Справа № 140/485/19
Провадження №1-кп/930/113/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.01.2020 року м. Немирів
Немирівський районний суд Вінницької області
в складі головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3
прокурора ОСОБА_4
захисника адвоката ОСОБА_5
обвинуваченої ОСОБА_6
потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8
представника потерпілого адвоката ОСОБА_9 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000559 від 29.12.2018 відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с.Гунька Немирівського району Вінницької області, жительки АДРЕСА_1 , громадянки України, раніше не судимої, має на утриманні одну неповнолітню дитину, в скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України ,-
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 29.12.2018 близько 06 год. 00 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ» моделі «2101» із реєстраційним номером НОМЕР_1 , відповідно до висновку експерта №20 від 29.01.2019, рухаючись дорогою по вул. Будівельників у м. Немирів, Вінницької області, не прийнявши безпечних мір для інших учасників руху об`їзду перешкоди або своєчасного зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, яким вона рухалася, на проїзній частині вул. Будівельників м. Немирів, поблизу будинку №7, на смузі руху в напрямку вул. Горького м. Немирів, допустила наїзд на пішохода ОСОБА_10 .
В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №161 від 31.01.2019, ОСОБА_10 отримала ушкодження в вигляді сполучної травми тіла: синців навколо обох очей, по передній поверхні верхньої третини обох гомілок, крововиливів в м`які тканини обох гомілок, закриті переломи обох кісток правої та лівої гомілки; закритої черепно-мозкової травми: обширний крововилив в м`які тканини потиличної ділянки голови справа, закритий вдавлений перелом потиличної кістки справа з поширенням на задню черепну ямку, субарахвоїдальний крововилив в потиличній долі справа; закритої травми грудної клітки: забій обох легень,вогнищеві крововиливи та вогнища емфіземи та дистелектазу обох легень, травматичний шок. Дані ушкодження стоять у причинному зв`язку із смертю ОСОБА_10 та виникли під час дорожньо-транспортної пригоди 29.12.2018,мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, які є небезпечними для життя в моментїх заподіяння.
Відповідно до висновку експерта №21 від 23.01.2019 в даній дорожнійобстановці, дії водія автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2101» із реєстраційнимномером НОМЕР_1
ОСОБА_6 з технічної точки зору регламентувалисьвимогами п.12.2 правил дорожнього руху України: «У темну пору доби та вумовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути

такою, щоб водіймав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги» та п.12.3правил дорожнього руху України: «У разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди». В даній дорожній обстановці водій автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2101» ОСОБА_6 мала технічну можливість попередити наїзд на пішохода шляхом термінового гальмування, з зупинкою автомобіля марки «ВАЗ» моделі «2101» до смуги руху пішохода, тобто шляхом виконання вимог п.12.3 правил дорожнього руху України.
Невідповідність дій водія автомобіля марки. «ВАЗ» моделі «2101» ОСОБА_6 вимогам п.12.3 правил дорожнього руху України знаходяться у причинному зв`язку з виникненням події даної дорожньо-транспортної пригоди.
Обвинувачена ОСОБА_6 вину у вчиненому визнала повністю, щиро рокаялася, а щодо цивільних позовів не визнала їх повністю, так як вважає, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 не являються особами, на користь яких необхідно відшкодовувати шкоду. Крім того суду пояснила, що вона працює приватним підприємцем на ринку в м.Немирів та мала водійський стаж на момент ДТП 1,5 року. 29.12.2018 року в період часу з 06-00 по 07-00 год. ранку на власному автоабілі ВАЗ їхала з дому на ринок. Вона рухалась по дорозі по своїй смузі руху на ділянці дороги «вул. 25 років Жовтня-Будівельників». Щвидкість руху була близько 40 км/год. Ділянка дороги була не освітлена, було темно. Обвинувачена їхала з увімкненими фарами. На дорозі нікого не було. Зі слів обвинуваченої все сталось в одну секунду. На капот її автомобіля вилетіла потерпіла ОСОБА_10 . Як відбулось зіткнення вона до даного часу не розуміє. ОСОБА_6 зупинилась і спробувала надати допомогу. Вона також викликала поліцію та швидку медичну допомогу. Потерпіла була при свідомості та розмовляла із обвинуваченою. ОСОБА_6 згідно правил дорожнього руху залишила автомобіль на місці пригоди. Після приїзду швидкої допомоги, яка забрала потерпілу, працівниками поліції були здійснені дії щодо оформлення ДТП. Після чого, ОСОБА_6 поїхала в лікарню, де за призначенням лікаря купила всі необхідні медикаменти. Також надала ОСОБА_7 17 тисяч гривень в рахунок відшкодування заподіяної внаслідок ДТП шкоди.
Потерпілий ОСОБА_7 суду пояснив, що 29.12.2018 року до нього зателефонував брат та повідомив, що їхня тітка потрапила у дорожньо-транспортну пригоду, її збив автомобіль, тому він у лікарні, так як тітку забрали в реанімацію. ОСОБА_7 приїхав у лікарню. Біля лікарні була ОСОБА_6 , яка під час їхньої розмови вину визнала. Повідомив про те, що, обвинувачена приходила разом із своїм батьком та дала гроші в розмірі 17 тисяч на поховання тітки. З тіткою перебував у гарних відносинах, надавав матеріальну допомогу .У тітки власного автомобіля не було, тому вона ходила пішки. Як сталась дорожньо-транспортна пригода йому відомо лише зі слів слідчого. Він забрав тіло тітки із моргу та приймав участь у похованні. Їхня тітка проживала разом з його братом ОСОБА_8 та його дружиною з 2008 року. У ОСОБА_10 рідних дітей не було. Вона була інвалідом другої групи. Цивільний позов підтримав та просив задовільнити, так як отримав моральну та матеріальну шкоду. Просить покарання призначити на розсуд суду.

Потерпілий ОСОБА_8 суду пояснив, що проживав із потерпілою ОСОБА_10 з 2008 року. 29.12.2018 року йому зателефонували і повідомили про те, що сталась дорожньо-транспортна пригода та його тітка потрапила до лікарні. Він взяв необхідний одяг та відразу поїхав до неї у лікарню. Тітка почувала себе погано, однак лікарі не надавали їй медичної допомоги. Через деякий час тітка у лікарні померла. Вважає, що обвинувачена не розкаялась, так як після смерті тітки, вона сказала, що ніякої шкоди не завдала. ОСОБА_8 перебував у шоковому стані, тому просив брата зайнятися похованням тітки та спілкуванням з працівниками поліції. Він займався лише організацією обіду. Його тітка хворіла, тому їхня мати ОСОБА_11 була її опікуном, однак на час ДТП проживала за іншою адресою. Просив призначити покарання на розсуд суду та компенсувати моральну та матеріальну шкоду.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснив, що 29.12.2018 року близько 06-00 годин перебував по вул.Будівельників м.Немирів. Він сидів у автомобілі та бачив як назустріч їхав автомобіль

ВАЗ білого кольору. Надворі були сутінки, тому дорожньо-транспортної пригоди він не бачив,

лише почув крик. Він вийшов на вулицю та побачив як стояв автомобіль, а жінка лежала з лівої сторони. Вона була при свідомості та трималася за ногу. Він визвав швидку допомогу. Більше йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що являється приватним підприємцем та працює на ринку м.Немирів. З покійною ОСОБА_10 була знайома, так як вона часто приходила на ринок. Жінка була не доглянута та погано одіта. ОСОБА_13 думала, що жінка не має свого місця проживання. Покійна постійно просила грошей. Про загибель ОСОБА_10 вона дізналася в грудні місяці від інших людей.
Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що працює на ринку в м.Немирів та знала ОСОБА_10 , яка постійно купувала у неї молоко. Жінка часто брала продукти в борг та була бідною.
Крім повного визнання вини, вина обвинуваченої ОСОБА_6 підтверджується показами потерпілих, свідків та наступними доказами:
- витягом з ЄРДР, номер кримінального провадження №0000559 від 29.12.2018 року (а.с.116);
- довідкою Немирівської ЦРЛ, згідно якої вбачається, що потерпіла ОСОБА_10 перебувала на стаціонарному лікуванні в травматичному відділенні Немирівської ЦРЛ зі струсом головного мозгу (а.с.118);
- протоколом огляду місця дорожньо-транспорної пригоди від 29.12.2018 року з фототаблицями (а.с.119-125);
- схемою ДТП (а.с.126);
- протокол проведення слідчого експерименту від 04.01.2019 року (а.с.131-135);
- висновком експерта №141 (а.с.143-144);
- висновком експерта №21 від 23.01.2019 року (а.с.145-150);
- висновком експерта №161 від 29.12.2018 (152-154);
- висновком експерта №20 від 29.01.2019 року (а.с.156 -160)
Оцінюючи в сукупності всі досліджені докази, суд вважає, що обвинувачення пред`явлене ОСОБА_6 знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, її дії органами досудового розслідування кваліфіковано вірно за ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілого.
Відповідно до ст. 66 КК України, обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченій ОСОБА_6 , суд визнає щире каяття, визнання вини, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Відповідно до ст.67 КК України обставини, що обтяжують обвинуваченій ОСОБА_6 вчинення кримінального правопорушення, судом не встановлено.

При призначенні міри покарання обвинуваченій ОСОБА_6 суд враховує ступінь суспільної небезпеки та тяжкість вчиненого злочину, пом`якшуючі та обтяжуючі вину обставини, особу винної, її соціальне становище, яка на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває те, що вона раніше не судима, відсутність даних про попередні притягнення до адміністративної відповідальності, яка характеризується за місцем проживання з позитивної сторони, має на утриманні двох дітей, один з яких неповнолітній, відсутність будь-яких намірів уникнути від кримінальної відповідальності, хворіє, являється вдовою. Зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченої та попередження вчинення нею нових злочинів буде достатнім призначення покарання згідно санкції ст.286 ч.2 КК України без позбавлення права керувати транспортними засобами із застосуванням ст.75 КК України.
У кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_7 заявлено цивільний позов, в якому потерпілий просить стягнути з ОСОБА_6 на його користь моральну шкоду у розмірі по 200 000 (двісті тисяч) гривень (а.с.27-30), крім того стягнути з цивільного відповідача ПрАТ «Українська пожежна страхова компанія» на користь ОСОБА_7 у відшкодування шкоди у звязку зі смертю потерпілого суму у розмірі 134 028 грн. та стягнути з ОСОБА_6 понесені судові витрати у відшкодування правової допомоги цивільному позивачу.

Крім того у кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_8 заявлено цивільний позов, в якому потерпілий просить стягнути з ОСОБА_6 на його користь моральну шкоду у розмірі по 300 000 (триста тисяч) гривень (а.с.35-38) та стягнути з цивільного відповідача ПрАТ «Українська пожежна страхова компанія» на користь ОСОБА_8 у відшкодування шкоди у звязку зі смертю потерпілої суму 134 028 грн.
Вирішуючи заявлені цивільні позова потерпілих про відшкодування шкоди суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
В силу ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.
Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.
Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.
Судом встановлено, що зі слів потерпілих ОСОБА_7 не проживав із померлою ОСОБА_10 в одному житловому будинку. Як зазначив потерпілий ОСОБА_8 , він проживав із ОСОБА_10 в одному житловому будинку з 2008 року по час ДТП, однак згідно Домової книги (а.с.23-26) ОСОБА_8 лише з 25.10.2018 року був зареєстрований в житловому будинку АДРЕСА_2 , власником якої є ОСОБА_10 , а підтверджуючих документів щодо проживання із ОСОБА_10 понад шість місяців в одній квартирі до суду не подав, крім того пояснив, що його тітка хворіла, тому їхня мати ОСОБА_11 була її опікуном, яка на час ДТП проживала за іншою адресою, а тому судом не можливо встановити факт проживання потерпілого ОСОБА_8 однією сім`ю з померлою ОСОБА_10 .
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В ч. 6 ст. 55 КПК України зазначено, що якщо внаслідок кримінального правопорушення настала смерть особи або особа перебуває у стані, який унеможливлює подання нею відповідної

заяви, положення частин першої - третьої цієї статті поширюються на близьких родичів чи членів сім`ї такої особи. Потерпілим визнається одна особа з числа близьких родичів чи членів сім`ї, яка подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого, а за відповідним клопотанням - потерпілими може бути визнано кілька осіб.

В ст. 3 КПК України дано визначення терміну близьких родичів та членів сім`ї, а саме це - чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, рідний брат, рідна сестра, дід, баба, прадід, прабаба, внук, внучка, правнук, правнучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, особа, яка перебуває під опікою або піклуванням, а також особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом і мають взаємні права та обов`язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі.

Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У позовній заяві про відшкодування моральної шкоди позивачами не зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно та з яких міркувань вони виходили, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в частині стягнення з обвинуваченої ОСОБА_6 , яка є цивільним відповідачем, не обґрунтовані, не підтверджуються належними доказами, а тому не підлягають до задоволення.
Щодо позовних вимог ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в частині стягнення з цивільного відповідача ПрАТ «Українська пожежна страхова компанія» відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого суд дійшов наступного висновку.
Згідно пункт 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 02 липня 2004 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства, яким передбачені права потерпілих від злочинів», відповідно до якого не підлягають розгляду в кримінальній справі позови про відшкодування шкоди, що не випливають із пред`явленого обвинувачення. При виникненні такої ситуації суд повинен роз`яснити потерпілому можливість вирішення спірних питань у порядку цивільного судочинства.
У своєму відзиві ПрАТ «УПСК» зазначило про те, що ст. 128 КПК України не передбачає можливість пред`явлення цивільного позову потерпілою особою до ПрАТ «УПСК» в межах кримінального провадження, оскільки страховик ПрАТ «УПСК» не несе за законом цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого.
Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_6 була застрахована ПрАТ «УПКС» відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власнику наземних транспортних засобів полісу №АМ/5390090.
Для отримання страхового відшкодування Законом України №1961-ІV встановлено спеціальний порядок, який включає в себе обов`язкове подання потерпілим або особою, яка має право на отримання страхового відшкодування страховику заяву про страхове відшкодування з наданням документів, перелік яких закріплений у п.35.1. ст.35 цього Закону.
Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивачів про відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого заявлені до ПрАТ «УПСК» слід залишити без розгляду, роз`яснивши ОСОБА_8 та ОСОБА_7 право звернутись з вказаним позовом в порядку цивільного судочинства.
Ухвалою слідчого судді Немирівського районного суду Вінницької області від 29.12.2018 року справа № 140/3413/18 (провадження № 1-кс/140/1103/18) накладено арешт на: - автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2101» із реєстраційним номером НОМЕР_2 , номером рами НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, який на праві власності належать ОСОБА_15 , який фактично належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення збереження вказаного речового доказу шляхом накладення заборони на його використання та розпорядження.

Згідно ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.
Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне скасувати арешт майна накладений вище вказаною ухвалою Немирівського районного суду.
Речовими доказами по кримінальному провадженню є автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2101» із реєстраційним номером НОМЕР_2 , номером рами НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, який на праві власності належать ОСОБА_15 , який фактично належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та медична карта стаціонарної хворої Немирівської ЦРЛ ОСОБА_10 .
Долю речових доказів слід вирішити згідно ст.100 КПК України.
Судові витрати по справі на залучення експертів становлять 2002 грн., які підлягають стягненню з обвинуваченої в дохід держави.
Керуючись ст.ст. 368, 370, 373, 374 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винуватою у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України та призначити їй покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі без позбавлення права керувати транспортними засобами.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від призначеного покарання з іспитовим строком 2 (два) роки.
На підставі ч. 1 п.1, п. 2 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Позовні вимоги ОСОБА_7 в частині стягнення з ОСОБА_6 моральної шкоди відмовити в повному обсязі.
Позовні вимоги ОСОБА_7 в частині стягнення з цивільного відповідача ПрАТ «Українська пожежна страхова компанія» відшкодування шкоди заподіяної смертю потерпілого залишити без розгляду.
Судові витрати за надання правової допомоги залишити за позивачами ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .
Роз`яснити ОСОБА_7 право звернутись з вказаним позовом в порядку цивільного судочинства.
Позовні вимоги ОСОБА_8 в частині стягнення з ОСОБА_6 моральної шкоди відмовити в повному обсязі.
Позовні вимоги ОСОБА_8 в частині стягнення з цивільного відповідача ПрАТ «Українська пожежна страхова компанія» відшкодування шкоди заподіяної смертю потерпілого залишити без розгляду.
Роз`яснити ОСОБА_8 право звернутись з вказаним позовом в порядку цивільного судочинства.
Міра запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 не обиралася.
Стягнути з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , жительки АДРЕСА_1 на користь держави (отримувач коштів УК у Немирівському районі/24060300; код за ; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача: UA0002380; код класифікації доходів бюджету: 24060300) процесуальні витрати на залучення експертів у розмірі 2002 (дві тисячі дві) гривні 00 коп.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Немирівського районного суду Вінницької області від 29.12.2018 року справа № 140/3413/18 (провадження № 1-кс/140/1103/18) на автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2101» із реєстраційним номером НОМЕР_2 , номером рами НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, який на праві власності належать ОСОБА_15 , який фактично належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Речові докази по справі, а саме автомобіль марки «ВАЗ» моделі «2101» із реєстраційним номером НОМЕР_2 , номером рами НОМЕР_3 , свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, який на праві власності належать ОСОБА_15 - повернути ОСОБА_6 .
Медичнау карту стаціонарної хворої Немирівської ЦРЛ ОСОБА_10 повернути в Немирівську центральну районну лікарню, що розташована за адресою м. Немирів, вул. Євдокименка, 21.
Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Немирівський районний суд протягом 30 діб з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку суду після його проголошення.

Головуючий: ОСОБА_1