Провадження №11-кп/801/410/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції: ОСОБА_1
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2020 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5 ,
за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду матеріали кримінального провадження №0001372 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04 лютого 2020 року, якою продовжено ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою,

в с т а н о в и в :

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04 лютого 2020 року продовжено ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Приймаючи рішення суд першої інстанції врахував, що останній обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, до затримання не працював та не мав постійного джерела доходу; крім того, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, а тому може продовжити вчиняти інші злочини, впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, може переховуватись від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції в частині продовження ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, ухвали нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора, звільнити ОСОБА_8 з-під варти в залі суду, мотивуючи свої вимоги тим, що суд при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не визначив обвинуваченому розмір застави.
Наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, належними доказами не підкріплено.
Висновок суду на те, що обвинувачений буде впливати на свідків нема, оскільки останній визнав себе винним у скоєнні кримінальних правопорушень.
Обвинувачений ОСОБА_8 має постійне місце проживання, а саме: АДРЕСА_1 , де мешкав разом із своїми батьками, а тому в обвинуваченого є міцні соціальні зв`язки.
ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні злочину, середньої тяжкості (ч.2 ст.185 КК України), де загальна вартість викраденого майна становить 1381 грн. 56 коп., тобто менше ніж один прожитковий мінімум для працездатних осіб.
Заслухавши обвинуваченого ОСОБА_8 , захисника ОСОБА_7 , які підтримали вимоги викладені в апеляційній скарзі та просили їх задовольнити; прокурора, який заперечив проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
У відповідності до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, сховати або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчиняти інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється.
Відповідно до вимог ст.178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу (його продовження) враховується вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, наявність родини та утриманців; наявність постійного місця роботи, навчання; репутацію, майновий стан підозрюваного; наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до вимог ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 дотримався вказаних вище вимог кримінального процесуального закону.

Вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження строку тримання під вартою та обґрунтовано дію запобіжного заходу продовжив.

Так, вирішуючи питання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України з чим і погоджується колегія суддів, суд першої інстанції, відповідно до ст.178 КПК України, врахував, що останній обвинувачується у вчиненні злочину середньої тяжкості, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, не працюючий, а тому може продовжувати вчинювати інші злочини, впливати на свідків у вказаному кримінальному провадженні, переховуватись від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Ризики передбачені ст.177 КПК України на час апеляційного розгляду продовжують існувати, нових доказів, які б слугували підставою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою учасниками кримінального провадження не надано.
Доводи сторони захисту про визначення обвинуваченому ОСОБА_8 застави є безпідставними, оскільки раніше до останнього вже був визначений, як альтернативний запобіжний захід застава, однак обвинуваченим він був порушений, а тому відповідно до п.3 ч.4 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 чи 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.
Враховуючи вище викладені обставини, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, оскільки ухвалена у відповідності до вимог закону, та винесена на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга сторони захисту не підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.405, 407, 422 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 04 лютого 2020 року, якою продовжено ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: