Справа № 694/45/20 Провадження №1-кс/694/25/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

17.01.2020 року м.Звенигородка

Слідчий суддя Звенигородського районного суду
Черкаської області ОСОБА_1 ,
при секретарі ОСОБА_2 ,
з участю користувача
майна ОСОБА_3 ,

розглянувши клопотання користувача майна ОСОБА_3 про зняття арешту з тимчасово вилученого майна,-

В С Т А Н О В И В:

користувач майна ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просить скасувати арешт на автомобіль ВАЗ 21061 реєстраційний номер НОМЕР_1 та документи на нього свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , страховий поліс № АМ/9066167 на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_4 та повернути його назад в користування.
Своє клопотання мотивує тим, що посилаючись на те, що в провадженні СВ Звенигородського ВГІ ГУНП в Черкаській області перебуває кримінальне провадження № 0000419 від 13.05.2019, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
У вказаному кримінальному провадженні за клопотанням слідчою СВ Звенигородського ВГІ ГУНП в Черкаській області капітана поліції ОСОБА_5 , ухвалою слідчого судді Звенигородського районного суду від 14.05.2019 було накладено арешт, на автомобіль ВАЗ 21061 реєстраційний номер НОМЕР_3 та документи на нього - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , страховий поліс № АМ/9066167, на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_4 , але фактично перебуває в моєму користуванні, оскільки даним автомобілем користуюся по дорученню від 07.06.2018, яке дійсне на протязі п`яти років, місцем зберігання автомобіля визначено Звенигородський ВП ГУНГІ в Черкаській області.
Оскільки ні він, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 ,ні власник автомобіля ОСОБА_4 у вказаному кримінальному провадженні не є підозрюваними, а також те що санкція ст. 185 ч.1КК України не передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, згідно ч.1ст. 174 КГІК України просить скасувати арешт з вищевказаного автомобіля.
Користувач майна ОСОБА_3 в судовому засіданні просив задоволити клопотання.
Слідчий Звенигородського ВП ГУНП України у Черкаській області в судове засідання не з`явився, про день. Час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку.
Заслухавши ОСОБА_3 оглянувши матеріали клопотання, прихожу до висновку, що клопотання не підлягає до задоволенню, з наступних підстав.
13.05.2019 по даному факту СВ Звенигородським ВП ГУНП в Черкаській області було розпочате кримінальне провадження № 00419 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України.
Ухвалою слідчого судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 14.05.2019 року задоволено клопотання про арешт майна в кримінальному провадженні №00419 від 13.05.2019 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст.185 ч.1 КК України,а саме на автомобіль марки ВАЗ 21061 реєстраційний номер НОМЕР_3 та документи на нього - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , страховий поліс № АМ/9066167, на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_4 , але фактично перебуває в користуванні ОСОБА_3 , яким він користується по дорученню від 07.06.2018, яке дійсне на протязі п`яти років, місцем зберігання автомобіля визначено Звенигородський ВП ГУНГІ в Черкаській області.
На даний час досудове розслідування в межах зазначеного кримінального провадження здійснюється слідчим відділом Звенигородським ВП ГУНП України у Черкаській області. Підозра у вчинені злочину у зазначеному проваджені нікому не пред`явлена.
Порядок скасування арешту майна визначений статтею 174 Кримінального-процесуального кодексу України , якою передбачено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.
Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України , арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи.
При цьому, у відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу ( ч. 2 ст. 170 КПК України ).
Згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України ,тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.
Таким чином, можливість накладення арешту на майно, яке відповідає критеріям, визначеним ч.2 ст.167, ст.98 КПК України, закон не пов`язує з наявністю в кримінальному провадженні підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану їх діями, а також спеціальної мети - забезпечення цивільного позову чи можливої конфіскації майна.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі Смирнов проти Росії висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку - вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.
За таких обставин, слідчий суддя вважає, що під час досудового розслідування в даному кримінальному провадженні, арешт був накладений обґрунтовано, а також, що таке втручання органів досудового розслідування у права і свободи особи, на даній стадії кримінального провадження, є обґрунтованим та пропорційним меті кримінального провадження.
Разом з тим, користувачем майна не доведено необґрунтованість накладення арешту та того, що на даний час у накладенні арешту відпала потреба, не надано у підтвердження зазначеного переконливих доказів.
Також слідчим суддею встановлено, що по кримінальному провадженні № 0000396 не повністю проведені експертизи.
Таким чином, з матеріалів, доданих до клопотання, вбачається, що викладені в клопотанні доводи не встановлюють наявність всіх умов, які мають бути підставою для скасування накладеного арешту майна відповідно до вимог ст.174 КПК України, тому слідчий суддя вважає, що клопотання задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 174 КПК України,

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання ОСОБА_3 про зняття арешту з тимчасово вилученого майна, а саме автомобіля марки ВАЗ 21061 реєстраційний номер НОМЕР_3 та документи на нього - свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , страховий поліс № АМ/9066167, на праві власності згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_4 , але фактично перебуває в користуванні ОСОБА_3 , яким він корустується по дорученню від 07.06.2018, яке дійсне на протязі п`яти років, який був накладений ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 14.05.2019 року у кримінальному провадження №00419 відмовити.
Ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її постановлення.
Повний текст ухвали виготовлено 17.01.2020 року.

Слідчий суддя