УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою

12 лютого 2020 року м. Володимир - Волинський

Слідчий суддя Володимир-Волинського міського суду Волинської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого СВ Володимир-Волинського ВП ГУНП у Волинській області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 розглянувши клопотання слідчого СВ Володимир-Волинського відділу поліції ГУ НП у Волинській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Володимир-Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000693, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 жовтня 2019 року:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Володимир-Волинський Волинської області, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, працюючого КП «Полігон» дорожникОМ, не одруженого, раніше судимого, востаннє:

- 17.10.2014 року за ст. 185 ч. 2, ст. 185 ч. 3, ст. 187 ч. 2, ст. 186 ч. 2, 70 ч. 1, ст. 70 ч. 4 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 15 липня 2019 року по відбуттю строку покарання,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

З клопотання вбачається, що ОСОБА_5 , будучи раніше судимим за вчинення умисних, корисливих злочинів та засуджений до позбавлення волі, після відбуття призначеного покарання, підозрюється у новому умисному, корисливому злочині.

Так, за доводами слідства 14 жовтня 2019 року, близько 02 год. 40 хв., ОСОБА_5 , знаходячись неподалік магазину «Дар» по вул. Ковельській у м. Володимир-Волинський Волинської області, керуючись корисливим мотивом та метою протиправного заволодіння чужим майном, застосовуючи фізичне насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я потерпілого, котре виразилось в нанесенні ударів ногою у голову та тулуб, внаслідок чого спричинив потерпілому ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканин голови та синця тулуба, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень та відкрито викрав з його руки мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi Note 7», вартістю 4999 грн.

Усвідомлюючи, що його протиправні дії викриті самим потерпілим, з метою остаточного заволодіння та розпорядження викраденим мобільним телефоном ОСОБА_5 з місця вчинення кримінального правопорушення втік.

14 жовтня 2019 року відомості про дане кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000693 з попередньою кваліфікацією за ч. 2 ст. 186 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, підтверджуються зібраними у кримінальному проваджені доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого, протоколом пред`явлення особи для впізнання та іншими матеріалами кримінального провадження в своїй сукупності.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1,3,5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Приймаючи до уваги репутацію підозрюваного ОСОБА_5 який був неодноразово судимий за вчинення майнових злочинів, звільнився з місць позбавлення волі лише 15.07.2019 року, на шлях виправлення не став, належних висновків за свої протиправні діяння не зробив, офіційно ніде не працює, не має стабільного доходу і через брак коштів може продовжити вчиняти злочини проти власності, а тому є підстави вважати обґрунтованим ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Окрім того, враховуючи, що останній підозрюється у вчиненні злочину із застосуванням насильства відносно потерпілого, він раніше судимий в т.ч. за насильницькі злочини, тому дані обставини свідчать про схильність ОСОБА_5 до насильства і перебуваючи на свободі він може впливати на потерпілого, що доводить наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Щодо ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи. Як вже було зазначено, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 4 до 6 років. Також, встановлено відсутність міцних соціальних зв`язків підозрюваного, негативну характеристику останнього в т.ч. при відбутті останнього строку покарання підозрюваним, недотримання умов встановленого відносно нього адміністративного нагляду, що в сукупності дає підстави вважати, що обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою не забезпечить виконання покладених на нього процесуальним законодавством обов`язків, так як останній в силу вище наведених фактів може ухилитися від органів досудового розслідування та суду.

Вищевказані обставини, на думку сторони обвинувачення, дають достатні підстави вважати, що лише застосування підозрюваному ОСОБА_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зможе запобігти встановленим та доведеним під час досудового розслідування зазначеними вище у клопотанні ризикам, визначеним у п.п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні слідчий з прокурором заявлені ними вимоги підтримали.
В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник просили в задоволенні клопотання слідчого відмовити та не обирати відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Підозрюваний просив обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, умови якого порушувати не буде.
Вислухавши пояснення слідчого та думку прокурора, які підтримали заявлене клопотання та просили клопотання задовольнити за підставами, викладеними у ньому, думку підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника, які просили відмовити у задоволенні клопотання слідчого, та дослідивши додані до клопотання матеріали, проаналізувавши докази на обґрунтування клопотання у їх сукупності, приходжу до висновку про необхідність задоволення клопотання слідчого, виходячи з наступних підстав.
Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до положень ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
За змістом ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів, тяжкість покарання, що загрожує особі, у разі визнання її винною, вік та стан здоров`я підозрюваного , міцність соціальних зв`язків, наявність постійного місця роботи, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію обвинуваченого, наявність у нього судимостей, дотримання обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів у випадках їхнього попереднього застосування.
Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.
Як вбачається з положень п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Згідно наданих суду матеріалів клопотання слідчого, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, який кваліфікуються як: грабіж, поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.
Не вирішуючи питання про доведеність вини ОСОБА_5 та правильність кваліфікації кримінального правопорушення, виходячи лише з фактичних даних, зазначених у доданих до клопотання документів, приходжу до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до вчинення вищезазначеного кримінального правопорушення, за викладених у клопотанні обставин.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , слідчий суддя враховує вимоги п.п.3-5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
У справі Мамедова проти Росії № 7064/05 від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання, Європейський Суд зазначив, що суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребує позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Разом з тим, у рішенні «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000 року сформульована практика Європейського суду з прав людини, яка зокрема, свідчить про те, що тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.
Такими обставинами у даному кримінальному провадженні відносно підозрюваного ОСОБА_5 є тяжкість кримінального правопорушення, який йому інкримінується та міра покарання, яка йому загрожує у разі доведення вини, також такими обставинами є підвищена суспільна небезпечність інкримінованого злочину і суспільний резонанс, і саме наведені вище обставини у їх сукупності дають суду можливість зробити висновок, що виключно запобіжний захід у виді тримання під вартою взмозі забезпечити уникненню ризиків передбачених ст.177 КПК України.

Як вбачається з доданих до клопотання документів, підозрюваний ОСОБА_5 будучи особою, неодноразово судимим за вчинення умисних злочинів, востаннє 17.10.2014 за ст.ст. 185 ч. 2, 185 ч. 3, 187 ч. 2, 186 ч. 2, 70 ч. 1, ст. 70 ч. 4 КК України до 8 років позбавлення волі з конфіскацією майна, після відбуття призначеного покарання на шлях виправлення не став, належних висновків не зробив, та маючи не зняту і не погашену судимість підозрюється у вчиненні тяжкого корисливого злочину. Крім цього з часу звільнення із місць позбавлення волі 15 липня 2019 року вчинив ряд адміністративних правопорушень, пов`язаних із порушенням громадського порядку, дрібну крадіжку, неодноразово порушення адміністративного нагляду. Вивченням особи підозрюваного встановлено, що він сім`ї та інших осіб на утримані не має, веде антисоціальний спосіб життя, за місцем проживання характеризується посередньо.

Вказаний факт зокрема також і підтверджує підвищену суспільну небезпеку особи підозрюваного ОСОБА_5 , свідчить про системність його протизаконної поведінки, міцність антисоціальних зв`язків, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, репутацію підозрюваного, дотримання ним умов застосування запобіжних заходів у випадках попереднього застосування.
Таким чином, при розгляді клопотання слідчим та прокурором доведено наявність обставин, передбачених п.1 ч.1 ст.177 КПК України (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України); а саме те, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуваючи на волі продовжуватиме вчиняти кримінальні правопорушення корисливої спрямованості, або займатись іншою злочинною діяльністю, буде ухилятись від слідства та суду, зважаючи на схильність підозрюваного у відкритій формі (в присутності потерпілих) вчиняти злочин, в якому його підозрюють, а також поведінку підозрюваного при цьому, дає реальні підстави припускати, що він зможе здійснювати вплив на потерпілого чи свідків у кримінальному провадженні, а тому менш суворий запобіжний захід, ніж тримання під вартою є недостатнім для запобігання вищевказаним ризикам, а тому слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб.
Беручи до уваги вищенаведене, суд на підставі ст.ст.177, 178, 194 КПК України, враховуючи вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України, тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винним, вік, дані про його особу, ступінь соціальних зв`язків, наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п.1-5 ч.1 ст.177 КПК України, а також те, що для запобігання вказаних ризиків, застосування більш м`якого запобіжного заходу є недостатнім, тому суд приходить до висновку, що обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою сприятиме запобіганню спробам останнього переховуватися від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому кримінальному провадженні; спробам знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.
Будь-яких документів про наявність медичних протипоказань утримання на даний час підозрюваного ОСОБА_5 в умовах ізоляції, в ході розгляду клопотання суду не надано.
В даному випадку тримання під вартою є виправданим, оскільки застосовується на визначений строк, а саме до 60 днів, а конкретні ознаки систематичної злочинної поведінки підозрюваного прямо вказують на наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.
Враховуючи вищевказані обставини, вважаю за належне застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який зможе запобігти доведеним під час розгляду клопотання ризикам.
Згідно ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.
Керуючись вимогами ст.ст.131,132,176-183, 193,194, 198 КПК України, слідчий суддя,-
ПОСТАНОВИВ:
Клопотання слідчого СВ Володимир Волинського ВП ГУ НП у Волинській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Володимир Волинської місцевої прокуратури ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України ОСОБА_5 - задовольнити.

Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Володимир-Волинський Волинської області, проживає за адресою: АДРЕСА_2 - запобіжний захід у виді тримання під вартою, строком на 60 днів.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її проголошення.
Строк тримання під вартою обчислювати з 12 лютого 2020 року.

Строк дії ухвали закінчується о 24 годині 11 квітня 2020 року.

Встановити розмір застави ОСОБА_5 в сумі 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень та надати можливість внесення даної застави за наступними реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/ 22030200; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UА0026001; код класифікації доходів бюджету: 22030106, та надати документ, що це підтверджує, слідчому, прокурору, суду.

Підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про тримання під вартою, протягом дії ухвали.
У разі внесення застави на підозрюваного ОСОБА_5 покласти обов?язки, передбачені ст. 194 КПК України, зокрема:
1) прибувати до слідчого у кримінальному провадженні двічі на тиждень щовівторка і п`ятниці;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про своє місце проживання та зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

3) утримуватися від спілкування із потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні, крім випадків надання можливості підозрюваному за участі слідчого та/або прокурора відшкодувати заподіяну шкоду потерпілим;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 12 квітня 2020 року включно.

Роз?яснити підозрюваному, що у разі внесення застави оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Територіального управління ДСА України у Волинській області коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі СІЗО .

Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа СІЗО негайно має здійснити розпорядження про звільнення ОСОБА_5 з-під варти та повідомити усно і письмово орган, за яким буде рахуватися ОСОБА_5 .

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Апеляційне оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя:/-/-підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського міського суду ОСОБА_1