ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 525/187/19 Номер провадження 11-кп/814/698/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.286 КК - Т.З.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 квітня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддів з секретаремОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
з участю прокурора захисника обвинуваченого ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава в режимі відеоконференції клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосованого щодо ОСОБА_8 вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 20 лютого 2020 року ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 20 лютого 2020 року ОСОБА_8 визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст.286 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки, а також взятий під варту у залі суду до набрання вироком законної сили.

Постановлено стягнути з обвинуваченого ОСОБА_8 :

- на користь держави витрати на проведення судових експертиз в сумі 10878,60 грн;

- на користь потерпілих ОСОБА_9 та ОСОБА_10 по 200 000 грн моральної шкоди кожному.

На цей вирок захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у зв`язку з чим ухвалою судді-доповідача від 10 квітня 2020 року було відкрите апеляційне провадження.

Крім того, захисник направив до апеляційного суду клопотання про скасування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 .

При цьому апелянт зазначає, що прокурор та інші учасники процесу не заявляли клопотання про обрання або зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого.

Вважає, що суд обрав ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без дотримання вимог статей 331 та 333 КПК України, не навів жодної підстави та ризику, які б вказували на необхідність ізоляції обвинуваченого від суспільства, а також порушив право обвинуваченого на захист, не давши йому можливості подати докази щодо недоцільності тримання під вартою.

Заслухавши доповідача, пояснення обвинуваченого та його захисника на обґрунтування доводів клопотання, думку прокурора про законність і обґрунтованість судового рішення, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи клопотання, колегія суддів приходить до такого.

Згідно з ч.3 ст.377 КПК України, якщо обвинувачений, що тримається під вартою, засуджений до арешту чи позбавлення волі, суд у виняткових випадках з урахуванням особи та обставин, встановлених під час кримінального провадження, має право змінити йому запобіжний захід до набрання вироком законної сили на такий, що не пов`язаний з триманням під вартою, та звільнити такого обвинуваченого з-під варти.

Можливість обирати, змінювати чи скасовувати запобіжний захід, обраний під час постановлення вироку до набрання ним законної сили на стадії апеляційного перегляду вироку суду передбачена положеннями ст. 401 КПК України.

Як вбачається з вироку суду, ОСОБА_8 засуджений за вчинення тяжкого злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 роки.

Відповідно до наведених вимог закону, суд вправі змінити обвинуваченому, якому призначене покарання у виді позбавлення волі, запобіжний захід у виді тримання під вартою на інший, не пов`язаний з триманням під вартою, лише у виняткових випадках та з урахуванням особи й обставин, встановлених під час кримінального провадження.

В клопотанні захисника не наведено доказів існування таких виняткових випадків, які б дозволяли звільнити обвинуваченого з-під варти. Не встановлено їх наявності і в засіданні апеляційного суду.

Доводи захисника про відсутність у суду правових підстав для обрання ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою при ухваленні обвинувального вироку є непереконливими.

Приписами п.2 ч. 4 ст.374 КПК України встановлено, що у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначається, зокрема, рішення щодо заходів забезпечення кримінального провадження.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №14 від 19 грудня 2014 року «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанцій процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» роз`яснив, що під час ухвалення обвинувального вироку суд вправі застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до обвинуваченого до набрання цим вироком законної сили. Суд застосовує запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у такому випадку з метою забезпечення виконання остаточного судового рішення.

При цьому, якщо питання про доцільність та обґрунтованість тримання засудженого під вартою виникає на стадії апеляційного оскарження і апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції може переглянути доцільність подальшого застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи наведені вимоги закону, місцевий суд, застосувавши запобіжний захід у вигляді тримання під вартою при ухваленні обвинувального вироку, яким ОСОБА_8 призначено покарання у виді позбавлення волі, не вийшов за межі своїх повноважень.

Окрім цього колегія суддів враховує, що окрім мети, передбаченої ст. 177 КПК України, застосування запобіжного заходу вже після постановлення вироку і призначення покарання має на меті також забезпечення виконання такого вироку, зокрема, належний порядок відбування покарання після набрання вироком законної сили.

Матеріали справи не містять об`єктивних даних про те, що стан здоров`я ОСОБА_8 не дозволяє утримувати його під вартою.

Отже, відсутні визначені законом підстави для задоволення клопотання захисника.

Керуючись статтями 377, 401, 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Відмовити в задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 , засудженого вироком Великобагачанського районного суду Полтавської області від 20 лютого 2020 року за ч.2 ст.286 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4