Справа № 495/2615/20
Номер провадження 1-кп/495/479/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 травня 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський кримінальне провадження внесеного до ЄРДР за № 0000243 у відношенні:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Аргузинка, Миколаївського району, Миколаївської області, українця, громадянина України, із середньою спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_2 , патрульного 1 відділення нештатного тимчасового формування 4 прикордонної застави НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у скоєні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України, суд

сторони кримінального провадження:

прокурор Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України ОСОБА_4

потерпілий ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення при наступних обставинах:

Так, 23.05.2019 року ІНФОРМАЦІЯ_4 громадянина України обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , призвано до лав Збройних сил України на військову строкову службу.

Відповідно до наказу Начальника НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_6 (по особовому складу) № 305-ос від 22.07.2019 року обвинуваченого ОСОБА_3 зараховано в списки особового складу військової частини та поставлено на всі види забезпечення, призначено на посаду патрульного 1 відділення нештатного тимчасового формування 4 прикордонної застави НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого по

АДРЕСА_2 .

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. ст. 24, 68 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтею 23 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» передбачено, що військовослужбовці та працівники Державної прикордонної служби України під час виконання покладених на них обов`язків керуються тільки законами, діють на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Комплектування Державної прикордонної служби України військовослужбовцями і проходження ними військової служби здійснюються на підставі Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби для громадян, призваних на строкову військову службу, є день відправлення у військову частину з обласного збірного пункту.

Відповідно до положень ст. 2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів», правоохоронні органи органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, органи доходів і зборів, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції.

Статтею 1 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» визначено, що на Державну прикордонну службу України покладаються завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні.

Відтак, відповідно до вищевказаних норм законодавства обвинувачений ОСОБА_3 є працівником правоохоронного органу.

У відповідності до вимог ст.ст. 4, 6, 9, 11, 16, 49, 50 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 548-XIV (зі змінами), ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних сил України затвердженого Законом України від 24.03.1999 № 551- XIV, обвинувачений ОСОБА_3 , під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та Законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; беззастережно виконувати накази командирів; знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою; бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Незважаючи на викладене, обвинувачений ОСОБА_3 , всупереч вимог ст.ст. 4, 6, 11, 16, 21, 22, 49, 50 Статуту внутрішньої служби, ст.ст. 1-4 Дисциплінарного статуту ЗС України, 08.03.2020 приблизно о 19 годині 15 хвилин, перебуваючи у місці для паління на території ІНФОРМАЦІЯ_3 підрозділу ІНФОРМАЦІЯ_3 , розташованого по АДРЕСА_2 , на ґрунті сварки між ним та потерпілим - військовослужбовцем строкової служби солдатом ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , умисно та з мотивів особистих неприязних стосунків, підійшов до останнього, стиснувши пальці правої руки в кулак наніс один удар правою рукою у область обличчя, а саме щелепи потерпілого ОСОБА_5 .

В результаті умисних протиправних дій обвинуваченого ОСОБА_3 , спрямованих на умисне спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_5 , останньому заподіяно: відкритий перелом тіла нижньої щелепи справа, рваної рани слизової оболонки області 4-5 зубів нижньої щелепи справа, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 скоїв кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України умисне середньої тяжкості тілесні ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але спричинило тривалий розлад здоров`я.

У судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 заявив клопотання про закриття кримінального провадження у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України з тих підстав, що він відмовляється від обвинувачення.

Прокурор ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання потерпілого та закриття кримінального провадження.

Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечував проти задоволення клопотання потерпілого, просив закрити кримінальне провадження у відношенні нього.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 477 КПК України, кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України (умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження).

За таких обставин, враховуючи, що вказане кримінальне провадження здійснюється у формі приватного обвинувачення, а потерпілий ОСОБА_5 відмовився від обвинувачення відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , то суд вважає, що кримінальне провадження підлягає закриттю.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 284, 288, 369-372, 477, 392-395 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 , обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України закрити у зв`язку з відмовою потерпілого від обвинувачення.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1