Справа № 357/4735/20
У Х В А Л А

25 травня 2020 року

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1 секретар судового засідання - ОСОБА_2 ,
за участю:
власника майна ОСОБА_3 ,
особи, відносно якої розглядається справа ОСОБА_4
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001950 від 16 травня 2020 року за ст.290 КК України,-

В С Т А Н О В И В :
18 травня 2020 року слідчому судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 , погоджене прокурором Білоцерківської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_6 , по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001950 від 16 травня 2020 року за ст.290 КК України, про накладення арешту на тимчасово вилучене 15 травня 2020 року в ході проведення огляду місця події на узбіччі асфальтної дороги, що розташоване по вул. Січневий Прорив 4 в м. Біла Церква Київської області, майно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_1 , автомобіль марки «RENAULT MEGAN», який знаходиться на штраф майданчику Білоцерківського ВП, за адресою: Київська область, м. Біла Церква, вул. Матросова 48-а та ключі від даного автомобіля, яке зберігається в прозорому пакунку типу файла, при матеріалах кримінального провадження.
Клопотання обґрунтовано тим, що 15 травня 2020 року близько 22 год. 40 хв. по вул. Січневий Прорив 4 в м. Біла Церква Київської області працівниками взводу ТОР Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква УПП в Київські області ДПП було зупинено автомобіль марки «RENAULT MEGAN» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у якого під час звірки номеру агрегатів кузова було виявлено його відсутність.
Крім того, 15 травня 2020 року до Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області надійшов письмовий рапорт від працівника взводу ТОР Батальйону патрульної поліції в м. Біла Церква УПП в Київські області ДПП сержанта поліції ОСОБА_7 , про те, що 15 травня 2020 року близько 22 год. перебуваючи на службі в Комета Т-1 був зупинений автомобіль марки «RENAULT MEGAN» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки за державними номерними знаками в базі НАІС даний автомобіль пошукова система не відшукувала. При огляді реєстраційного документу та звірки номерів агрегатів кузова було виявлено їх відсутність. На місце події було викликано слідчо-оперативну групу Білоцерківського відділу поліції.
Вказане повідомлення зареєстроване в журналі Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Білоцерківського ВП ГУ НП в Київській області від 07 травня 2020 року за №15786.
Цього ж дня, під час проведення огляду місця події, на узбіччі асфальтної дороги що розташоване по вул. Січневий Прорив біля буд. 4 в м. Біла Церква Київської області мається автомобіль марки «RENAULT MEGAN» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час огляду вилученого автомобілю, а саме під час відкриванні капоту було виявлено відсутність номеру кузова, та також виявлено свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_1 виданий на ім`я ОСОБА_3 , яке було вилучено працівниками Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області в якості речового доказу.
16 травня 2020 року відомості про вчинення даного кримінального правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001950, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст.290 КК України та розпочато розслідування за фактом знищення номерів вузлів та агрегатів транспортного засобу.
На підставі вище викладеного, вилучений в ході проведення 15 травня 2020 року огляду місця події, а саме свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_1 , автомобіль марки «RENAULT MEGAN» та ключі від даного автомобіля, має доказове значення у кримінальному провадженні, необхідне для повного, всебічного та неупередженого проведення досудового розслідування, а також є безпосередньо предметом та доказом вчинення кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ст.290 КК України.
Згідно постанови слідчого від 16 травня 2020 року вилучене свідоцтво про реєстрацію ТЗ серії НОМЕР_1 , автомобіль марки «RENAULT MEGAN» та ключі від даного автомобіля під час проведення 15 травня 2020 року огляду місця події, що проводився на узбіччі асфальтної дороги, що розташоване по вул. Січневий Прорив 4 м. Біла Церква - визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні.
В судове засідання прокурор, слідчий не з`явилися, повідомлені належним чином, заяв та клопотань до суду не надходило.
В судовому засіданні власник майна ОСОБА_3 , особа, відносно якої розглядається справа ОСОБА_4 просили суд відмовити у задоволенні клопотання слідчого. ОСОБА_8 пояснив, що керує автомобілем марки «RENAULT MEGAN» по дорученню, пояснив, що не знав про відсутність номеру кузова. Якщо потрібно буде проводити експертизи все необхідне майно надасть, на виклики слідчого з`являється.
Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання вважаю клопотання таким, що не підлягає задоволенню зважаючи на наступне.
Так, відповідно до вимог ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом
Відповідно до ст.131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема як арешт майна.
У відповідності до ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, якщо є достатні підстави вважати, що вони є предметом кримінального правопорушення та одержані внаслідок його вчинення.
У відповідності до ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися під час огляду та обшуку.
Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.
Арешт майна допускається з метою забезпечення:
1) збереження речових доказів;
2) спеціальної конфіскації;
3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;
4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Згідно ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.
Відповідно до ст.98 Кримінального процесуального кодексу України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Згідно ч.2 ст.98 КПК України документи є речовими доказами, якщо вони містять на собі ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Відповідно до ст.131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, зокрема арешт майна.
Відповідно до ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, спеціальної конфіскації, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
Згідно ч.3 ст.170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.
Згідно ч.10 ст.170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.
Стаття 13 Конвенції гарантує наявність у національному праві засобу правового захисту для забезпечення прав і свобод, викладених у Конвенції.
Згідно з цією статтею, національний засіб юридичного захисту має бути таким, що дозволяє компетентному національному органу як розглянути «небезпідставну скаргу», подану на підставі Конвенції так і забезпечити відповідну сатисфакцію. Держави наділені певним полем розсуду щодо способу, в який вони забезпечують виконання своїх зобов`язань за цим положенням. («De Souza Ribeiro v. France» п. 78, заява №22689/07, рішення 13.12.2012 року «Байсаков проти України» п. 70, заява №54131/08, рішення 18.02.2010 року).
Викладену у статті 13 Конвенції вимогу щодо «ефективного засобу правового захисту» належить тлумачити як таку, що має на увазі настільки ефективний засіб захисту, наскільки це можливо з огляду на притаманні конкретному контексту обмеження можливостей для оскарження. ( «Klass and Others v/ Germany», п. 69).
У змісті статті 13 Конвенції не існує будь-яких обмежень для застосування до будь-якого з аспектів «права на судовий розгляд», зафіксованого в пункті 1 статті 6 Конвенції. («Kudla v. Poland» (GC) п.151).
На підставі викладених обставин, слідчий суддя дійшов переконання про відмову у задоволенні клопотання про арешт майна, як такого, що явно порушуватиме справедливий баланс між інтересами власника, гарантованими законом і завданням цього кримінального провадження.
Таким чином, вимоги клопотання не ґрунтуються на законі, тому в задоволенні клопотання слід відмовити повністю.
Керуючись ст.ст.131, 167-168, 170, 174 КПК України, слідчий суддя, -
П О С Т А Н О В И В :
В задоволені клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 , про накладення арешту на майно по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0001950 від 16 травня 2020 року за ст.290 КК України - відмовити.
Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.
Слідчий суддяОСОБА_1

Білоцерківського міськрайонного суду
Київської області