Житомирський апеляційний суд
Справа №274/5417/17 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Категорія ч.1 ст. 115 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді: ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю секретаря: ОСОБА_5 ,
прокурора: ОСОБА_6 ,
обвинуваченого: ОСОБА_7 ,
захисника: ОСОБА_8 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 20 січня 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бердичева, громадянина України, неодруженого, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого АДРЕСА_1 , прож. АДРЕСА_2 , раніше в силу ст. 89 КК України не судимого,-

визнано винним за ч.1 ст.115 КК України та призначено йому покарання у виді десяти років позбавлення волі.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого до набрання вироком законної сили ухвалено залишити без змін тримання під вартою, продовжуючи термін даного запобіжного заходу на 60 діб, а саме до 19 березня 2020 року (включно).

Строк відбуття покарання ухвалено рахувати з 05 жовтня 2017 року.

Ухвалено стягнути із ОСОБА_7 19 479.52 гривень процесуальних витрат.

Речові докази по справі, а саме :

- спортивні штани сірого кольору, спортивну куртку сірого кольору з полосами синього та білого кольорів, спортивну куртку біло-сірого кольорів кросівки чорного кольору-повернути засудженому ОСОБА_7 за належністю; спортивну кофту сірого кольору на блискавці із плямами бурого кольору, футболку чорного кольору, светр білого кольору, куртку без рукавів з трупа ОСОБА_9 - ухвалено знищити; чорні кросівки з надписом «Воna» , сині спортивні штани з білими смугами по боках, джинсову куртку- ухвалено повернути ОСОБА_10 за належністю; кепку коричневого кольору, кофту червоного кольору із надписом «Adidas», чоловічий светр синього кольору із плямами бурого кольору-знищити.

Паперові пакети із марлевими тампонами із змивами з рук; паперові пакети із зрізами нігтьових пластин; паперовий пакет із зразком букального епітелію ОСОБА_10 , паперові пакети із марлевими тампонами із змивами з рук; паперові пакети із зрізами із зрізами нігтьових пластин; паперовий пакет із зразком букального епітелію свідка ОСОБА_11 ; паперовий пакет із зразком букального епітелію ОСОБА_7 ; паперовий пакет із зразком крові трупа ОСОБА_9 - ухвалено знищити;

DVD-диск із відеозаписом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_10 - ухвалено залишити в матеріалах кримінального провадження.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 визнаний винним та засуджений за те, що 04 жовтня 2017 року у вечірній час ОСОБА_7 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, та ОСОБА_9 знаходились за місцем їх спільного проживання у квартирі АДРЕСА_3 , де між ним та співмешканкою ОСОБА_9 на ґрунті особистих неприязних стосунків, виникла сварка. В ході даної сварки у ОСОБА_7 виник умисел на вбивство ОСОБА_9 .

Реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на умисне вбивство ОСОБА_9 , ОСОБА_7 підійшов до останньої, яка на той час лежала на дивані, та з великою силою прикладання почав наносити ОСОБА_9 чисельні удари кулаками обох рук по голові. Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, направлені на позбавлення життя ОСОБА_9 , ОСОБА_7 стягнув потерпілу на підлогу та почав наносити численні удари руками та ногами по голові, тулубу та ногах ОСОБА_9 . Не припиняючи свої злочинні дії, ОСОБА_7 вистрибнув на ОСОБА_9 , яка після отриманих ударів продовжувала лежати на підлозі, та почав стрибати по її тулубу та ногах ногами, обутими у кросівки. Після чого схопив стілець, який знаходився в кімнаті та почав ним наносити численні удари по голові, тулубу та ногах потерпілої ОСОБА_9 , таким чином вбивши її.

В результаті своїх злочинних дій ОСОБА_7 заподіяв потерпілій ОСОБА_9 тілесні ушкодження у вигляді травми із залученням декількох ділянок тіла: закритої черепно-мозкової травми, крововиливів під оболонки головного мозку, закритих переломів кісток носа та кісток нижньої щелепи справа, закритої травми грудної клітини, закритих подвійних переломів ребер правої та лівої половини грудної клітини, забою легень, які у сукупності відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя та знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю, множинних саден та крововиливів голови, тулуба та кінцівок, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та в причинному зв`язку зі смертю не знаходяться.

Смерть ОСОБА_9 настала від травми із залученням декількох ділянок тіла а саме: закритої черепно-мозкової травми, закритого перелому кісток носа та кісток нижньої щелепи справа, закритої травми грудної клітини, закритих подвійних переломів ребер правої та лівої половини грудної клітини, забою легень, що ускладнилось крововиливами під оболонки головного мозку, стисненням головного мозку та вклиненням стовбура мозку та мозочка у великий потиличний отвір.

В апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого просить вирок суду змінити в сторону пом`якшення, та призначити йому покарання у вигляді 7 років позбавлення волі. Посилається на те, що вирок суду є незаконним, оскільки не в повній мірі відповідає вимогам кримінального та кримінально-процесуального Закону, в зв`язку з невідповідністю призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого ОСОБА_7 , є явно за своїм видом несправедливим через суворість, та таким що підлягає зміні в сторону пом`якшення. Вказує, що судом при призначенні обвинуваченому покарання не були враховані відповідні пом`якшуючі обставини, тому покарання у виді позбавлення волі строком 10 років є явно несправедливим внаслідок суворості і підлягає зміні в сторону пом`якшення. При призначенні покарання судом були враховані пом`якшуючі обставини, а саме: визнання вини; щире розкаяння в скоєному, однак під час судових дебатів ОСОБА_7 вказував, що він шкодує, про те, що вчинив, та розуміє, що буде покарання, з ізоляцією від суспільства, але просив суворо не карати, а призначити покарання у вигляді 7 років позбавлення волі. Також судом не було взято до уваги, що ОСОБА_7 хворіє, на ряд тяжких хронічних, інфекційних захворювань та йому потрібна постійна медична допомога. Наведені факти вказують, що в суду першої інстанції були всі підстави призначити покарання у вигляді 7 років позбавлення волі, не виходячи за межи санкції статті, що не було зроблено.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та захисника, які підтримали свою апеляційну скаргу, прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги захисника в інтересах обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Оскільки фактичні обставини справи та доведеність вини ОСОБА_1 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення ніким не оспорюється, в тому числі обвинуваченим, колегія суддів перевіряє законність вироку тільки в межах апеляційної скарги, стосовно призначеного покарання.

Згідно з частиною другої статті 50 КК покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належать, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації це покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують та обтяжують.

Суд першої інстанції під час призначення покарання зазначених вимог закону дотримався.

Так судом обгрунтовано визначено, що ОСОБА_7 вчинив злочин проти життя та здоров`я людини, який відноситься до категорії особливо тяжких злочинів. Судом під час розгляду справи в повній мірі встановлено та враховано пом`якшуючі покарання обставини визнання вини, щире розкаяння у скоєному. Обставиною, що обтяжує покарання, судом встановлено вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_12 судом першої інстанції призначено ближче до найнижчої межі санкції ст.115 КК України, із врахуванням вимог ст.65 КК України. При його визначенні, як вбачається з матеріалів провадження, судом першої інстанції враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характер та кількість заподіяних потерпілій тілесних ушкоджень та наслідки, які від них настали смерть потерпілої, судом враховано пом`якшуючі та обтяжуючі покарання обставини та те, що обвинувачений тривалий час страждає на ряд тяжких хронічних захворювань.

Також судом враховано особу обвинуваченого, який раніше до кримінальної відповідальності притягувався, але судимість погашена в установленому законом порядку, за місцем проживання характеризується негативно, на час вчинення інкримінованих дій не працював, тому суд першої інстанції з урахуванням даних обставин провадження правильно прийшов до висновку, що необхідним і достатнім для виправлення останнього буде призначення йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України, а саме у вигляді 10 років позбавлення волі, що буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів, з чим погоджується і колегія суддів апеляційного суду.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що суд при призначенні покарання не в повній мірі врахував щире каяття обвинуваченого, те, що обвинувачений повністю визнав вину та просив суворо не карати є безпідставними. Те, що ОСОБА_7 під час судових дебатів зазначив, що він шкодує, про те, що вчинив заслуговують на увагу колегії суддів, однак не можуть в даному випадку безумовною підставою для пом`якшення покарання та призначення у найнижчій межі даної санкції стаття, а саме у вигляді 7 років позбавлення волі.

Твердження апеляційної скарги про те, що обвинувачений хворіє на ряд хронічних захворювань також заслуговують на увагу колегії суддів, проте були враховані судом першої інстанції та не впливають на правильність прийнятого судом рішення.

При цьому додатково слід зазначити, що стан здоров`я обвинуваченого може бути в подальшому підставою для вирішення питання про можливість відбування обвинуваченим призначеного покарання та звільнення його від його відбування на стадії виконання вироку в порядку ст. 84 КК України.

Посилання захисника на те, що суд призначив надто суворе покарання є безпідставними, та не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду кримінального провадження, оскільки обвинуваченому призначено покарання, яке повністю відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину, обставинам його вчинення, враховуючи спосіб вбивства обвинуваченим своєї співмешканки та тривалістю і кількістю нанесення ударів та завдання тілесних ушкоджень, а також особі обвинуваченого.

Крім того, колегія суддів, приймає до уваги практику Верховного Суду, в тому числі постанову від 26.04.2018 року у справі ОСОБА_7 , в якій з посиланням на ст. ст. 50, 65 КК України йдеться про наділення саме суду правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання в тій чи іншій мірі, завданням якого є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Підсумовуючи викладене слід зазначити, що всі об`єктивні дані, які впливають на вид та розмір призначеного покарання, були враховані судом першої інстанції при призначенні покарання, тому підстав для пом`якшення покарання обвинуваченому ОСОБА_7 з мотивів зазначених в апеляційній скарзі захисника, немає.

Вважати призначене судом першої інстанції покарання явно несправедливим, та таким, що не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, що б могло у відповідності до положень ст. 407, 414 КПК України бути підставою для зміни вироку суду та пом`якшення призначеного покарання, підстав немає.

Керуючись ст. ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Корольовського районного суду м.Житомира від 20 січня 2020 року щодо обвинуваченого ОСОБА_7 за ч.1 ст.115 КК України, - без зміни.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного суду України протягом трьох місяців з дня її ухвалення, а обвинуваченим, що перебуває під вартою, в той же строк з моменту отримання її копії.

Судді: