Справа №295/5072/14-к
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2019 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

секретарі судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальні провадження № 0000543 від 04.02.2014 р. та № 0001442 від 24.03.2014 р. стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , зареєстрованого АДРЕСА_2 , одруженого, має на утриманні одну малолітню дитину, офіційно не працюючого, раніше судимого:

- 05.07.2006 Богунським районним судом м. Житомира за ст. 309 ч. 2, 69 КК України на 2 роки виправних робіт з відрахуванням 20% заробітку,

- 23.12.2011 Богунським районним судом м. Житомира за ст. 185 ч. 3 КК України на 3 роки позбавлення волі. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 20.09.2013 на підставі ст. 82КК України замінено невідбуте покарання на більш м`яке - на виправні роботи на строк 1 рік 4 місяці з відрахуванням 20% щомісячно із суми заробітку в дохід держави,

за ст. 389 ч. 2, ст. 121 ч. 2 КК України

з участю сторін кримінального провадження:

прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_10 вироком Богунського районного суду м. Житомира від 23.12.2011 року засуджений за вчинення злочину, передбаченого ст. 185 ч. 3 КК України на 3 роки позбавлення волі. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 20.09.2013 року ОСОБА_10 замінено невідбуту частину покарання у вигляді позбавлення волі на виправні роботи строком на 1 рік 4 місяці з відрахуванням 20 % із суми заробітку щомісячно в дохід держави.

03.10.2013 року засуджений ОСОБА_10 був поставлений на облік до КВІ Богунського підрозділу м. Житомира, 16.10.2013 року йому було роз`яснено права та обов`язки, пов`язані із відбуванням покарання та ОСОБА_10 був попереджений про те, що в разі ухилення від відбування покарання у виді виправних робіт, на підставі ст. 389 ч. 2 КК України, може бути притягнутий до кримінальної відповідальності. Також роз`яснено, що згідно ст. 41 ч. 6 КВК України ОСОБА_10 зобов`язаний додержуватися встановлених законодавством порядку і умов відбування покарання, сумлінно ставитися до праці, працювати на визначеному об`єкті і відпрацьовувати встановлений судом строк виправних робіт, з`являтися за викликом до кримінально-виконавчої інспекції, повідомляти інспекцію про зміну місця проживання, з`являтися до інспекції у встановлені дні на реєстрацію, без дозволу інспекції не виїжджати за межі України.
Крім цього, роз`яснено, що поважними причинами неявки до інспекції в призначений строк визначаються: несвоєчасне одержання виклику, хвороба та інші обставини, що фактично позбавляють можливості своєчасно прибути за викликом і які документально підтверджені, про що від засудженого ОСОБА_10 було відібрано письмову підписку, анкету, складено довідку-бесіду, винесено постанову про встановлення днів явки на реєстрацію до КВІ Богунського підрозділу м. Житомира 2-й та 4-й четверги кожного місяця, а також вказаного ж дня ОСОБА_10 надав трудовий договір щодо працевлаштування вантажником до ФОП ОСОБА_12 .. 04.11.2013 року до КВІ надійшло підтвердження ФОП ОСОБА_12 про прийняття до виконання 16.10.2013 ухвали суду від 20.09.2013 року відносно ОСОБА_10 ..
Однак, ОСОБА_10 , будучи належним чином ознайомлений з порядком та умовами відбування покарання, попереджений про кримінальну відповідальність за ухилення від відбування покарання, діючи умисно з метою ухилення від відбування покарання у вигляді виправних робіт, за період з 12.12.2013 по 30.12.2013 допустив 17 прогулів, причини відсутності на роботі не повідомив, а тому згідно наказу № 3-к від 30.12.2013 року його було звільнено з роботи з 30.12.2013 року згідно ст. 40 п. 4 Кодексу законів про працю України, за прогул без поважних причин. У подальшому ОСОБА_10 не працевлаштувався, на облік в Житомирський міський центр зайнятості не став, ніде не працює та, таким чином, ухилився від відбування покарання у виді виправних робіт.

ОСОБА_10 з 1 року 4 місяців виправних робіт, призначеного ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 20.09.2013 року, відбув усього 2 місяці, невідбута частина покарання становить 1 рік 2 місяці.

Своїми умисними діями, які виразилися в умисному ухиленні від відбування виправних робіт особою, засудженою до цього покарання, ОСОБА_10 вчинив кримінальне правопорушення за ст. 389 ч. 2 КК України.

Обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, розкаявся у вчиненому.

Оскільки в судовому засіданні обвинувачений визнав фактичні обставини вчинення злочину, не оспорює їх, позиція його є добровільною, а тому суд за згодою учасників процесу відповідно до вимог ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів, що підтверджують ці обставини, роз`яснивши позбавлення права на оскарження цих обставин в апеляційному порядку.

Органом досудового розслідування ОСОБА_10 обвинувачується в тому, що 24 березня 2014 року приблизно о 20 годині 25 хвилин, між ОСОБА_10 та ОСОБА_13 , які перебували в стані алкогольного сп`яніння в дворі будинку АДРЕСА_3 на ґрунті раптово виникнувших неприязних відносин, у ОСОБА_10 виник умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_13 .. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_10 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, 24.03.2014 приблизно о 20 годині 25 хвилин перебуваючи в дворі будинку АДРЕСА_3 невстановленим слідством колюче-ріжучим предметом умисно наніс ОСОБА_13 один удар в область грудної клітини зліва, чим спричинив останньому тяжкі тілесні ушкодження у вигляді: рани передньої поверхні грудної клітки зліва, крововиливу в м`які тканини грудної клітки, крововиливу в середостіння, насічка на передньо-внутрішній поверхні нижньої долі лівої легені, наскрізне ушкодження серцевої сорочки, ушкодження стінок правого шлуночка, наскрізне ушкодження діафрагми та тканини лівої долі печінки. Дане тілесне ушкодження має ознаки тяжкого тілесного ушкодження по критерію небезпеки для життя, є смертельним, і знаходиться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті ОСОБА_13 ..

Такі дії ОСОБА_10 кваліфіковані за ст. 121 ч. 2 КК України, як умисне заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, що спричинило смерть ОСОБА_13 ..

Обвинувачений ОСОБА_10 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення за вказаних обставин не визнав, пояснив, що ввечері 24.03.2014 будучи напідпитку ішов додому із знайомою дружини - ОСОБА_14 . Остання запропонувала зайти в гості до її знайомої ОСОБА_15 , в будинок по провулку Новопівнічному, на що погодився. В будинку знаходилися ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , які вживали спиртне, вони до них приєдналися. Через деякий час вирішив іти додому, його провела ОСОБА_18 та вказала напрямок руху, оскільки в будинку був вперше, коли прийшов додому нікого не було, ключей від дверей квартири не мав, зателефонував дружині, та повідомила, що в с. Тетерівка. Він зателефонував брату, який працював таксистом, щоб він завіз його в село, той відмовився, сказав, що вже не працює. Він тоді повернувся на верхній поверх свого під`їзду, де був диван, та ліг там спати. Потерпілого ОСОБА_13 не знав, не бачив, ніколи не спілкувався. Під час знаходження в квартирі ОСОБА_15 ніхто не приходив, в двері не стукав. Про смерть ОСОБА_13 дізнався від працівників міліції.

Потерпіла ОСОБА_9 підтвердила, що її син ОСОБА_19 проживав в своєму будинку по АДРЕСА_4 , разом із співмешканкою ОСОБА_20 , разом із ними проживала і ОСОБА_16 з дитиною. Про смерть сина повідомила сусідка наступного дня, в лікарні повідомив, що намагалися, але не змогли спасти сина. Сусідка розповідала, що бачила в той вечір сина, який сказав, що його підрізали, був в крові, втратив свідомість. При спілкуванні з лікарем, останній повідомляв, що коли сина привели до свідомості, той назвав прізвище особи, яка його підрізала « ОСОБА_21 ». ОСОБА_17 сказала, що не знає як це сталося, просила вибачення.
Під час огляду місця пригоди від 24.03.2014 - подвір`я будинку АДРЕСА_3 біля входу до будинку на відстані 2-х метрів на землі та на вікні будинку, що виходить у двір, були виявлені плями бурого кольору, які були вилучені, в зазначених плямах виявлена кров людини, яка може походити від ОСОБА_13 , про що вказується у висновках експерта №№ 432, 433 від 01.04.2014 та №№ 499, 500 від 10.04.2014.
Згідно висновку судово-медичної експертизи № 329 від 23.04.2014 у ОСОБА_13 було виявлено поранення тулуба у вигляді:рани передньої поверхні грудної клітки зліва, крововиливу в м`які тканини грудної клітки, крововиливу в середостіння, насічка на передньо-внутрішній поверхні нижньої долі лівої легені, наскрізне ушкодження серцевої сорочки, ушкодження стінок правого шлуночка, наскрізне ушкодження діафрагми та тканини лівої долі печінки. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії колюче-ріжучого предмету і мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження по критерію небезпеки для життя, є смертельним, і знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Смерть ОСОБА_13 настала в стаціонарі хірургічного відділення ЦМЛ № 1 м. Житомира.

Сторона обвинувачення вважає, що доказами, які підтверджують причетність ОСОБА_10 до заподіяння тілесних ушкоджень, що спричинили смерть ОСОБА_13 , є показання потерпілої ОСОБА_9 та документи, зібрані під час досудового розслідування.
Дослідивши зазначені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що обвинувачення не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні.
Потерпілий ОСОБА_13 в своїй заяві про притягнення до відповідальності особи, яка спричинила йому тілесні ушкодження, зазначив, що 24.03.2014 близько 21 години невідома особа спричинила йому тілесні ушкодження в подвір`ї будинку АДРЕСА_3 . Під час допиту потерпілий вказав, що 24.03.2014 близько 20 години він, будучи в стані алкогольного сп`яніння, прийшов додому, в квартирі були дружина ОСОБА_22 , її подруга ОСОБА_23 та квартирантка ОСОБА_24 , він з ними теж вживав спиртне. Потім пішов відпочивати та дивився телевізор. Чув стук у двері та вікна, хтось із дівчат сказав, що ОСОБА_25 ломиться в квартиру. Особу на ім`я « ОСОБА_25 » не знає, ніколи не бачив, але відповів, що вийде на двір та розбереться з ним. В дворі побачив невідомого чоловіка, який тримав у руці кухонного ножа. Запитав його навіщо йому ніж, на що чоловік нічого не повідомивши, наніс удар ножем у груди та побачивши кров втік, а він став стукати у вікно, щоб хтось викликав швидку допомогу, після чого нічого не пам`ятає. Зазначив, що невідомий чоловік був одягнений в спортивну кофту чорного кольору з капюшоном на голові та брюки темного кольору, його обличчя не бачив, тому впізнати не зможе.
Одяг ОСОБА_10 , який він видав добровільно, а саме: чоловіча спортивна кофта із плащової тканини чорного, сірого, синього, білого кольорів та джинсові штани синього кольору, були оглянуті та на них не виявлено слідів крові, про що зазначено у висновку експерта № 473 від 22.04.2014.

Під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_10 за адресою: АДРЕСА_5 , виявлено 5 ножів, Проте за висновками експерта № 78-МК від 27.05.2014 на підставі даних, отриманих при медико-криміналістичному дослідженні 5 ножів, трьох малюнків ножів, які виконані свідками на стадії досудового розслідування, висновку судово-медичного експерта № 329 від 26.03.2014 дослідження трупа ОСОБА_13 встановлено, що при дослідженні 5 ножів виявлено співпадання розмірів ушкодження та раневого каналу з шириною клинка ножа № 5 та його довжини на відстані 6 см від вістря, але враховуючи, що ушкодження у ОСОБА_13 було ушито хірургічними швами, відсутній одяг постраждалого, та розбіжність довжин раневих каналів у хірурга та судово-медичного експерта, що не дало можливості точно дослідити виявлене ушкодження у ОСОБА_13 та визначити конструктивні особливості травмуючого предмету, вказати, що утворення ушкодження на тілі постраждалого ОСОБА_13 від дії клинка ножа № 5 або від любого іншого предмету, який володіє колото-різаними властивостями, не представляється можливим. Дії ножів, що зображені на малюнках свідками, виключається тому, що зображені ножі не відповідають розмірам, які вказані на малюнках. З огляду на наведене, судово-медичний експерт-криміналіст прийшов до висновку, що визначити чи могли утворитися ушкодження на тілі постраждалого ОСОБА_13 від дії клинків ножів, які були досліджені, не представляється можливим.

Як вбачається із копії карти виїзду швидкої медичної допомоги № 2709 від 24.03.2014 о 20:31 був прийнятий виклик швидкої медичної допомоги до пацієнта з ножовим пораненням за адресою АДРЕСА_6 , швидка прибула на місце о 20:40.

Аналізом порівняння даних з радіорозвідки та деталізації абонентського номеру НОМЕР_1 встановлено, що 24.03.2014 у проміжок часу з 19:30 по 20:30 ОСОБА_10 на зв`язок не виходив, а о 21:13 він виходив на зв`язок у зоні покриття базової станції, яка обслуговує територію скоєння злочину, що слідує із довідки № 12/1191 від 19.06.2014 начальника УОТЗ УМВС України в Житомирській області.

В судовому засіданні обвинувачений вказав, що телефонував зі свого мобільного телефону з № НОМЕР_1 своєму брату ОСОБА_26 . Телефонний дзвінок о 20-37, який здійснив ОСОБА_10 , тобто час, коли до потерпілого вже була викликана медична допомога, знаходився в радіусі дії не базової станції, що охоплює місце вчинення злочину, а іншої базової станції мобільного зв`язку, а саме за адресою АДРЕСА_7 , (згідно довідки № 12/1191 від 19.06.2014), що спростовує показання свідка ОСОБА_27 , які зафіксовані в протоколі пред`явлення особи на впізнання від 06.06.2014, що вона впізнала голос ОСОБА_10 , який був 24.03.2014 о 21 годині біля будинку потерпілого, в період спричинення йому тілесних ушкоджень.
Відповідно до вимог ст. 62 Конституції України та ст. 373 ч. 3 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Достатніх доказів на підтвердження причетності ОСОБА_10 до спричинення тілесних ушкоджень потерпілому суду надано не було, на одязі ОСОБА_10 слідів крові не виявлено, на місці скоєння злочину не виявлено знарядь злочину або інших слідів, які б вказували на ОСОБА_10 , не доведено використання ОСОБА_10 виявлених у нього ножів для спричинення тілесних ушкоджень.

Під час досудового розслідування слідством не була приділена належна увага показанням самого потерпілого про те, що він побачив у руці чоловіка на своєму подвір`ї кухонний ніж в темну пору доби, але при цьому обличчя не бачив, людину не знає. Слідчому ОСОБА_13 не називалось ім`я або прізвисько цієї особи, про що зазначає потерпіла в своїх показаннях. Такі показання ОСОБА_13 могли бути надані з метою вигородження дій іншої особи, яка могла бути йому знайома та яка спричинила тілесні ушкодження. Також за місцем проживання потерпілого також не відшукувалося знаряддя злочину.

З огляду на наведене суд приходить до висновку про недоведеність вини обвинуваченого ОСОБА_10 у спричиненні тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, які потягли за собою настання його смерті.

Призначаючи обвинуваченому покарання суд виходить із загальних засад призначення покарання, зазначених в ст. 65 КК України.

ОСОБА_10 вчинено злочин, передбачений ст. 389 ч. 2 КК України, який згідно з ст. 12 ч. 2 КК України відноситься до злочину невеликої тяжкості.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

Обставинами, що пом`якшують покарання, є визнання вини і сприяння розкриттю злочину.

Крім того суд враховує, що ОСОБА_10 не працює, по місцю проживання характеризується негативно, має на утриманні неповнолітню дитину, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, будучи засудженим за вчинення умисного злочину до позбавлення волі та після заміни судом невідбутої частини покарання більш м`яким ухилився від відбування покарання у виді виправних робіт, що свідчить про те, що він належних висновків для себе не зробив та не бажає стати на шлях виправлення.

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_10 покарання у виді обмеження волі в межах санкції ст. 389 ч. 2 КК України з частковим приєднанням відповідно до ст.ст. 71, 72 КК України невідбутого покарання за ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 20.09.2013.

Строк попереднього ув`язнення підлягає до зарахуванню у строк покарання відповідно до вимог ст. 72 КК України.

Питання щодо речових доказів підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по справі відсутні. Арешт на майно не накладався. Запобіжний захід відсутній.

Цивільний позов прокурора про стягнення із ОСОБА_10 витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_13 в сумі 493 грн. 59 коп. не підлягає до задоволення у зв`язку з відсутністю підстав.

Керуючись ст.ст. 368-370 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст. 389 ч. 2 КК України і призначити йому покарання - 2 роки 10 місяців обмеження волі.

На підставі ст. 71 КК України частково приєднати невідбуте покарання за ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 20.09.2013 із застосуванням ст. 72 КК України, перевівши менш суворий вид покарання в більш суворий, та призначити остаточне покарання 3 (роки) обмеження волі.

ОСОБА_6 за ст. 121 ч. 2 КК України виправдати за недоведеністю у вчиненні злочину.

Зарахувати у строк відбуття покарання строк попереднього ув`язнення з 20 червня 2014 по 26 лютого 2016 відповідно до вимог ст. 72 КК України та вважати ОСОБА_28 таким, що відбув покарання.

Речові докази: речовину бурого кольору, що знаходиться в камері зберігання речових доказів Житомирського МВ знищити; чоловічу спортивну кофту та джинсові штани, передані ОСОБА_10 , залишити йому як власнику; два СД-диска залишити в матеріалах кримінального провадження.

В задоволенні цивільного позову прокурора про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_13 в сумі 493 грн. 59 коп. відмовити у зв`язку з відсутністю підстав.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду, який набрав законної сили, обов`язковий для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягає виконанню на всій території України.

Суддя ОСОБА_1