ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ;

при секретарях: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали кримінального провадження за обвинувальним актом стосовно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Київ, українець, гр-н України, середньо-спеціальна освіта, працює, одружений, зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 , не судимий, -

обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

сторони: прокурор ОСОБА_5 , обвинувачений ОСОБА_6 , захисники ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , інші учасники потерпілі ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , представник останнього ОСОБА_11 , третя особа Товариство з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа-Гарант» (далі ТДВ СК «Альфа-Гарант»), її представник ОСОБА_12 ,

В С Т А Н О В И В:
12 серпня 2017 року, в темну пору доби приблизно о 22 год. 40 хв., ОСОБА_6 , керуючи у стані алкогольного сп`яніння технічно справним автомобілем «JAGUAR S-TYRE» н.з. НОМЕР_1 (а не 8882, як про це внаслідок описки помилково вказано в акті), в салоні якого серед інших пасажирів перебували ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , рухався в м. Києві по Гостомельському шосе зі сторони смт Гостомель в напрямку вул. Міська в м. Києві поза межами проїзної частини по узбіччю, яке відмежовано дорожньою розміткою 1.1 Розділу 34 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою КМУ № 1306 від 10 жовтня 2001 року (далі Правила), і виїзд на яке заборонено, зі швидкістю більше 100 км/год, тобто з перевищенням максимально дозволеної в межах населеного пункту швидкості руху на той час в 60 км/год. Під час руху у таких умовах ОСОБА_6 не вибрав безпечну швидкість керованого ним автомобіля з урахуванням дорожньої обстановки, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, створив своїми діями небезпеку для життя пасажирів і через неуважність перед під`їздом за 300 метрів до перехрестя з вул. Міська в м. Києві виїхав за межі узбіччя та здійснив наїзд на перешкоду (дерево). Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди (далі ДТП) пасажири ОСОБА_13 та ОСОБА_14 отримали: БОВЕНКО тяжке тілесне ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми, а БЕЗКОРОВАЙНИЙ тілесне ушкодження середньої тяжкості, а саме: відкриту травму обличчя у вигляді переломів комірок решітчастого лабіринту, твердого піднебіння, носової перетинки, обох кісток носа, травматичної екстракції перших верхніх зубів, поширеної рани перенісся та носа з наявністю в ній роздроблених кісток носа і верхньої щелепи та дефектами м`яких тканин, множинних саден м`яких тканин обличчя; закриту травму грудної клітки у вигляді забоїв верхньої та нижньої часток лівої легені, лівостороннього пневмотораксу, перелому 4-го ребра зліва.

Цими діями водій ОСОБА_6 порушив вимоги п. 1.5, підп. «б» п. 2.3, підп. «а» п. 2.9, п.п. 12.1, 12.2, 12.4 та розділу 34 горизонтальна дорожня розмітка п. 1.1 Правил, порушення яких, крім підп. «а» п. 2.9, перебуває у прямому причиновому зв`язку з виникненням даної ДТП та її наслідків.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчинені злочину за наведених вище обставин визнав частково і показав, що дійсно 12 серпня 2017 року близько 22 год. 40 хв. він керував технічно справним автомобілем «JAGUAR S-TYRE» н.з. НОМЕР_1 , в салоні якого серед інших знаходились пасажири ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , рухався зі сторони смт Гостомель у напрямку вул. Міська м. Києва зі швидкістю більше 100 км/год. по узбіччю, тобто поза межами проїзної частини. Під час руху допустив порушення Правил, а саме перед під`їздом до перехрестя з вул. Міська проявив неуважність, втратив контроль за рухом транспортного засобу, виїхав за межі узбіччя та здійснив наїзд на дерево, внаслідок чого пасажир БЕЗКОРОВАЙНИЙ отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості, а ОСОБА_14 - тяжкі тілесні ушкодження, характер та локалізацію яких у визначеному експертами обсязі не оспорював. Як також визнав обвинувачений, він цілком усвідомлює, що вказаними діями порушив вимоги п. 1.5, підп. «б» п. 2.3, п.п. 12.1, 12.2, 12.4 та розділу 34 п. 1.1 Правил, а саме, проявив неуважність, перевищив дозволену в населеному пункті швидкість руху керованого ним автомобіля поза межами проїзної частини, не вибрав безпечну швидкість керованого ним автомобіля з урахуванням дорожньої обстановки, чим створив небезпеку для пасажирів, та в цьому щиро кається. Що стосується звинувачення у керуванні транспортним засобом за вказаних умов у стані алкогольного сп`яніння, то в цій частині висунуте обвинувачення не визнає, оскільки спиртні напої протягом 12 серпня 2017 року не вживав і на цьому наполягає.

Не зважаючи на часткове визнання своєї вини обвинуваченим ОСОБА_15 , його винуватість у вказаному злочині за встановлених судом обставин підтверджується, крім власне його показань, в яких не заперечуються абсолютна більшість обставин з фактичного боку, також й іншими дослідженими судом доказами, які не викликають жодних сумнівів у своїй достовірності та допустимості, а у сукупності та взаємозв`язку є достатніми для того, щоб критично оцінити захисну версію обвинуваченого та довести його винуватість поза розумним сумнівом.

Так, згідно з дослідженим судом протоколом огляду місця ДТП від 13 серпня 2017 року з додатками у виді фото таблиць (т. 1 а. 94-104), зафіксовано виїзд автомобіля «JAGUAR S-TYRE» н.з. НОМЕР_1 (у пояснювальних записах до фото помилково вказано 8882), який рухався в м. Києві по Гостомельському шосе зі сторони смт Гостомель в напрямку вул. Міська в м. Києві, за межі проїзної частини вправо та наїзд на нерухому перешкоду (дерево), внаслідок чого цей автомобіль зазнав значних пошкоджень, а пасажири травм. При цьому огляд розпочато о 01 год. 13 серпня 2017 року, ДТП сталося в місці заокруглення ділянки дороги в вліво, на дорозі наявна горизонтальна дорожня розмітка відповідно до розділу 34 п. 1.1 Правил.

За дослідженим висновком експерта автотехніка № 12-1/1723 від 06 вересня 2017 року з додатками у виді фото таблиць (т. 1 а. 137-147) на момент огляду автомобіля «JAGUAR S-TYRE» н.з. НОМЕР_1 в ньому виявлені несправності технічного стану гальмівної системи, рульового управління та ходової частини, які утворилися в процесі ДТП.

За даними вказаних протоколу огляду місця ДТП та висновку експерта чітко зафіксовано реєстраційний номерний знак вказаного автомобіля «BFK882», а не « НОМЕР_2 », який суд визнає в окремих документах помилковим внаслідок очевидної описки.

Згідно з дослідженим судом висновком експерта автотехніка № 12-1/2069 від 17 жовтня 2017 року (т. 1 а. 149-155) в ситуації, що склалася на дорозі перед ДТП водій автомобіля «JAGUAR S-TYRE» н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_6 повинен був керуватися вимогами п.п. 12.1, 12.2, 12.4 Правил, невідповідність яким з технічної точки зору вбачається в діях цього водія. З технічної точки зору причиною ДТП є невідповідність дій водія автомобіля «JAGUAR S-TYRE» н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_16 вимогам п. 12.1 Правил.

Згідно з дослідженим судом висновком експерта медика № 1320/Е від 09 жовтня 2017 року (т. 1 а. 158-163) ОСОБА_6 під час ДТП отримав внаслідок транспортної травми тілесне ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я понад 21 добу, а саме, закриту черепно-мозкову травму, закриті травми грудей та таза.

За висновком експерта медика № 1334/Е від 09 жовтня 2017 року (т. 1 а. 121-128) ОСОБА_14 під час ДТП отримав внаслідок транспортної травми тяжке тілесне ушкодження у вигляді відкритої черепно-мозкової травми: забій головного мозку важкого ступеня, крововиливи, гематоми, вдавлений багато уламковий перелом заднє-лобно-тім`яної ділянки із забійною раною цієї ділянки та пошкодженням верхнього сагітального синусу у середній третині.

Як видно з висновку експерта медика № 1319/Е від 10 жовтня 2017 року (т. 1 а. 129-135) ОСОБА_13 під час ДТП отримав внаслідок транспортної травми тілесне ушкодження середньої тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я понад 21 добу, а саме: відкриту травму обличчя у вигляді переломів комірок решітчастого лабіринту, твердого піднебіння, носової перетинки, обох кісток носа, травматичної екстракції перших верхніх зубів, поширеної рани перенісся та носа з наявністю в ній роздроблених кісток носа і верхньої щелепи та дефектами м`яких тканин, множинних саден м`яких тканин обличчя; закриту травму грудної клітки у вигляді забоїв верхньої та нижньої часток лівої легені, лівостороннього пневмотораксу, перелому 4-го ребра зліва.

Допитаний в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_13 показав, що 12 серпня 2017 року приблизно в обідній час він біля будинку сільради зустрів свого приятеля ОСОБА_17 , який керував автомобілем «JAGUAR S-TYRE». Біля сільради вони випили по пів келиха пива, після чого поїхали кататись в напрямку Пущі Водиці. Згодом до їх компанії долучились інші друзі ОСОБА_17 , після чого всі вони разом поїхали на озеро в селі Мощун. Біля озера вони відпочивали, хаотично купалися, вживали спиртні напої (всього випили дві пляшки горілки), вживав спиртні напої і ОСОБА_17 . Потім вони продовжили в аналогічний спосіб відпочинок на іншому озері в ОСОБА_18 , до якого знову перемістилися на автомобілі БОНДАРЕНКА під його керуванням. Через стан сп`яніння він, потерпілий, далі всього не пам`ятає. Коли пізно у вечорі поверталися до Києва сталась аварія, в цей момент він в машині сидів праворуч від водія ОСОБА_17 . Як також уточнив потерпілий, раніше дійсно не бачив, щоб ОСОБА_17 п`яним сідав за кермо, конкретно коли і в якому місці сталась аварія, він не пам`ятає, не пам`ятає і те, чи був пристебнутий в автомобілі на час цієї аварії, сідаючи в автомобіль не зважав на те, в якому стані сп`яніння був водій ОСОБА_17 , оскільки останній повинен сам відповідати за безпеку пасажирів.

Допитаний судом потерпілий ОСОБА_14 показав, що 12 серпня 2017 року він разом з приятелем БІЛОЦЬКИМ та дівчиною ОСОБА_17 , попередньо домовившись з останнім, прибули в Пущу Водицю, де зустрілись з БОНДАРЕНКОМ. Після цього ОСОБА_17 на своєму автомобілі «JAGUAR» відвіз їх до села Мощун, в якому вони забрали дівчину БІЛОЦЬКОГО і поїхали всі разом відпочивати на озеро, де всі, крім ОСОБА_17 , вживали спиртні напої, останній тільки купався, періодично ходили купатися і всі вони. Після цього вони заправлялися і далі події через стан сп`яніння не пам`ятає. Щодо аварії, то у пам`яті зафіксував лише те, що коли вони їхали Гостомельським шосе на великий швидкості (приблизно 120 км/год) автомобіль знесло з дороги в ліс, доки вони не вдарились в дерево. Як уточнив потерпілий, на момент аварії ОСОБА_17 був за кермом, праворуч від нього сидів БЕЗКОРОВАЙНИЙ, ззаду зліва направо сиділи він, БІЛОЦЬКИЙ та дівчата, він ніколи не бачив, щоб ОСОБА_17 сідав на підпитку за кермо автомобіля, претензій моральних та матеріальних до нього не має.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_19 та ОСОБА_20 надали аналогічні показання щодо обставин спільного з БОНДАРЕНКОМ проведення відпочинку протягом 12 липня 2017 року та їх переміщення у зв`язку з цим на автомобілі «JAGUAR» під керуванням обвинуваченого, при цьому, кожний окремо, також уточнили, що не бачили, щоб він з ними під час цього відпочинку вживав алкоголь, деталей події ДТП не пам`ятають.

Обвинувачений ОСОБА_6 показання потерпілого ОСОБА_21 та свідків ОСОБА_22 і ОСОБА_20 не оспорював.

За таких обставин, показання обвинуваченого, обох потерпілих та всіх вказаних свідків в частині, в якій вони не мають суперечливого характеру між собою, відповідають іншим задокументованим даним, які були одержані стороною обвинувачення як докази, в тому числі, пізніше за часом (відомості, що містять протокол огляду місця ДТП та всі висновки експертів), суд визнає достовірними і кладе в основу вироку.

Натомість, оцінюючи показання ОСОБА_17 , потерпілого ОСОБА_23 , вказаних свідків в частині, в якій вони суперечать показанням потерпілого БЕЗКОРОВАЙНОГО щодо стану алкогольного сп`яніння водія ОСОБА_17 , суд не може залишити поза увагою конфлікт інтересів, який виявлено між потерпілими ОСОБА_23 , якому було відшкодовано завдану злочином шкоду і який у зв`язку з цим не мав претензій до БОНДАРЕНКА, та БЕЗКОРОВАЙНИМ, шкоду якому, як вважав останній, ОСОБА_17 не відшкодовує з огляду на його, потерпілого, принципову позицію. Що стосується оцінки з цього приводу показань свідків БІЛОЦЬКОГО та КРЕКОТЕНЬ, то вони перебували і продовжують перебувати у дружніх стосунках з БОНДАРЕНКОМ і цього, як і сам обвинувачений, не приховували. Крім того, потерпілий ОСОБА_23 та свідки повідомили, що під час їх спільного відпочинку на озерах спеціально не спостерігали за діями ОСОБА_17 , весь час разом в одному місці не перебували, оскільки відлучалися для плавання, а відтак БОНДАРЕНКО і не міг бути під їх постійним контролем.

На думку суд, всі ці обставини могли вплинути на зміст наданих суду показів з боку вказаних осіб, а тому суд не надає переваги показанням жодного з них. Ці обставини змушують суд спиратися виключно на інші документовані дані, які могли б усунути всі сумніви в цій частині сформульованого обвинувачення.

Так, показання саме БЕЗКОРОВАЙНОГО узгоджуються з даними про характер відпочинку всієї цієї компанії, який поєднувався з тривалим спільним вживанням алкогольних напоїв, - ці дані суд вже визнав достовірними, а також з даними, що містить досліджена судом належно посвідчена копія Акту медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння № 005997 від 18 серпня 2017 року (т. 1 а. 117), за якою водій ОСОБА_17 станом на 01 год. 35 хв. 13 серпня 2017 року мав запах алкоголю з порожнин рота, визнав, що у вечорі вживав пиво, і фактично перебував у стані алкогольного сп`яніння (результат дослідження біологічної речовини (кров) 0,30‰).

Оцінюючи копію вказаного Акта № 005907 від 18 серпня 2017 року на предмет її допустимості як доказу, суд бере до уваги таке:

-ця копія офіційного документу подана на виконання ч. 4 ст. 132, ч. 5 ст. 99 КПК України супровідним листом головного лікаря КМНКЛ «СОЦІОТЕРАПІЯ» від 23 серпня 2017 року № 1187, тобто уповноваженої на здійснення таких оглядів спеціалізованої медичної установи автора такого документу, на запит слідчого (т. 1 а. 116);

-вказаний огляд було проведено майже через 03 години після ДТП, проте з цієї підстави всупереч доводам захисту він не може бути визнаний таким, що проведений несвоєчасно з порушенням двохгодинного строку, встановленого ч. 4 ст. 266 КУпАП, оскільки такий обраховується не з моменту події ДТП, а з моменту встановлення працівником поліції підстави для здійснення такого огляду. За даними дослідженої експертом медиком (висновок № 1320/Е) картки виїзду швидкої медичної допомоги № 1915 остання прибула лише на місце ДТП о 23 год. 00 хв. 12 серпня 2017 року (т. 1 а. 159). Більш того, за змістом закону (ст. 266 КУпАП) обмежувальний строк проведення такого огляду водіїв, який має на меті виявити та зафіксувати стан відповідного сп`яніння, зумовлений фактором часу, який об`єктивно впливає на результати такого огляду в бік зменшення показників сп`яніння через ефект витвереження. Отже, будь-який проведений з порушенням двохгодинного строку огляд водія, який не підтверджує стану сп`яніння, вважається недійсним, а тому не може спростувати отримані результати про стан сп`яніння цього ж водія в більш ранній визначений законом строк. Однак, підтвердження стану сп`яніння водія під час його огляду поза межами двохгодинного строку не може бути визнано недійсним тільки з цієї причини.

-за даними дослідженої експертом медиком (висновок № 1320/Е) медичної картки стаціонарного хворого БОНДАРЕНКА № 1145 КМК № 17, куди він був доставлений після ДТП, останній о 01 год. 35 хв. був оглянутий наркологом, здійснено забір крові із вени, за результатами огляду складено Акт № 005997 (т. 1 а. 161), що повністю узгоджується з даними дослідженої судом копії цього Акту, відсутність в розпорядженні цього експерта даних про забір крові та сечі у БОНДАРЕНКА (т. 1 а. 163) не спростовує фактичного результату дослідження крові водія лікарем наркологом, який зафіксований в Акті № 005997.

Незначне перевищення допустимої норми алкоголю в організмі водія БОНДАРЕНКА, на що звернув увагу захисник, не впливає на висновки про наявність в нього стану сп`яніння, оскільки різні похибки та особливості людського організму вже враховані такою нормою алкоголю в 0,20‰.

Враховуючи проведений ретельний аналіз доказів, суд визнає достовірними показання потерпілого БЕЗКОРОВАЙНОГО про вживання БОНДАРЕНКОМ перед ДТП алкогольних напоїв, оскільки ці його послідовні показання підтверджені іншими документованими доказами, об`єктивність та безсторонність джерел походження яких є для суду безсумнівною. Показання обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_23 , свідків БІЛОЦЬКОГО та КРЕКОТЕНЬ в частині, в якій вони суперечать показанням БЕЗКОРОВАЙНОГО, суд оцінює критично, а тому відхиляє як недостовірні.
Суд виключає з обвинувачення ОСОБА_16 посилання на порушення ним вимог підп. «а» п. 2.9 Правил з переліку порушень ним вимог таких Правил, які перебувають у прямому причиновому зв`язку з виникненням встановленої ДТП та її наслідків.

При цьому суд керується правовими позиціями, висловленими Великою палатою Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року (справа N 682/956/17, провадження N 13-31кс19), за якими керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, тобто порушення підп. «а» п. 2.9 Правил не є елементом об`єктивної сторони складу злочину, передбаченого ст. 286 КК України, адже саме по собі не призводить до суспільно небезпечних наслідків, передбачених у цій статті. Вказівка у вироку на порушення водієм транспортного засобу підп. «а» п. 2.9 Правил лише деталізує, уточнює, конкретизує правопорушення, його суспільну небезпечність, стан суб`єкта злочину, передбаченого ст. 286 КК України, але жодним чином не впливає на кваліфікацію злочину. Отже, вчинення злочину, передбаченого відповідною частиною ст. 286 КК України, у стані алкогольного сп`яніння може розглядатися як обставина, що обтяжує покарання винуватої особи згідно з п. 13 ч. 1 ст. 67 КК України, незважаючи на вказівку на такий стан особи у формулюванні обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Суд, виходячи із загальних засад кримінального судочинства, а саме, верховенства права, законності, змагальність сторін тощо, створив всі необхідні і можливі умови, навіть, понад розумні строки, для реалізації сторонами провадження та потерпілими їхніх процесуальних прав, в тому числі і щодо збирання, подання та оцінки доказів.

Так, за клопотанням представника потерпілого ОСОБА_24 , яка ставила під сумнів лише середню тяжкість отриманого ним тілесного ушкодження, судом було проведено тривале і повне дослідження всіх обставин провадження та перевірки їх доказами, був додатково допитаний свідок батько потерпілого, за результатами отриманих даних судом була призначена комісійна судово-медична експертиза (т. 1 а. 248-249; т. 2 а. 26-27), на вирішення якої були включені питання, які цікавили передусім потерпілого.

Згідно з висновком експертів за результатами проведення комісійної судово-медичної експертизи № 031-6-2019 від 03 вересня 2019 рок (т. 2 а. 71-81) були підтверджені висновки експерта медика № 1319/Е від 10 жовтня 2017 року щодо тяжкості, характеру, локалізації та морфологічних особливостей отриманих БЕЗКОРОВАЙНИМ ушкоджень, але дійсно додатково виявлено закриту травму лівого колінного суглобу. Разом з тим, і це ушкодження за висновком комісії експертів не впливає на тяжкість виявлених у потерпілого ушкоджень в цілому. Крім того, комісією експертів під час огляду даного потерпілого були виявлені два «косметично помітних» рубця в ділянці носа, які є наслідок загоєння виявлених раніше ушкоджень і за своїм характером є виправними, а також відсутність 4-х зубів внаслідок їх травматичної екстракції, які призвели до патологічного нахилу зубів нижньої щелепи, - цей дефект визнано невиправним.

Отримавши ці дані, сторона обвинувачення не знайшла підстав для зміни обвинувачення. За процесуальним законом суд наділений повноваженнями вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в бік покращення становища обвинуваченого, але підстав для цього також не знайдено.

Отже, суд, враховуючи межі висунутого обвинувачення та дотримуючись вимог ст. 337 КПК України, вважає, що за результатами даного судового розгляду доведено поза розумним сумнівом допустимими та достатніми доказами те, що ОСОБА_6 12 серпня 2017 року, керуючи транспортним засобом автомобілем «JAGUAR S-TYRE» н.з. НОМЕР_1 , порушив вимоги п. 1.5, підп. «б» п. 2.3, підп. «а» п. 2.9, п.п. 12.1, 12.2, 12.4 та розділу 34 горизонтальна дорожня розмітка п. 1.1 Правил, що спричинило потерпілому ОСОБА_25 тяжкі тілесні ушкодження, а потерплому ОСОБА_26 тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, а тому ці дії обвинуваченого кваліфікує за ч. 2 ст. 286 КК України.

У межах даного провадження представником потерпілого ОСОБА_24 в інтересах останнього заявлено цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_16 про відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди в розмірі з урахуванням уточнень 241 860 грн. 71 коп. та моральної шкоди 100 000 грн. (т. 1 а. 52-80; т. 2 - виступ в дебатах).

Представник БЕЗКОРОВАЙНОГО, якого підтримав останній, відмовився від залучення співвідповідачем ТДВ СК «Альфа-Гарант» - страховика, в якому був застрахований БОНДАРЕНКО, принципово вважаючи необхідним покласти всю цивільну правову відповідальність за наслідки ДТП тільки на водія, тобто обвинуваченого (т. а. 93 та 179).

Звертає на себе увагу і те, що під час дебатів представник потерпілого продемонструвала свою обізнаність з тим, що на підставі обвинувального вироку суду страховик автоматично здійснює страхове відшкодування потерпілому, проте своєї правової позиції не змінила.

Суд з власної ініціативи залучив ТДВ СК «Альфа-Гарант» як третю особу без самостійних вимог. ТДВ СК «Альфа-Гарант» подала клопотання про направлення на її адресу позивачем копії позовної заяви з додатками (т. 1 а. 210-211), з чим представник потерпілого БЕЗКОРОВАЙНОГО була ознайомлена 16 жовтня 2019 року (т. 2 а. 59), проте дане клопотання залишилося не реалізованим з огляду на правову позицію потерпілого, викладену вище, тим самим процесуальні права ТДВ СК «Альфа-Гарант» для його притягнення до участі в справі за ініціативою суду як відповідача не були забезпечені представником потерпілого. Представник ТДВ СК «Альфа-Гарант» в судове засідання не прибув, участі у справі не брав.

Обвинувачений, з урахуванням також уточнень своєї позиції, заявлений позов визнав по суті частково, лише у частині відшкодування завданої злочином матеріальної шкоди в розмірі 6 785 грн. 27 коп. та моральної шкоди в розмірі 5 000 грн., які фактично у добровільному порядку вже були відшкодовані ним потерпілому БЕЗКОРОВАЙНОМУ шляхом передачі йому 15 000 грн. (10 000 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 5 000 грн. моральної), а відтак вважав відсутні підстави для задоволення вказаного позову.

Крім того, сторона захисту зауважила у своєму відзиві на позов (т. 1 а. 89-92) таке.

Витрати на консультації у ТОВ «Святодент» (150 грн. - чек № 0004 від 20 листопада 2017 року) не мають медичного обґрунтування. Витрати (750 грн. чек № …5532 від 08 листопада 2017 року, 138 грн. 65 коп. чек № 478 від 29 серпня 2017 року, 95 грн. 55 коп. чек № 5263 від 22 листопада 2017 року) не відображають призначення платежу. Витрати на суму 130 грн. чек № 0093 від 21 серпня 2017 року та дописи на ньому рукою на суму 670 грн. 70 коп., чеки на суми 225 грн., 1097 грн. 58 коп., 34 грн. 15 коп. не підтверджені через нерозбірливість (пошкодження) вказаних документів та наявність на першому з них необумовлених документально дописів. Витрати щодо рахунку ТОВ «Слух» № 5 від 20 листопада 2017 року на суму 44 800 грн. стосуються усунення естетичного дефекту носу, а не відновлення здоров`я після ДТП. Як також зауважив захист, діагноз лікаря стоматолога не узгоджується з висновками судово-медичних експертів і стосується наявних в потерпілого хронічних хвороб зубів, а відтак витрати на їх лікування не підлягають відшкодуванню. Благодійний внесок на суму 250 грн. (чек № …1918.1 від 19 серпня 2017 року) не може бути віднесено до медичних витрат. Витрати на пальне для проїзду не ґрунтуються на даних щодо наявності у розпорядження потерпілого транспортного засобу та не узгоджуються з графіком вчинення процесуальних дій в межах даного провадження. Калькуляція послуг ТОВ «Фірма «Медиком» від 02 листопада 2017 року не може бути прийнята до уваги через відсутність квитанцій на підтвердження сплати такої суми фактично.

Допитаний в судовому засіданні за клопотанням представника потерпілого з приводу заявленого цивільного позову свідок ОСОБА_27 батько потерпілого ОСОБА_24 показав, що у лікарні, куди був доставлений син після ДТП, операція тривала 6 год. по відновленню носової перегородки, обійшлась в 20 тис. грн. без медикаментів, які він сплатив без документів. Підозра на пробиті легені не підтвердилася, операції на обличчі робили в КМЛ № 17, травма коліна проявилась пізніше, оскільки весь цей час син перебував на знеболюючих препаратах, також далася взнаки травма челюсті і носової перегородки. До цивільного позову були надані чеки оплачені ним, свідком. БОНДАРЕНКО не пропонував відшкодувати шкоду, син потребує операції щодо перегородки носу (погане дихання) та операції з нарощення кісток щелепи, імплантації та протезування зубів. Син після ДТП втратив роботу у зв`язку із вадою обличчя та проблем з коліном. Грошей витрачено більше, ніж наявні про це чеки, син погано харчується у зв`язку із травмою челюсті. До страхової компанії вони не звертались для відшкодування.

Медична документація на потерпілого ОСОБА_28 (т. 1 а. 57-77, 181-182, 234-237) з належною повнотою досліджена судом і не викликає сумнівів у свій належності та допустимості, у зв`язку з чим самі по собі підстави для відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, є безспірно доведеними і не оспорювалися сторонами.

Однак, вирішуючи заявлений позов, суд передусім виходить з правих позицій, які Велика палата Верховного Суду сформулювала у своїй постанові від 04 липня 2018 року (п.п. 69, 71-74, справа № 755/18006/15-ц, провадження № 14-176цс18), за якими у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у порядку, передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон). Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37 Закону), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Як вбачається з дослідженої судом копії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/0549996 від 21 липня 2018 року, ОСОБА_6 як водій автомобіля «JAGUAR S-TYRE» н.з. НОМЕР_1 виступає страхувальником, а страховиком ТДВ СК «Альфа-Гарант» (т. 1 а. 93).

У даній справі умов, передбачених ст. 37 Закону, а також інших обставин, за яких у вказаного страховика за фактом даного ДТП не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, не встановлено, трирічний термін з дня ДТП не минув.

Таким чином, оскільки відповідальність за відшкодування заподіяної шкоди, в межах страхової суми (ліміту відповідності страхової компанії), повинен нести страховик ТДВ СК «Альфа-Гарант», який застрахував відповідальність заподіювача шкоди, тому в задоволенні позову потерпілого про відшкодування йому шкоди внаслідок ДТП безпосередньо з винуватця ДТП ОСОБА_16 , відповідальність якого у даному випадку застрахована, належить відмовити. на підставі ст. 1194 ЦК України.

Що ж стосується особи, яка не брала участі у справі як відповідач, то суд позбавлений можливості вирішити питання про її цивільно-правову відповідальність як відповідача.
З урахуванням висновків суду аналіз та дослідження розміру належного потерпілому БЕЗКОРОВАЙНОМУ відшкодування для вирішення заявленого позову є зайвим.
При призначенні обвинуваченому ОСОБА_29 покарання суд згідно з вимогами ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який згідно із ст. 12 КК України є хоча і необережним, проте тяжким злочином, дані про його особу, який на час розгляду справи в суді характеризується виключно позитивно (т. 1 а. 156, 157; т. 2 а. 86), працює (т. 2 а. 85), одружений (т. 2 а. 87), продовжуючи керувати транспортними засобами, не допускав порушень Правил (т. 2 а. 83), до кримінальної відповідальності раніше не притягався (т. 1 а. 120), на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває (т. 1 а. 118-119), а тому відсутні сумніви в його осудності. Разом з тим, суд бере до уваги і те, що ОСОБА_6 до вчинення поставленого йому в провину злочину неодноразово притягувався до адмінвідповідальності за порушення у сфері дорожнього руху (т. 1 а. 115), але належних висновків для себе не зробив, у зв`язку з чим і стала можливою дана ДТП, отже застосований до нього адміністративний вплив не набув належного превентивного значення, що суд враховує при призначенні додаткового покарання.Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_29 , суд визнає повне добровільне відшкодування заподіяної злочином шкоди потерпілому ОСОБА_23 та часткове потерпілому ОСОБА_17 , хоча в останньому випадку таке відшкодування є неспівмірним із завданою шкодою фактично. Обставиною, що обтяжує покарання, є вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.

Суд не визнає обставиною, що обтяжує покарання, завдання злочином тяжких наслідків, оскільки їх спричинення є кваліфікуючою ознакою ч. 2 ст. 286 КК України, за якою кваліфіковані дії обвинуваченого. Заперечення захисту з цього приводу є слушними.

Суд не вбачає правових підстав для визнання поведінки обвинуваченого такою, що свідчить про його щире каяття, як про це вказується в обвинувальному акті.

Беручи до уваги вказані обставини у їх сукупності, стан здоров`я обвинуваченого, щодо якого відсутні медичні застереження, суд вважає за неможливе виправлення ОСОБА_16 в умовах без ізоляції від суспільства, а тому призначивши йому мінімальне покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України, не вбачає правих підстав для застосування до нього правил ст. 75 КК України, одночасно призначивши додаткове покарання в максимальному розмірі, оскільки саме у такому вигляді, на думку суду, покарання є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним та іншими особами нового злочину.

Клопотання щодо застосування заходів забезпечення до обвинуваченого не заявлялися.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 129, 368, 373-376 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, за якою призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 (три) роки.

Початок строку відбуття основного покарання рахувати з дня приведення даного вироку до виконання.

Речові докази: автомобіль «JAGUAR S-TYRE» н.з. НОМЕР_1 (т. 1 а. 111) повернути власнику; вилучені змиви речовин з керма та сидінь автомобіля «JAGUAR S-TYRE» н.з. НОМЕР_1 , фрагмент подушки безпеки із салону вказаного автомобіля (т. 1 а. 108-110) знищити; медичну документацію на потерпілого ОСОБА_24 , яка надійшла з експертної установи (т. 2 а. 71) повернути ОСОБА_26 .

Цивільний позов в інтересах потерпілого ОСОБА_24 про відшкодування йому завданої злочином матеріальної шкоди в розмірі 241 860 грн. 71 коп. та моральної шкоди в розмірі 100 000 грн. залишити без задоволення.

На підставі ч. 2 ст. 122 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на відшкодування судових втрат за проведення судово-медичних та автотехнічних експертиз 15 868 грн. 20 коп. в дохід держави.

Вирок може бути оскаржений до апеляційного суду міста Києва через Святошинський районний суд міста Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

СУДДЯ ОСОБА_30