н/п 1-кс/953/3999/20
"27" травня 2020 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
На обґрунтування клопотання заявник зазначив, що 21.05.2019 в ході огляду місця події було вилученого його автомобіль «Hundai Santa Fe» д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , чорного кольору, який заявник планував продати, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 та ключі від автомобілю, який зареєстрований на ОСОБА_3 . Вказаний автомобіль заявник придбав та зареєстрував за собою право власності у 2018 році в м. Києві.
Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23.05.2019 накладено арешт на автомобіль «Hundai Santa Fe» д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузову НОМЕР_2 , чорного кольору, свідоцтво про реєстрацію НОМЕР_3 та ключі від автомобілю, які були вилучені у ОСОБА_3 21.05.2019. Місцем зберігання автомобілю «Hundai Santa Fe» д.н.з. НОМЕР_1 визначено територію Військового інституту танкових військ НТУ «ХПІ», розташованого за адресою: м. Харків, вул. Полтавський шлях, 193, місце зберігання ключів від автомобілю та свідоцтва про реєстрацію визначено Київський ВП ГУНП в Харківській області.
Заявник вказує, що на судовому засіданні він був відсутній у зв`язку з тим, що знаходився за межами міста.
На думку заявника, в арешті автомобілю відпала потреба, оскільки всі експертизи проведені, слідчих дії з автомобілем з дня закінчення експертизи не проводиться. Жодній особі не повідомлено про підозру у вчинення злочину, передбаченого ст. 290 КК України. Цивільний позов в рамках кримінального провадження ніким не пред`явлено, а сам автомобіль «Hundai Santa Fe» д.н.з. НОМЕР_1 не перебуває у розшуку.
Про дату, час та місце проведення судового засідання заявник повідомлений судом своєчасно та належним чином (а.с.4), однак в судове засідання не з`явився, проте 27.05.2020 подав до суду заяву, у якій просив розглянути клопотання без його участі, клопотання підтримує (а.с.8).
Прокурор у провадженні прокурор Харківської місцевої прокуратури №2 ОСОБА_5 про дату та місце розгляду клопотання повідомлений судом своєчасно та належним чином (а.с.4), проте в судове засідання не з`явився, однак 25.05.2020 подав до суду заяву, у якій клопотання просив розглядати без його участі. Повідомив, що в ході досудового розслідування проведено судову трасо логічну експертизу, якою встановлено, що знаки маркування номеру кузову транспортного засобу «Hundai Santa Fe» д.н.з. НОМЕР_1 нанесені заводським способом та змінам шляхом перебивання не піддавався. Разом з цим, в дослідницькій частині зазначеного висновку експерта зазначено, що з`єднання номерної деталі з маркуванням ідентифікаційного номеру кузова з іншими деталями кузова виконано за допомогою кустарних зварювальних швів. Номерна деталь з маркуванням ідентифікаційного номера кузова належить одному екземпляру кузова автомобіля, а інші деталі іншому екземпляру кузову автомобіля. Враховуючи викладене, питання щодо скасування арешту майна просив вирішити на розсуд суду (а.с.5).
Неявка учасників процесу, у відповідності до ст.174 КПК України, не перешкоджає розгляду клопотанню.
З мотивувальної частини вищевказаної ухвали вбачається, що слідчим доведено, що вищевказане майно, вилучене під час огляду місця події, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, за існування розумних підозр вважати, що це майно є доказом злочину, за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України. Вилучені відповідно до протоколу огляду місця події від 21.05.2019, автомобіль, свідоцтво та ключі підлягають арешту, оскільки не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню.
Згідно з абз. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.
Отже, на теперішній час проведення експертних досліджень стосовно вказаного транспортного засобу завершено.
Згідно ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження визначено захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Заходи забезпечення у вигляді арешту майна мають бути пропорційними щодо мети їх застосування, повинен бути встановлений справедливий баланс між завданнями кримінального провадження та вимогою захисту основних прав особи.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Стаття 1 Першого протоколу до Європейської конвенції гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.
Крім того, відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
У справі Раймондо проти Італії (Raimondo v. Italy, рішення 24.01.1994), заявник скаржився на контроль за використанням власності в зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).
Так, стороною обвинувачення слідчому судді не надано даних, що скасування арешту з вказаного транспортного засобу та правовстановлюючих документів на нього може негативно вплинути на хід досудового розслідування.
Також до суду не надано даних щодо призначення експертних досліджень чи проведення слідчих дій, для виконання яких був би потрібен транспортний засіб, що належить ОСОБА_3 .
Враховуючи викладене, наслідки арешту майна для власника майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя вважає доведеним заявником, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба, що відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України є підставою для скасування арешту з автомобіля «Hundai Santa Fe» д.н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу «Hundai Santa Fe» д.н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 , № НОМЕР_5 , ключі від автомобілю «Hundai Santa Fe» д.н.з. НОМЕР_1 , кузов № НОМЕР_2 .
Враховуючи неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч.4 ст.107 КПК України.
Керуючись ст.ст. 107, 174, 309, 372 КПК України, слідчий суддя, -
Скасувати арешт, накладений ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23 травня 2019 року, на майно, яке належить ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , а саме: автомобіль «Hyundai Santa Fe» д.н. НОМЕР_1 , 2006 року випуску, чорного кольору; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , видане на ім`я ОСОБА_3 та ключі від вказаного автомобілю в кількості 1 шт.
Згідно положень п. 4 ст. 169 КПК України, тимчасово вилучене майно повертається особі, у якої воно було вилучено, у разі скасування арешту.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Слідчий суддя ОСОБА_1