У Х В А Л А
іменем України
21 грудня 2019 року м.Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м.Полтави ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання старшого слідчого Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0003611 від 19.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України, про арешт майна,-

В С Т А Н О В И В :

Слідчий Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області звернувся до суду із клопотанням у кримінальному провадженні № 0003611, у якому просить накласти арешт на майно, вилучене 20.12.2019 року у нежитловому приміщенні закладу «Національна лотерея» за адресою: м.Полтава, вул.І.Мазепи, 3, а саме на системні блоки: «DELL» с/н 9НS6R4S; «HP» с/н CZC71865L3; «DELL» с/н BOQFT4J; «HP» с/н CZC1262DQN; «DELL» с/н 2BOJ43J; «HP» с/н CZC23705PT; «HP» с/н CZC9470J0F; «HP» с/н CZC23705R5; «Fujitsu» с/н YKSB102700; «HP» с/н CZC219044S; «Fujitsu Simens» с/н YKSB002852; «HP» с/н CZC946944J; «Fujitsu Simens» с/н YKSB145679; «Fujitsu Simens» с/н YKSB144934; «Fujitsu Simens» с/н YKB038472 у виді заборони права на відчуження, розпорядження та/або користування цим майном.

На обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що 19.12.2019 до чергової частини Полтавського ВП ГУНП України в Полтавській області надійшло повідомлення від уповноваженого УСР в Полтавській області Безрук, про те, що в закладі «Національна лотерея» за адресою: м.Полтава, вул.Івана Мазепи, 3 виявлено незаконний гральний заклад.

При виїзді СОГ Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області на місце події за адресою: м.Полтава, вул.І.Мазепи, 3 було виявлено заклад, де надаються послуги у сфері грального бізнесу порушуючи Закон України "Про заборону грального бізнесу в Україні", так як відповідних документів, які б підтверджували законну діяльність закладу, працівникам поліції надано не було.

В ході проведення невідкладеного обшуку вказаного приміщення було виявлено та вилучено системні блоки: «DELL» с/н 9НS6R4S; «HP» с/н CZC71865L3; «DELL» с/н BOQFT4J; «HP» с/н CZC1262DQN; «DELL» с/н 2BOJ43J; «HP» с/н CZC23705PT; «HP» с/н CZC9470J0F; «HP» с/н CZC23705R5; «Fujitsu» с/н YKSB102700; «HP» с/н CZC219044S; «Fujitsu Simens» с/н YKSB002852; «HP» с/н CZC946944J; «Fujitsu Simens» с/н YKSB145679; «Fujitsu Simens» с/н YKSB144934; «Fujitsu Simens» с/н YKB038472.

20.12.2019 року слідчим винесено постанову про визнання речовими доказами вилученої комп`ютерної техніки.

На підставі викладеного, з метою позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації, а також з метою запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, також проведення судової комп`ютерно - технічної експертизи для встановлення істини в даному кримінальному провадженні слідчий просить задовольнити подане клопотання.

Слідчий у судове засідання не з`явився, надавши на адресу суду заяву, у якій просив розглянути клопотання без його участі, вимоги клопотання підтримує в повному обсязі, також просив не здійснювати фіксацію судового засідання за допомогою технічних засобів.

Згідно з ч.4 ст.107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За таких обставин, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Дослідивши матеріали клопотання, суть клопотання, слідчий суддя вважає клопотання таким, що не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Стаття 170 КПК України регулює підстави для арешту майна, та зазначає, яке саме майно може бути арештовано.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною другою ст.173 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Так, у клопотанні слідчий ставить питання про накладення арешту на майно, яке вилучене 20.12.2019 року під час обшуку, фактично проведеного без ухвали слідчого судді у нежитловому приміщенні за адресою: м.Полтава вул.І.Мазепи, 3.

Однією з основних засад кримінального провадження є принцип недоторканості житла чи іншого володіння особи, передбачений ст.13 КПК України, згідно з якою не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим судовим рішенням, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.233 КПК України слідчий, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину. У такому випадку прокурор, слідчий за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися з клопотанням про проведення обшуку до слідчого судді. Слідчий суддя розглядає таке клопотання згідно з вимогами статті 234 цього Кодексу, перевіряючи, крім іншого, чи дійсно були наявні підстави для проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді. Якщо прокурор відмовиться погодити клопотання слідчого про обшук або слідчий суддя відмовить у задоволенні клопотання про обшук, встановлені внаслідок такого обшуку докази є недопустимими, а отримана інформація підлягає знищенню в порядку, передбаченому статтею 255 цього Кодексу.

З матеріалів клопотання вбачається, що слідчим під час проведення обшуку та при зверненні до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, вилученого в ході такого обшуку, вищевказані вимоги кримінального процесуального Закону не дотримані.

Установлено, що 19.12.2019 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості за №0003611 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України, та згідно фабули витягу зазначені такі дані: до Полтавського ВП ГУНП в Полтвській області надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_1 функціонує заклад, який займається гральним бізнесом (а.с.4).

За змістом протоколу обшуку від 20.12.2019 року в приміщенні за адресою: вул.Івана Мазепи, 3, м.Полтаві було виявлено та вилучено системні блоки в кількості 15 штук згідно з наведеним у протоколі переліком (а.с.6-9).

Постановою слідчого від 20.12.2019 року вищевказане майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0003611.

Однак, слід зазначити, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, вилучене у спосіб, не передбачений КПК України, оскільки вилучено у місці, передумовою проникнення до якого є дозвіл слідчого судді.

Так, ухвалою слідчого судді від 21 грудня 2019 року у задоволенні клопотання старшого слідчого Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0003611 від 19.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-1 КК України, про надання дозволу на проведення обшуку - відмовлено.

Мотивами для відмови зазначено відсутність жодної підстави для проведення обшуку до постановлення ухвали слідчого судді, а також не підтвердження існування на момент слідчої дії передбачених кримінальним процесуальним законом невідкладних випадків для проникнення до вказаного володіння особи.

Відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 87 КПК України докази, отримані внаслідок здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов є недопустимими.

Відсутність правових підстав для проведення обшуку ставить під сумнів існування правових підстав для накладення арешту на вилучене майно, в тому числі, в зв`язку з відсутністю розумної та законної мети використання вилучених речей як доказів. Тобто, окрім процесуальних порушень, слідчим суддею встановлені матеріальні порушення, які ставлять під сумнів накладення арешту на майно.

Таким чином, враховуючи положення ч.ч.1-3 ст.170 КПК України щодо арешту майна з метою забезпечення речових доказів, спеціальної конфіскації, про що зазначено слідчим, підстави для арешту вказаного в клопотанні майна відсутні, оскільки обшук 20.12.2019 року проведений в порушення вимог ч.3 ст.233 КПК України, проникнення до володіння особи було здійснено без ухвали слідчого судді та не пов`язано із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, а отже і вказане майно вилучене з порушенням встановленого КПК України порядку.

Крім того, в порушення вимог п.3 ч.2 ст.171 КПК України слідчий не зазначив у клопотанні документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном.

За таких обставин, у слідчого судді відсутні законні підстави для задоволення клопотання про арешт майна.

Керуючись п.18 ч.1 ст.3, ст.ст. 13, 98, 132, 167, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання старшого слідчого Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Полтавської місцевої прокуратури ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні №0003611 від 19.12.2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203-2 КК України, про арешт майна, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1