інстанції дійшовши висновку, що не відпали ризики, за якими закон пов`язує можливість застосування або продовження такого виключного запобіжного заходу як тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 та в матеріалах кримінального провадження наявні обставини, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого в умовах ізоляції від суспільства, 06 серпня 2019 року постановив ухвалу про продовження ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 04 жовтня 2019 року включно.
З таким рішення суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, з огляду на наступне.
Так, як указують положення ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:
1) переховуватися від суду;
2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;
3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;
4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;
5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність вказаних ризиків, що висвітлено в ч. 2 ст.177 КПК України, з урахуванням обставин, перелічених нормою ч. 1 ст. 178 КПК України.
Розглядаючи матеріали кримінального провадження в частині продовження строку тримання обвинуваченого під вартою в порядку ст. 331 КПК України, судом першої інстанції були дотримані вимоги кримінального процесуального закону, викладені в ст. 199 КПК України, з оцінкою і положень ч. 1 ст. 183 КПК України, які декларують, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.
На дотримання наведених вище вимог кримінального процесуального закону та, виходячи з усталеної практики Європейського суду з прав людини, суд першої інстанції під час підготовчого судового засідання і дійшов ґрунтовного висновку про необхідність продовження строку дії обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 04 жовтня 2019 року включно, оскільки він обвинувачується у тому числі і у вчиненні тяжкого та особливо тяжких кримінальних правопорушень, зокрема передбаченого п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України, за який, у разі доведення стороною обвинувачення вини ОСОБА_5 , передбачено призначення покарання від 10 до 15 років позбавлення волі або довічне позбавлення волі, що вказує на ризики переховування його від суду, незаконного впливу, у тому числі на обвинуваченого ОСОБА_12 , за заявою останнього, які на стадії судового розгляду не зменшилися, а тому, колегія суддів приходить до висновку, що тримання ОСОБА_5 під вартою є виправданим та таким, що вимагає справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи, оскільки суд своїм рішення повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але і високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів.
На правильність даних висновків не можуть вплинути доводи апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 щодо наявності у обвинуваченого сім`ї, батьків похилого віку, незадовільного стану здоров`я чи тривалість його перебування під вартою.
Не може слугувати підставою для скасування ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 06 серпня 2019 року і невірне зазначення в оскаржуваній ухвалі інкримінованого ОСОБА_5 обвинувачення, що є предметом дослідження суду першої інстанції при розгляді провадження по суті.
Водночас необхідно зауважити, що оскаржувана ОСОБА_5 ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 06 серпня 2019 року реалізована, оскільки строк дії ухвали сплинув 04 жовтня 2019 року.
Згідно листа Дніпровського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2019 року, запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_5 ухвалою того ж суду від 01 жовтня 2019 року продовжено до 29 листопада 2019 року, яку сторона захисту не позбавлена права оскаржити в апеляційному порядку, доводячи обставини, які можуть свідчити на користь зменшення ризику переховування обвинуваченого від суду, впливати на інших учасників провадження та інші способи його належної процесуальної поведінки.
Колегія суддів не вбачає порушень судом першої інстанції вимог кримінального процесуального закону, які б вплинули на правильність прийняття судового рішення, доводи щодо якого і є предметом перегляду судом апеляційної інстанції, у відповідності з приписами ч. 1 ст. 404 КПК України.
За викладеним, апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та в його інтересах захисника ОСОБА_6 задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -
У Х В А Л И Л А:
Апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та в його інтересах захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 06 серпня 2019 року у кримінальному провадженні № 120 121 100 000 000 22 від 20 листопада 2012 року, якою ОСОБА_5 продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою у Державній установі Київський слідчий ізолятор до 04 жовтня 2019 року включно, - без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

С У Д Д І:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3