Справа № 991/792/20
Провадження1-кс/991/2091/20
У Х В А Л А

12 березня 2020 року м.Київ

Суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відвід слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_6 від розгляду скарги у справі № 991/792/20

Суть питання

1.До судді ОСОБА_1 надійшло заява адвоката ОСОБА_3 .

2.У заяві адвокат ОСОБА_3 (заявник), що діє в інтересах ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , попросив про відвід слідчого судді ОСОБА_6 від розгляду скарги у справі № 991/792/20.

3.Суддя ОСОБА_6 подав заяву в якій попросив розглянути заяву про відвід за його відсутності.

4.Заявник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, причину неявки до суду не повідомив.

Встановлені обставини

5.На розгляді слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_6 знаходяться матеріали скарги на бездіяльність посадових осіб НАБУ про невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР(справа № 991/792/20).

6.Заявник зазначає, що 30 січня 2020 року слідчим суддею ОСОБА_6 його скаргу було повернуто. 20 лютого 2020 року апеляційною палатою Вищого антикорупційного суду його апеляційну скаргу задоволено та ухвалу слідчого судді від 30 січня 2020 року скасовано і повернуто матеріали для вирішення питання про відкриття провадження. Суддя ОСОБА_6 ухвалою відкрив провадження по скарзі заявника та судовий розгляд призначив на 12.03.2020.

7.Заявник вважає, що оскільки суддя ОСОБА_6 ухвалою від 30 січня 2020 року повернув його скаргу, тобто вже виніс своє рішення, заявник вважає, що за таких обставин розгляд скарги повторно слідчим суддею ОСОБА_6 не узгоджується з вимогами статті 76 ч.2 КПК України, в якій зазначено, що суддя, який брав участь у кримінальному провадженні в суді першої інстанції, не має права брати участь у цьому провадженні в судах апеляційної і касаційної інстанції, а також у новому провадженні після скасування вироку або ухвали суду першої інстанції.Крім того заявник посилається на Бангалорські принципи поведінки судді, відповідно до яких суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі або у тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді, а тому вбачає підстави для застосування відводу.

8.Проаналізувавши заяву ОСОБА_3 , суд вважає, що слід відмовити у задоволенні заяви про відвід слідчому судді, оскільки такий відвід є необґрунтованим.

Мотивація суду

9.Пункт 4 частини 1 статті 75 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) передбачає, що суддя не може брати участь у кримінальному провадженні за наявності обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.

10.З метою дотримання загальновизнаних інституційних гарантій правосуддя таких як незалежність і безсторонність суду, усунення судді відбувається через самовідвід (самоусунення) або на підставі заяви про відвід, поданої особою, що бере участь у кримінальному провадженні.

11.Відповідно до частини 3-5 статті 80 КПК України, заява про відвід може бути заявлена як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження; заява про відвід під час судового провадження подається до початку судового розгляду; відвід повинен бути вмотивованим.

12.Суд зазначає, що заява про відвід слідчого судді ОСОБА_6 від розгляду скарги у справі № 991/792/20 була подана письмово до Вищого антикорупційного суду , отже суд приймає заяву до розгляду на предмет вмотивованості.

13.Відповідно до частини 1 статті 81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду.

14.Аргументація заявника зазначена у пункті 7 цієї ухвали. Окрім вказаної в цьому пункті аргументації, заява про відвід не містить інших аргументів, а також доказів на підтвердження фактів, зазначених у заяві. Таким чином, суд вбачає підставу для відводу, на які посилається заявник сумнів у неупередженості та повторної участі судді після скасування апеляційною палатою його рішення.

15.Суд не погоджується з доводами заявника. Оскільки кримінальне процесуальне законодавство висуває загальні вимоги до вмотивованості відводу, суд звертається до інших джерел права, які визнані в Україні для більш детального аналізу. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди [України] застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права. Це положення узгоджується зі статтею 9 Конституції України, що встановлює примат (пріоритет) міжнародного права в Україні.

16.Суд керується сталою практикою ЄСПЛ в оцінці вмотивованості відводу, зокрема критеріями, що були чітко висвітлені у справі Mironenko та Martenko проти України (Рішення ЄСПЛ від 10 грудня 2009 року, заява № 4785/02, параграфи 66-71) та в основоположних справах Wettstein проти Швейцарії (Рішення ЄСПЛ від 21 грудня 2000 року, заява № 33958/96, параграфи 42-44) та Kyprianou проти Кіпру (Рішення ЄСПЛ від 15 грудня 2005 року, заява № 73797, параграфи 119, 121). ЄСПЛ вказав, що наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

17.Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, і у цьому зв`язку навіть видимі ознаки можуть мати певне значення.

18.В даному випадку основною та єдиною підставою для відводу слідчого судді, на думку заявника, є сумнів в неупередженості судді, який полягає в тому, що слідчий суддя ОСОБА_6 ухвалою від 30.01.2020 року вже виніс своє рішення по даній скарзі та повернув її заявникові. Втім, як вбачається з матеріалів, які досліджує суд, вказана ухвала була скасована і матеріали скарги повернуто для вирішення питання про відкриття провадження.

19.Суд також зазначає, що сумніви заявника стосовно неупередженості не були підтверджені жодними доказами, а тому не можуть бути визнані об`єктивно обґрунтованими. Той факт, що слідчий суддя ОСОБА_6 вже постановив рішення і повернув скаргу заявникові, не є об`єктивною обставиною, що вказує на його упередженість. Також, заявник не надав інформації щодо можливих видимих ознак неупередженості, а тому суд не може вважати такі сумніви об`єктивно виправданими.

20.Безпідставним є посилання заявника на ст. 76 КПК України про неможливість брати участь слідчого судді ОСОБА_6 у розгляді скарги у справі 991/792/20, оскільки, скарга розглядається під час досудового розслідування, і суддя не приймає участь у її розгляді в цьому ж провадженні в суді першої, апеляційної і касаційної інстанції.
21.Таким чином, суд приходить до висновку, що в неупередженості слідчого судді ОСОБА_6 нема правомірних сумнівів, оскільки заява не вказує на певні факти, котрі можна перевірити, які дозволяють піддати сумніву безсторонність розгляду справи.

Керуючись статтями 35, 75, 81 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відвід слідчого судді Вищого антикорупційного суду ОСОБА_6 від розгляду скарги у справі № 991/792/20 відхилити за невмотивованістю.

Ця ухвала окремому оскарженню не підлягає, а заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення по суті справи.

Суддя ОСОБА_1