ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/6660/19 Номер провадження 11-сс/814/156/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
03 червня 2020 року м. Полтава
Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м.Полтава від 10.02.2020 було скасовано повідомлення про підозру ОСОБА_3 . Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що ОСОБА_3 є головою селищної ради, а тому відповідно до положень п.1 ст.481 КПК України повідомлення про підозру йому може бути здійснено лише Генеральним прокурором, його заступником, а також керівником регіональної прокуратури в межах його повноважень. Оскільки у даному кримінальному провадженні повідомлення про підозру було здійснено виконувачем обов`язків керівника регіональної прокуратури, який до того ж не був включений до складу групи процесуальних керівників, слідчий суддя дійшов висновку, що повідомлення про підозру не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню.
Апеляційний суд з таким рішенням слідчого судді погодився та ухвалою від 03.06.2020 залишив ухвалу слідчого судді без змін, а апеляційну скаргу військового прокурора Полтавського гарнізону ОСОБА_4 без задоволення.
Не погоджуюсь з висновками колег, виходячи з такого.
Підозрюваний у даному кримінальному провадженні, ОСОБА_3 , є селищним головою.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.481 КПК України повідомлення про підозру селищному голові здійснюється Генеральним прокурором, його заступником, керівником регіональної прокуратури в межах його повноважень.
Як вбачається з матеріалів провадження, повідомлення про підозру ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.368 КК України, було здійснено 23.07.2019 виконувачем обов`язків військового прокурора Центрального регіону України ОСОБА_5 .
Згідно з наказом Генерального прокурора України №495-вк від 16.06.2019 військовому прокурору Центрального регіону ОСОБА_6 було надано основну щорічну відпустку на період з 22 липня по 6 серпня 2019 року.
Відповідно до п.2.1 наказу військового прокурора Центрального регіону України №16 від 04.02.2019 повноваження військового прокурора Центрального регіону України в разі його відсутності здійснює перший заступник військового прокурора регіону, а в разі його відсутності - один із заступників керівника регіональної прокуратури.
Такі ж положення містяться у ч.3 ст.11 Закону України «Про прокуратуру» в редакції, що діяла станом на 23.07.2019.
При цьому, всупереч висновкам слідчого судді та доводам сторони захисту, застережень щодо обмеження повноважень виконуючого обов`язки керівника регіональної прокуратури лише організаційно-розпорядчими чи адміністративно-господарськими функціями вказана норма закону не містить.
Отже, перший заступник військового прокурора регіону ОСОБА_5 , виконуючи обов`язки військового прокурора регіону, в розумінні ст.481 КПК України був керівником регіональної прокуратури, а отже, мав повноваження здійснювати повідомлення про підозру селищному голові.
Аналогічні обставини були також предметом дослідження колегії Касаційного кримінального суду у справі №404/6345/16-к, яка дійшла висновку, що складення та підписання виконувачем обов`язків прокурора регіональної прокуратури повідомлення про підозру спеціальному суб`єкту, що відноситься до кола осіб, визначених ст.480 КПК України, не є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.
Щодо висновків слідчого судді про те, що повідомлення про підозру не може бути здійснено прокурором, який не включений до складу процесуальних керівників у даному провадженні, то такий висновок суперечить правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.12.2019 в справі № 536/2475/14-к про те, що повноваження осіб, передбачених ст.481 КПК України, щодо повідомлення про підозру певним суб`єктам є винятковим і не може бути передоручене іншим прокурорам чи слідчим. Для реалізації цього повноваження зазначені прокурори не повинні обов`язково здійснювати процесуальне керівництво у відповідному кримінальному провадженні, оскільки чинне кримінальне процесуальне законодавство такої вимоги не встановлює.
Також звертаю увагу, що обґрунтованість підозри у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_3 неодноразово перевірялась апеляційним судом під час вирішення питань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, і різні склади колегій апеляційного суду, в тому числі і колегія суддів у складі ОСОБА_2 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , приходили до висновку про обґрунтованість підозри від 23.07.2019, яка є предметом даного розгляду і протягом досудового розслідування не змінювалась.
Більше того, питання про відповідність вимогам закону цього повідомлення про підозру було предметом розгляду Полтавського апеляційного суду, який в своїй ухвалі від 04.11.2019 дійшов висновку про те, що повідомлення про підозру відповідає вимогам чинного законодавства та складене уповноваженою особою.
Не можу погодитись із висновком колегії суддів про те, що "посилання в ухвалі апеляційного суду від 04.11.2019 на здійснення повідомлення про підозру уповноваженою особою носить загальний характер і не може бути правовою підставою для прийняття рішення при розгляді даної апеляційної скарги". Адже предметом перевірки апеляційного суду 04.11.2019 була саме ця підозра, в цьому ж провадженні, щодо цієї ж особи та підписана цією ж посадовою особою. Ухвалене апеляційним судом рішення від 04.11.2019 є чинним. Таким чином, формулювання одним і тим же судом взаємовиключних висновків щодо одного і того ж питання порушує основні засади судочинства, встановлені ст.129 Конституції України, а саме обов`язковості судового рішення.
Не погоджуюсь і з висновком колегії про те, що незазначення в ст.481 КПК України у переліку осіб, уповноважених на здійснення підозри певним категоріям суб`єктів злочинів, виконувача обов`язки керівника регіональної прокуратури, на відміну від виконувача обов`язки Генерального прокурора, виключає право в.о. керівника регіональної прокуратури здійснювати підозру певному колу осіб. В даному випадку мова йде про процесуальні повноваження різних осіб, з різним статусом, обсягом процесуальних повноважень та процедурою їх призначення і порівняння таких осіб є некоректним.
За таких обставин вважаю, що істотних порушень кримінального процесуального закону при повідомленні ОСОБА_3 про підозру органом досудового розслідування допущено не було, а тому підстави для його скасування відсутні. Отже, на мою думку, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню.
Суддя Полтавського
апеляційного суду ОСОБА_8