Справа № 169/31/20
Провадження № 1-кп/169/61/20
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2020 року смт Турійськ

Турійський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Руданці Кам`яно-Бузького району Львівської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не працює, має професійно-технічну освіту, неодружений, є громадянином України, судимий:

вироком Турійського районного суду Волинської області від 28 лютого 2006 року засуджений за вчинення злочину, передбаченого частиною першою статті 115 Кримінального кодексу України, до 7 років 6 місяців позбавлення волі, ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 1 липня 2011 року на підставі статті 81 Кримінального кодексу України звільнений умовно-достроково на невідбутий строк покарання 1 рік 9 місяців 18 днів;

вироком Турійського районного суду Волинської області від 26 грудня 2014 року засуджений за вчинення злочину, передбаченого частиною першою статті 185 Кримінального кодексу України, до покарання у виді штрафу;

вироком Турійського районного суду Волинської області від 11 листопада 2015 року засуджений за вчинення злочину, передбаченого частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України, до покарання у виді арешту на строк 3 місяці, звільнений з місць позбавлення волі 25 березня 2016 року,

у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 164 Кримінального кодексу України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області № 161/13296/14-ц від 28 листопада 2014 року з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_4 стягуються аліменти на неповнолітню дитину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у твердій грошовій сумі в розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з 14 серпня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. ОСОБА_5 , знаючи про обов`язок по утриманню дитини, маючи тимчасові заробітки, у період з серпня 2014 року по листопад 2019 року злісно ухилявся від сплати аліментів у визначеному судовим рішенням та законом розмірі, внаслідок чого станом на 26 грудня 2019 року утворилась заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 44399 гривень, що складає значно вищу суму ніж сукупна сума виплат за три місяці відповідних платежів.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 винуватим себе в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, у вчиненому щиро розкаявся і показав, що офіційно працевлаштуватися не може, оскільки має судимість, про обов`язок утримувати дитину та сплачувати аліменти йому відомо. Вказував, що буде погашати заборгованість та належним чином виконувати батьківські обов`язки, просив суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_4 у судовому засіданні підтвердила викладені в обвинувальному акті обставини, показала, що обвинувачений не надає їй матеріальної допомоги, хоча йому відомо було про стягнення з нього аліментів, дитина часто і тяжко хворіє та потребує лікування й операційного втручання. Не наполягала на призначенні обвинуваченому суворого покарання.

Наведені вище показання обвинуваченого є детальними, чіткими та послідовними і цілком узгоджуються з показаннями потерпілої та фактичними обставинами справи, які ніким з учасників судового провадження не оспорюються.

Судом з`ясовано, що всі учасники судового провадження правильно розуміють зміст обставин, які ними не оспорюються, та роз`яснено їм, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Враховуючи, що у суду немає жодних сумнівів у добровільності позиції учасників судового провадження, судом за згодою всіх учасників судового провадження відповідно до частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України визнано недоцільним дослідження інших доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Таким чином суд дійшов висновку про доведеність винуватості обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 164 Кримінального кодексу України, і кваліфікує такі його дії як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей (аліментів).

Відповідно до вимог статті 65 Кримінального кодексу України суд, призначаючи покарання, повинен урахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує в сукупності характер і ступінь суспільної небезпеки, ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який є злочином невеликої тяжкості, особу винного, який є працездатною здоровою особою, на обліку в лікаря нарколога та психіатра не перебуває, не працює, неодружений, має зареєстроване місце проживання, за яким характеризується посередньо, раніше неодноразово судимий, судимості не зняті і не погашені у встановленому законом порядку, а також думку потерпілої, яка не наполягала на призначенні обвинуваченому суворого покарання.

До обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відносить щире каяття у вчиненому та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого, є рецидив злочинів.

З урахуванням наведеного вище та виходячи із необхідності та достатності покарання для виправлення обвинуваченого й попередження вчинення ним нових злочинів суд призначає обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у виді громадських робіт в межах санкції статті закону, за якою він засуджується.

Суд вважає, що таке покарання відповідатиме принципам законності, справедливості та індивідуалізації покарання.

Керуючись статтями 368, 370, 374 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого частиною першою статті 164 Кримінального кодексу України, та призначити йому покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду через Турійський районний суд Волинської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий