Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження 1-кп/711/154/20
Справа № 711/8713/19
УХВАЛА
27 лютого 2020 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого: судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , особи, відносно якої внесено клопотання ОСОБА_5 , його законного представника ОСОБА_6 , представника служби у справах дітей ОСОБА_7 , представника сектору превенції ОСОБА_8 , потерпілого ОСОБА_9 , провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси судовий розгляд у кримінальному провадженні за клопотанням прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, не судимого, учня Державного навчального закладу «Черкаське вище професійне училище», який має статус дитини, позбавленої батьківського піклування, мешканця АДРЕСА_1 ,

за скоєння суспільно небезпечного діяння, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 121 КК України, суд

встановив:

Приблизно о 14 год. 40 хв. 14 липня 2019 року неповнолітній ОСОБА_5 , знаходячись у квартирі АДРЕСА_2 , не усвідомлюючи своїх дій та не керуючи ними, тобто перебуваючи у стані неосудності, перевищив межі необхідної оборони під час захисту від нападу потерпілого ОСОБА_9 , який у стані алкогольного сп`яніння виганяв ОСОБА_5 з квартири і застосував до нього фізичне насильство, яке виразилось у тому, що потерпілий затис його шию передпліччям та душив, наніс ОСОБА_9 один удар клинком господарського ножа в ліву частину грудної клітки, заподіявши потерпілому тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні для життя, у вигляді рани передньої поверхні грудної клітки ліворуч, яка проникає в плевральну порожнину, з ушкодженням серцевої сумки правого передсердя та крововиливом в серцеву сумку і плевральну порожнину.

Своїми діями ОСОБА_5 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ст. 124 КК України умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.

Скоєння ОСОБА_5 зазначеного суспільно-небезпечного діяння доведено наданими суду наступними доказами.

Сам ОСОБА_5 пояснив, що у проживав разом із матір`ю ОСОБА_10 та її співмешканцем потерпілим ОСОБА_9 , які зловживали спиртними напоями, а ОСОБА_11 періодично бив його і виганяв із дому. У 2019 році ОСОБА_10 позбавили батьківських права, а його помістили на виховання до патронатної сім`ї ОСОБА_12 і 14.07.2019 р. він разом зі своїм другом ОСОБА_13 , якого запросив для того, щоб убезпечити себе від можливої агресивної поведінки ОСОБА_11 , прийшов додому для того, щоб погодувати кішку та забрати предмети одягу. Матір і ОСОБА_11 перебували у стані алкогольного сп`яніння і висловлювали незадоволення його приходом, а потерпілий влаштував сварку і замахнувся, намагаючись нанести удар. Він ухилився і відштовхнув ОСОБА_11 , потім вони зчепились і упали, але ОСОБА_11 затиснув його шию своїм передпліччям і почав душити, тому він дотягнувся до ножа, який лежав на підлозі, і наніс ним удар ОСОБА_11 .

Потерпілий ОСОБА_9 відмовився давати показання в судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_10 показала, що вона зловживала спиртними напоями і проживала разом із сином та ОСОБА_9 . Син приніс додому кішку, за якою не доглядав, пропускав школу, тому ОСОБА_11 висував йому претензії. Потім її сина ОСОБА_5 помістили до прийомної сім`ї. 14.07.2019 р. вона із співмешканцем ОСОБА_11 вживала спиртні напої і до квартири після тривалої відсутності прийшов син, який хотів забрати кішку, але ОСОБА_11 не дозволив, тому між ними виникла сварка, в ході якої вони штовхались, а ОСОБА_11 схопив сина за шию і вдарив нижче спини. В конфлікт втрутився ОСОБА_14 , потім вона побачила, що син відходить від ОСОБА_11 , у якого помітила рану передній частині грудної клітини. Після цього рішенням суду її позбавили батьківських прав.

Свідок ОСОБА_13 показав, що його друг ОСОБА_5 проживав із матір`ю та ОСОБА_11 , які зловживали спиртними напоями, а ОСОБА_11 його ображав і бив. Після того ОСОБА_5 помістили у патронатну сім`ю, йому заборонили приходити у квартиру до матері. 14.07.2029 р. ОСОБА_15 попросив його піти з ним додому, звідки хотів забрати одяг і нагодувати кішку. Сам свідок залишився у під`їзді і зайшов до помешкання тільки тоді, коли почув, що в квартирі виникла сварка, тобто на його друга кричали ОСОБА_11 і ОСОБА_10 . Виявивши, що ОСОБА_11 схопив ОСОБА_15 рукою за шию і душив, він почав наносити ОСОБА_11 удари по спині, але мати ОСОБА_15 відтягувала його. В цей час побачив, що ОСОБА_15 відійшов від ОСОБА_11 і у того в області грудей текла кров.

Свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_17 охарактеризували ОСОБА_5 як вихованого підлітка без шкідливих звичок, що виховувався матір`ю, яка разом зі своїм співмешканцем ОСОБА_11 зловживала спиртними напоями. Підліток терпів знущання від ОСОБА_11 , який його іноді бив і неповнолітній змушений був ночувати у сусідів або у під`їзді.

Свідок ОСОБА_18 показала, що неповнолітнього ОСОБА_5 поміщено у її родину на виховання з квітня 2019 року. 14.07.2019 р. вони повернулись із літнього табору і неповнолітній пішов до свого колишнього місця проживання за кішкою, яку дуже любив. Через певний час він повернувся зі слідами крові на носі та пояснив, що у нього зі співмешканцем матері виникла бійка, в ході якої потерпілий душив його, тому він змушений був ударити його ножем. Про цю подію вони повідомили до поліції і до невідкладної медичної допомоги.

Аналогічні показання дав її чоловік свідок ОСОБА_19 .

Згідно з протоколом огляду місця події квартирі АДРЕСА_2 виявлено різні предмети, у тому числі й кухонний ніж з деформованим лезом, зі слідами речовини бурого кольору, а також дві чарки і пляшку (т.2 а.с.25-40).

У відповідності до судово-медичної (імунологічної) експертизи на руків`ї вилученого з місця події ножа виявлено кров людини, походження якої можливе від ОСОБА_9 (т.2 а.с.131-133).

Проведеними такими ж експертизами встановлено, що на вилучених з місця події ковдрі, наволочці і змиві речовини, на вилучених у ОСОБА_15 і ОСОБА_11 предметах одягу (т.2 а.с.164-165, 171-172, 182-184, 195-196, 206-207) виявлена кров людини, походження якої можливе від потерпілого ОСОБА_11 і не виключається домішка крові Висоцького.

Проведеною судово-медичною експертизою встановлено, що потерпілому ОСОБА_9 внаслідок дії гострого предмета з колото-ріжучими властивостями заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, що небезпечні для життя, у вигляді рани передньої поверхні грудної клітки ліворуч, яка проникає в плевральну порожнину, з ушкодженням серцевої сумки правого передсердя та крововиливом в серцеву сумку і плевральну порожнину (т. 2 а.с. 119-120).

Разом з тим, у ОСОБА_5 також виявлено тілесні ушкодження у вигляді рани на правій кисті, що могла виникнути в результаті дії гострого предмета, і садна на грудній клітині, правій верхній кінцівці, на нижніх кінцівках, що виникли від дії тупих предметів, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень (т.2 а.с.242-243).

Суду надано документи (договір про патронат над дитиною, наказ служби у справах дітей, рішень виконавчого комітету Черкаської міської ради від 09.04.2019 р. та від 24.09.2019 р.) згідно з якими неповнолітнього ОСОБА_5 тимчасово влаштовано у сім`ю патронатного вихователя ОСОБА_18 , а потім йому надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (т.2 а.с.42, 44, 45, 245).

Проаналізувавши вказані докази кожен окремо і в їх сукупності, суд вважає доведеним, що між неповнолітнім ОСОБА_5 і потерпілим ОСОБА_9 14.07.2019 р. в квартирі АДРЕСА_2 виник конфлікт, під час якого ОСОБА_11 застосував до Висоцького фізичне насильство, а той, обороняючись завдав йому удар ножем в грудну клітину, заподіявши тяжкі тілесні ушкодження.

Разом з тим, протоколи слідчих експериментів зі свідками ОСОБА_10 і ОСОБА_20 та підозрюваним ОСОБА_5 (т.2 а.80, 85, 251) суд визнає недопустимими доказами, тому що в них фактично містяться показання свідків і підозрюваного, а не зафіксовано власне ходу слідчого експерименту шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань, як це передбачено ч.1 ст. 240 КПК України. Відеозаписи є додатками до протоколів і не можуть замінювати їх змісту. У зв`язку із цим суд визнає недопустимими доказами і висновки судово-медичних експертиз, проведених за результатами слідчих експериментів, що не впливає на висновок суду про доведеність фактичних обставин справи.

Під час досудового розслідування проведена судова психіатрична експертиза, за висновками якої у ОСОБА_5 виявлені прояви тимчасового розладу психічної діяльності, через що не міг усвідомлювати своїх дій та керувати ними як на час вчинення дій 14.07.2019 р. так і в даний час, через що становить пасивний тип суспільної небезпеки. Хворий потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом (т.2 а.с.149-157).

Критерії вибору судом виду примусових заходів медичного характеру залежать від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, небезпечності психічно хворого для себе й інших осіб. При виборі виду таких примусових заходів необхідно оцінювати суспільну небезпечність хворого, що визначається як ризик скоєння хворим повторного суспільно небезпечного діяння. Ступінь суспільної небезпечності психічно хворого визначається на підставі аналізу тяжкості вчиненого діяння та типу його суспільної небезпечності (активного чи пасивного), зважаючи на можливості повторення суспільно небезпечних діянь.

Частиною першою статті 94 КК України суду надано можливість застосувати такі примусові заходи медичного характеру:

1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку;
2) госпіталізація до психіатричного закладу із звичайним наглядом;
3) госпіталізація до психіатричного закладу з посиленим наглядом;
4) госпіталізація до психіатричного закладу із суворим наглядом.
В цьому конкретному випадку суд враховує як медичний критерій, тобто психічний стан хворого, так і характер вчинених суспільно небезпечних діянь, тобто юридичний критерій. За медичним критерієм, що відображено в акті судово-психіатричної експертизи, у ОСОБА_5 виявлені прояви тимчасового розладу психічної діяльності; з огляду на особливості виявленої у нього хвороби він виявляє ознаки пасивного типу суспільної небезпеки. Суспільно небезпечне діяння вчинене ним внаслідок збігу життєвих умов, оскільки він виховувався у неповнолітньому віці у неповній сім`ї, у якій його мати та її співмешканець зловживали спиртними напоями, а ОСОБА_9 застосовував до нього фізичне і психічне насильство. Неповнолітнього помістили до патронатної сім`ї, де він зарекомендував себе з позитивного боку, що повідомили свідки ОСОБА_12 . Неповнолітній ОСОБА_5 сам ініціював позбавлення його матері батьківських прав і проявляв турботу за кішкою, яка тільки пов`язувала його з колишнім місцем проживання. Після тривалого перебування у патронатній сім`ї він, передбачаючи можливе виникнення конфліктної ситуації, взяв із собою друга (свідка ОСОБА_14 ) і разом з ним пішов за домашнім улюбленцем до колишнього місця проживання, де знову опинився в атмосфері колишнього життя застав у стані алкогольного сп`яніння матір та її співмешканця, які висловили невдоволення його приходом, а ОСОБА_11 застосував до нього фізичне насильство. Будучи більш фізично розвинутим і значно старшим від неповнолітнього ОСОБА_21 , потерпілий застосував до нього больовий прийом удушення, тому суд вважає встановленим те, що ОСОБА_5 змушений був оборонятись. Разом із тим він перевищив межі необхідної оборони, тому що обрав спосіб і знаряддя захисту (ніж), який явно не відповідав характеру і способу застосованого до нього фізичного насильства. Зважаючи на викладене, суд вважає, що ОСОБА_5 вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ст. 124 КК України - умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, вчинене у разі перевищення меж необхідної оборони.
Вирішуючи питання про застосування до ОСОБА_5 виду примусового заходу медичного характеру, суд враховує положення ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», згідно з якими особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона:
вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або
неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.
Висновки про характер і тяжкість захворювання, а також складна життєва ситуація, у якій опинився ОСОБА_5 та внаслідок якої він вчинив суспільно небезпечне діяння, а також те, що він в даний час не спілкується з потерпілим, тому що навчається і проживає в гуртожитку, приводять суд до висновку, що ОСОБА_5 не становить безпосередньої загрози для себе чи суспільства, він не виявляє наміри вчинити суспільно небезпечні дії і спроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. В даний час рішенням суду від 30.07.2019 р. матір ОСОБА_21 позбавлено батьківських прав, а неповнолітнього влаштовано до державного закладу на повне державне утримання, де він навчається і за місцем навчання характеризується позитивно (т.2 а.с.314). Поміщення неповнолітнього до психіатричного закладу на невизначений строк призведе до втрати ним місця навчання і можливості отримати професійну освіту. У висновку експертизи не зазначено, що ОСОБА_5 за станом свого здоров`я потребує обов`язкової госпіталізації до психіатричного закладу, а йдеться тільки про рекомендацію застосування такого виду примусового заходу. У зв`язку з цим на підставі п.1 ч. 1 ст. 94 КК України суд вважає, що у даному випадку до нього необхідно застосувати такий вид примусових заходів медичного характеру як надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
Підстав для зміни чи скасування застосованого запобіжного заходу немає.
Процесуальні витрати у кримінальному проваджені відсутні. Вирішуючи питання про долю речових доказів, суд керується положеннями ст. 100 КПК України і враховує думку потерпілого ОСОБА_9 та ОСОБА_5 щодо їх майна. Решта речей і предметів не зазначені у кримінальному провадженні як речові докази, тому суд не вирішує питання про їх долю.
На підставі ст.ст. 93, 94 КК України, керуючись ст.ст. 508, 512, 513 КПК України, суд

у х в а л и в :

Застосувати до ОСОБА_5 , який вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ст. 124 КК України, примусові заходи медичного характеру у вигляді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.
До набрання ухвалою законної сили продовжити дію застосованого до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді передання під нагляд опікуну директору ДНЗ «Черкаське вище професійне училище» ОСОБА_22 .
Речові докази, які зберігаються в камері збереження речових доказів Черкаського відділу поліції ГУНП в Черкаській області: ковдру та шорти повернути потерпілому ОСОБА_9 , кухонний ніж, марлевий тампон і ганчірку зі слідами крові людини знищити, кофту («бобку») повернути ОСОБА_5 .
Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси в установленому законодавством порядку на протязі 30 днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали виготовлено і проголошено о 08 год. 05 хв. 03.03.2020 р.

Суддя: ОСОБА_1