Справа № 383/1499/18
Провадження № 1-кп/390/75/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" квітня 2020 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисника обвинувачених ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції м.Кропивницький кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000280 від 03.07.2018, стосовно:

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Полтаві, громадянина України, із повною загальною середньою освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину, працюючого охоронцем в ПП «Ясень», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

- 23.08.2002 Київським районним судом м. Полтави за ч. 1 ст. 187 КК України до 1 року 6 місяців позбавлення волі;

- 07.10.2002 Диканським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 189 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України остаточно засуджений до 2 років 6 місяців позбавлення волі;

- 05.07.2004 Київським районним судом м. Полтави за ст. 395 КК України до 1 місяця арешту;

- 15.12.2006 Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 2 ст. 186 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 20.08.2013 Октябрським районним судом м. Полтави за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 185, ч. 3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. 30.05.2014 ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави звільнений із зали суду на підставі пункту «в» ст.ст. 1, 3 ЗУ «Про амністію в 2014 році» від 08.04.2014 в зв`язку з відбуттям ним більше половини призначеного строку покарання,

ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Бобринець Кіровоградської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, не військовозобов`язаного, неодруженого, маючого на утриманні одну малолітню дитину, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , відповідно до ст.89 КК України вважається таким, що немає судимості,

які обвинувачуються у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.189 КК України,

ВСТАНОВИВ:
На розгляді Кіровоградського районного суду Кіровоградської області перебуває вищевказане кримінальне провадження.

Ухвалою Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 02.03.2020 обвинуваченому ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 14 год. 00 хв. 30 квітня 2020 року.

Ухвалою суду від 10.04.2020 задоволено клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 про проведення судових засідань за його участю на час карантину у режимі відеоконфренції між Кіровоградським районним судом Кіровоградської області та ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор».

Згідно ч.3 ст.331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
До теперішнього часу судове провадження не завершене, проте строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою спливає 30 квітня 2020 року.

В судовому засіданні прокурор підтримав раніше подане клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів, яке обґрунтовано наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України та надав до суду довідку з Кропивницької медичної частини № 14 від 28.04.2020 про стан здоров`я ОСОБА_5 .

Потерпілий ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора та просив задовольнити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора та просив змінити його підзахисному ОСОБА_5 запобіжний захід на більш м`який. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що ризики передбаченні ст.177 КПК України, відсутні, належних доказів щодо їх існування стороною обвинувачення не надано. Крім того, просив суд звернути увагу на те, що обвинувачений ОСОБА_5 на даний час тяжко хворіє, стан його здоров`я погіршився, в підтвердження чого надав довідку з Кропивницької міської медичної частини № 14 від 16.04.2020, з якої вбачається, що ОСОБА_5 під час перебування в умовах СІЗО вісім разів був оглянутий та обстежений лікарями, оскільки скаржився на стан здоров`я, останній раз 01.04.2020 був оглянутий черговим фельдшером. При огляді спостерігається порушення мови, асиметрія обличчя, підвищений тиск 160/120, встановлено діагноз: Транзиторна ішемічна атака, гостре порушення мозкового кровообігу, та призначено лікування. На даний час хворий перебуває під диспансерним наглядом МЧ, продовжує призначене амбулаторне лікування.
Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника та просив змінити йому запобіжний захід на більш м`який, оскільки йому потрібно лікуватися.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав позицію захисника та обвинуваченого ОСОБА_5 .

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме: тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі; у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу (ч.1 ст.183 КПК України).

В практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права в Україні, Суд вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою… При цьому треба враховувати характер обвинуваченого, його моральні якості, його кошти, зв`язки з державою, у якій його переслідували за законом, і його міжнародні контакти… («В. проти Швейцарії» (W v. Switzerland), 14379/88, 26.01.1993).

Згідно із ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України стороною обвинувачення наведено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3-5 ч.1 ст.177 КПК України.

Суд враховує тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , особу обвинуваченого, який відповідно до ст.89 КК України вважається таким, що немає судимості, має постійне місце реєстрації та проживання, а також наведену стороною обвинувачення наявність ризиків, а відтак вважає, що прокурором доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може вчинити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, однак прокурором в судовому засіданні не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів до обвинуваченого ОСОБА_5 не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З наданих в судовому засіданні довідок Кропивницької міської медичної частини № 14 вбачається, що при огляді обвинуваченого ОСОБА_5 спостерігається порушення мови, асиметрія обличчя, підвищений тиск 160/120, встановлено діагноз: Транзиторна ішемічна атака, гостре порушення мозкового кровообігу, та призначено лікування. На теперішній час хворий перебуває під диспансерним наглядом МЧ, продовжує призначене амбулаторне лікуванняв умовах медичної частини. Під час проведення даного судового засідання в режимі відео- конференції, завідуючий медичної частини № 14 ОСОБА_8 , який перебував поруч з обвинуваченим, зазначив, що на даний час ОСОБА_5 потребує переведення до спеціалізованого закладу, який під час карантину адміністрація медичної частини здійснити не має можливості. Лікування, яке надається в умовах медичної частини, бажаного поліпшення не дає, захворювання у ОСОБА_5 супроводжується дуже підвищеним артеріальним тиском, який на даний час 220/140.

В Узагальненні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику застосування судами першої та апеляційної інстанцій процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою" вказано, що врахування стану здоров`я обвинуваченого при вирішенні питання про обрання, продовження або зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою має важливе значення для забезпечення гарантування права особи на свободу і права на життя. Питання щодо неможливості застосування тримання під вартою до обвинуваченого за медичним критерієм досить часто є підставою для зміни запобіжного заходу. Проте наявність різноманітних захворювань має бути належним чином підтверджена медичною документацією.
Слід звернути увагу і на практику ЄСПЛ з цього питання. Так, однією із підстав порушення п.1 ст. 5 Конвенції у справі «Барило проти України» (рішення ЄСПЛ від 16.05.2013) стало те, що у заявниці було наявне тяжке захворювання (третя група інвалідності), у зв`язку з чим вона потребувала спеціального лікування, дієти і постійного медичного нагляду.
Таким чином, за викладених та детально проаналізованих обставин в їх сукупності, суд не погоджується з доводами сторони обвинувачення щодо необхідності продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою і вважає доцільним задовольнити клопотання сторони захисту та змінити ОСОБА_5 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який - цілодобовий домашній арешт, з покладанням обов`язків, передбачених частиною 5 статті 194 КПК України, який відповідає особі обвинуваченого, тяжкості пред`явленого йому обвинувачення та сприятиме досягненню належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

За таких обставин у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 слід відмовити і змінити обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Керуючись ст.ст. 181, 184, 194, 331, 372, 376, 392 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:
В задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою відмовити.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на домашній арешт, який полягає в забороні обвинуваченому залишати житло цілодобово, строком до 27.06.2020, з покладенням наступних обов`язків, згідно ч.5 ст. 194 КПК України:

1) не виїжджати за межі м.Бобринець Кіровоградської області, без дозволу суду та прибувати за викликом до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області за першою вимогою;

2) не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_3 - цілодобово, а в разі проходження стаціонарного лікування - приміщення лікарні;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

4) утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілим, експертами у даному кримінальному провадженні;

5) здати на зберігання прокурору паспорт (паспорти) для виїзду за кордон;

6) носити електронний засіб контролю.

Обвинуваченого ОСОБА_5 негайно звільнити з-під варти.

Строк дії ухвали до 27 червня 2020 року.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_5 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, та про право використовувати електронні засоби контролю.
Копію ухвали вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору та направити начальнику ДУ «Кропивницький слідчий ізолятор», для виконання та передати для виконання до Бобринецького відділення поліції Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області за місцем фактичного проживання обвинуваченого ОСОБА_5 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає

Повний текст ухвали складений 04 травня 2020 року.

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1