Справа № 473/351/20
Номер провадження1-кп/473/141/2020
Категорія: ч.1 ст.125 КК України
ВИРОК
іменем України
"22" квітня 2020 р. місто Вознесенськ

Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого судді - ОСОБА_1 ,
з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вознесенську кримінальне провадження по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Щербані Вознесенського району Миколаївської області, громадянина України, освіта базова загальна середня, учня 12 класу Вознесенської районної вечірньої школи, не працює, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не перебуває на обліку в службі у справах дітей Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області та не знаходиться на обліку в секторі ювенальної превенції Вознесенського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області, не судимого,

в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України

Учасники судового провадження:
прокурор ОСОБА_4 ,

неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 ,

законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 /цивільний позивач/ - ОСОБА_6 ,

захисник ОСОБА_7 ,

представники служби у справах дітей Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

законний представник неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 /цивільний відповідач/ ОСОБА_11 ,

неповнолітній обвинувачений ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним:

17 січня 2020 року біля 18 годин 00 хвилин в селі Щербані Вознесенського району Миколаївської області неповнолітній обвинувачений ОСОБА_10 та неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 перебували на законних підставах після проведеного спортивного тренування в приміщенні роздягальні спортивного комплексу, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . На грунті виниклих неприязних відносин, між неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_10 та неповнолітнім потерпілим ОСОБА_5 виникла сварка, в ході якої неповнолітній обвинувачений ОСОБА_10 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, наніс правою рукою близько трьох ударів в область обличчя неповнолітньому потерпілому ОСОБА_5 . Після цього, за межами приміщення роздягальні, неподалік спортивного комплексу, в ході сварки, яка продовжувалася між цими неповнолітніми, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_10 умисно наніс по черзі обома ногами близько п`яти ударів в ділянку гомілки лівої ноги неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 . В результаті протиправних дій неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 , неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді крововиливів на зовнішній та внутрішніх поверхнях лівої гомілки, в підколінній ямці з права, а також набряк м`яких тканин правої щоки.

Позиція неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 .

В судовому засіданні неповнолітній обвинувачений ОСОБА_10 визнав свою вину повністю та підтвердив вчинення ним даного злочину при викладених вище обставинах. Він визнає, що своїми діями вчинив злочин, та щиро розкаюється в скоєному.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Неповнолітній потерпілий ОСОБА_5 в судовому засіданні підтвердив факт вчинення злочину відносно нього неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_10 , який мав місце 17 січня 2020 року в 18 годин 00 хвилин в селі Щербані Вознесенського району Миколаївської області, коли він та неповнолітній обвинувачений ОСОБА_10 перебували в приміщенні роздягальні спортивного комплексу. На грунті виниклих неприязних відносин, між ним та неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_10 виникла сварка, в ході якої неповнолітній обвинувачений ОСОБА_10 , діючи умисно, наніс йому правою рукою близько трьох ударів в область обличчя. Після цього, за межами приміщення роздягальні, неподалік спортивного комплексу, в ході сварки, яка продовжувалася між ними, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_10 умисно наніс йому по черзі обома ногами близько п`яти ударів в ділянку гомілки лівої ноги. Про це він по мобільному телефону повідомив своїх батьків. Коли він прийшов до місця помешкання йому стало зле. Батьки викликали автомобіль швидкої допомоги та про його побиття повідомили працівників поліції. Цього ж вечора 17 січня 2020 року він був госпіталізований до травматичного відділення Вознесенської лікарні, де стаціонарно проходив курс лікування. Медичні препарати та ліки йому купувала матір ОСОБА_6 .

Підстав для сумнівів в об`єктивності показань неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 та неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 у суда немає, так як дані показання суд знаходить достовірними та логічними, які підтверджені за допомогою інших доказів, які суд знаходить належними, необхідними, допустимими та достатніми, які були досліджені судом в судовому засіданні.

Відповідно до висновку судової медичної експертизи №25 від 20 січня 2020 року, у потерпілого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 були виявлені крововиливи на лівій гомілці зовнішній та внутрішній поверхнях, в підколінній ямці з права, набряк м`яких тканин правої щоки. Тілесні ушкодження виникли від дії тупого /тупих/ предмета /предметів/ з обмеженою контактуючою поверхнею. Тілесні ушкодження виникли до госпіталізації в лікарню, куди неповнолітній ОСОБА_5 поступив 17 січня 2020 року о 20 годині 43 хвилині. Згідно наказу №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, пункт 2.3.5 тілесні ушкодження відносяться до легких. На тілесних ушкодженнях не відобразилась поверхня травмуючого предмета /предметів/. Не виключається вірогідність утворення тілесних ушкоджень від удару /ударів/ руками, ногами. /а.к.п. 59 61/.

Суд знаходить вірним висновок даної судової медичної експертизи. Даний доказ за кримінальним провадженням, суд знаходить належним, так як висновок судової медичної експертизи №25 від 20 січня 2020 року, прямо підтверджує існування обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному процесі, має значення для кримінального провадження, є необхідним, достовірним та допустимим, так як він отриманий в порядку, встановленому КПК України.

Аналіз та оцінка приведених належних та допустимих доказів за кримінальним провадженням в сукупності, приводить суд до переконання доведеності вини неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 .

Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається неповнолітній обвинувачений ОСОБА_10 .

Умисні дії неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 суд кваліфікує за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_10 .

Обставинами, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_10 , суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, та вчинення злочину неповнолітнім.

Обставин, які б відповідно до ст. 67 КК України обтяжували покарання неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_10 за обвинувальним актом не встановлено.

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.

При визначенні та ухваленні рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 , суд виходить з наступних обставин.

Суд враховує характер та ступінь тяжкості скоєного ним злочину, який є злочином невеликої тяжкості. Суд також враховує умови життя неповнолітнього обвинуваченого, який виховується в неповній родині з матір`ю, його соціальне та матеріальне становище, стан його здоров`я, рівень культури та освіти, його соціально - психологічні риси, при дослідженні яких з`ясовано, що він повністю усвідомлював значення своїх умисних дій і в повній мірі міг керувати ними.

Крім того суд враховує стать та вік неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 , який задовільно характеризуються за місцем проживання та навчання, є не судимим, не знаходиться на обліку в службі у справах дітей Вознесенської районної державної адміністрації Миколаївської області, і не перебуває на обліку в секторі ювенальної превенції Вознесенського відділу поліції Головного Управління Національної поліції в Миколаївській області, є не судимим. /а.к.п. 49 56/.

З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 , крім обставин, передбачених у статтях 65 67 КК України, суд враховує умови життя та виховання неповнолітнього, вплив дорослих на його виховання та поведінку, рівень розвитку та інші особливості особи неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 .. Також з урахуванням всіх обставин кримінального провадження, враховуючи тяжкість злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, на підставі ст.105 КК України, неповнолітня особа, яка вперше вчинила злочин невеликої або середньої тяжкості, може бути звільнена судом від покарання. Суд приходить до висновку, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки після вчинення злочину, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_10 може бути звільнений судом від покарання, із застосуванням примусових заходів виховного характеру.

При застосуванні виду примусових заходів виховного характеру відносно неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 , суд враховує роз`яснення, викладені в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» №2 від 15 травня 2006 року, що в кожному випадку вирішення питання про відповідальність неповнолітнього за злочин невеликої або середньої тяжкості необхідно обговорити можливість застосування до нього примусових заходів виховного характеру замість кримінального покарання.

Так, виходячи зі змісту ч.1 ст.105 КК України, суд має право звільнити неповнолітнього від покарання із застосуванням примусових заходів виховного характеру за наявності сукупності таких умов:

а) неповнолітній вчинив злочин невеликої або середньої тяжкості, незалежно від того чи скоєний цей злочин вперше, був він умисним чи необережним;

б) неповнолітній щиро розкаявся;

в) поведінка неповнолітнього після скоєння злочину була бездоганною. Під бездоганною поведінкою слід розуміти таку поведінку особи в сімї, побуті, трудовому чи навчальному колективі, коли вона свідомо й добровільно дотримується загальноприйнятих правил людського співжиття;

г) на момент постановлення вироку неповнолітній не потребує застосування покарання.

Відповідно до ч.2 цієї статті, суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру:

1) застереження;

2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього;

3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання;

4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків;

5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

У відповідності до роз`яснень, викладених в абзаці 4 пункту 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про застосування примусових заходів виховного характеру» №2 від 15 травня 2006 року, строк нагляду, передбаченого п.3 ч.2 ст.105 КК України, суд встановлює з урахуванням конкретних обставин справи та мети виправлення неповнолітнього. Як свідчить практика, цей нагляд має здійснюватись, як правило, не менше одного року, оскільки за коротшого строку він буде малоефективним (але не довше, ніж до досягнення особою повноліття).

В ході судового розгляду кримінального провадження встановлено, що неповнолітній обвинувачений ОСОБА_10 вперше вчинив умисний злочин невеликої тяжкості, щиро розкаявся, та його поведінка після скоєного була бездоганною: він сприяв розкриттю вчиненого ним злочину, влітку 2020 року він закінчує навчання у Вознесенській районній вечірній школі, з`являвся за викликами суду у супроводі законного представника, та внаслідок усіх цих обставин не потребуює застосування покарання.

Враховуючи викладене, думку учасників кримінального провадження, суд приходить до висновку про можливість звільнення неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 від покарання із застосуванням примусового заходу виховного характеру у вигляді застереження. При цьому суд враховує що, неповнолітньому обвинуваченому ОСОБА_10 виповниться вісімнадцять років 15 червня 2020 року, і саме примусовий захід виховного характеру у вигляді застереження, сприятиме виправленню неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 та буде більш дієвим та ефективним способом впливу на неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 , який, як визнано судом, на даний час не потребує застосування покарання за ч.1 ст.125 КК України.

Відповідно до роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ, викладених в листі від 16 січня 2017 року №223 - 66/0/4-17 «Про практику здійснення судами кримінального провадження щодо неповнолітніх» пунктом 16 визначено, що суд, приймаючи рішення про звільнення неповнолітнього від покарання із застосуванням заходів виховного характеру відповідно до ч.2 ст.373 КПК України постановляє вирок, яким визнає обвинуваченого винуватим у вчиненому злочині (кримінальному правопорушенні), керуючись ст.105 КК України звільняє його від покарання без визначення його виду і розміру та застосовує примусові заходи виховного характеру.

Підстави для задоволення цивільного позову /відмови у ньому, або залишення його без розгляду/.

Вирішуючи питання, що стосується цивільного позову, пред`явленого в порядку ст. ст. 127 128 КПК України, на захист інтересів неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 його законним представником ОСОБА_6 до відповідача та законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 ОСОБА_11 , яка є матір`ю неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 , яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 , відповідно до ч.1 ст.128 КПК України, та підтриманого нею в судовому засіданні про стягнення з цивільного відповідача ОСОБА_11 на її користь в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди в розмірі 1745 гривень 92 копійки та моральної шкоди, завданої її сину неповнолітньому потерпілому ОСОБА_5 в розмірі 5000 гривень /а.к.п. 21 22/, суд виходить з наступних обставин.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої шкоди неповнолітньому потерпілому ОСОБА_5 не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, тобто неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_10 , а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов частково.

До даного висновку, суд приходить, з врахуванням вимог ст. ст. 1179, 1180 ЦК України, так як неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. Але відповідно до ч.2 ст.1179 ЦК України у разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини.

Як встановлено в судовому засіданні, неповнолітній обвинувачений ОСОБА_10 не має власного майна, достатнього для відшкодування завданої шкоди, він навчається в дванадцятому класі Вознесенської районної вечірньої школи і фактично знаходиться на повному утриманні матері ОСОБА_11 , яка є його законним представником у даному кримінальному провадженні. Тому завдана неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_10 шкода може бути відшкодована в повному обсязі його законним представником ОСОБА_11 , якщо вона не доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Обов`язок осіб, які несуть цивільну відповідальність за шкоду завдану діяннями неповнолітньої особи, відшкодувати шкоду припиняється з досягненням особою, яка завдала шкоди, повноліття. В зв`язку з пред`явленням позовних вимог у даному кримінальному провадженні до законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 ОСОБА_11 , суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог в частині відшкодування спричиненої матеріальної шкоди.

На користь законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 , яка є матір`ю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 з законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 ОСОБА_11 підлягають стягненню грошові кошти в сумі 1489 гривень, які складаються із прямих збитків, які ОСОБА_6 понесла внаслідок витрати грошових коштів при стаціонарному лікуванні неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 в лікувальному закладі. /а.к.п. 62 - 64/. Тобто цивільний позов законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 , яка є матір`ю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 , в частині стягнення заподіяної матеріальної шкоди з законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 ОСОБА_11 , підлягає частковому задоволенню, з врахуванням вимог ч.1 ст. 129 КПК України, а також доведених витрат на лікуваня, які відповідно до товарного чека №978 від 17 січня 2020 року складають 253 гривні 50 копійок, відповідно до товарного чека №979 від 18 січня 2020 року 253 гривні 50 копійок, відповідно до товарного чека №976 від 18 січня 2020 року 121 гривню 50 копійок, відповідно до товарного чека №980 від 19 січня 2020 року 253 гривні 50 копійок, відповідно до товарного чека №971 від 20 січня 2020 року 303 гривні 50 копійок, відповідно до товарного чека №981 від 20 січня 2020 року 303 гривні 50 копійок, а всього 1489 гривень. /а.к.п. 62 64/.

Цивільний позов в частині стягнення заподіяної моральної шкоди, суд залишає без розгляду, на підставі вимог п.6 ч.2 ст.242 КПК України, з роз`ясненням законному представнику неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 її права звернутися в суд в порядку цивільного судочинства про стягнення з законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 ОСОБА_11 шкоди немайнового характеру, заподіяної кримінальним правопорушенням неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_10 , з дотриманням вимог закону щодо обов`язковості проведення судової експертизи для визначення розміру шкоди немайнового характеру.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369 380 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_10 визнати винним в скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.125 КК України і на підставі ст.105 КК України неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 від покарання звільнити та застосувати до нього примусовий захід виховного характеру в виді застереження.

Цивільний позов законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути на користь ОСОБА_6 з законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 ОСОБА_11 1489 /одну тисячу чотириста вісімдесят дев`ять/ гривень в рахунок відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, пов`язаної із вчиненням злочину неповнолітнім обвинуваченим ОСОБА_10 відносно неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 .

Цивільний позов законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_5 ОСОБА_6 в частині стягнення заподіяної моральної шкоди в сумі 5000 гривень залишити без розгляду та роз`яснити ОСОБА_6 її право звернутися в суд в порядку цивільного судочинства про стягнення з законного представника неповнолітнього обвинуваченого ОСОБА_10 ОСОБА_11 шкоди немайнового характеру, заподіяної кримінальним правопорушенням.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити неповнолітньому обвинуваченому, його законному представнику та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1