Номер справи 289/1009/20
Номер провадження 1-кс/289/173/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2020 м. Радомишль

Слідчий суддя Радомишльського районного суду Житомирської областi ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

старшого слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Радомишльського відділення поліції Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000215 від 12.05.2020 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Радомишль Житомирської області, громадянина України, з середньою-спеціальною освітою, непрацюючого, особи з інвалідністю третьої групи, неодруженого, який проживає та зареєстрований по АДРЕСА_1 , раніше несудимого в силу ст. 89 КК України,

на даний час в провадженні Радомишльського районного суду Житомирської області перебуває кримінальне провадження № 0000236 від 28.05.2020 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

03.07.2020 до Радомишльського районного суду Житомирської області надійшло клопотання старшого слідчого СВ Радомишльського відділення поліції Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів відносно підозрюваного, в якому зазначено, що у ОСОБА_5 , який є особою, яка вживає наркотичні засоби у зв`язку з чим перебуває на замісній підтримуючій терапії та відповідно на виконання підпункту 6 п. 3 Наказу МОЗ України від 27.03.2012 № 200 "Про затвердження Порядку проведення замісної підтримуючої терапії з опіоїдною залежністю" отримує для вживання препарат ЗПТ «Метадон 3-Н», виник злочинний умисел на незаконні операції з вказаним наркотичним засобом, а саме збут наркотичного засобу «Метадон» стороннім особам за грошову винагороду.
У клопотанні вказано, що 02.07.2020 близько 18 год. 53 хв. ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення незаконних операцій з наркотичними засобами, а саме його збут, незважаючи на загальновідому заборону вчинення таких дій, будучи попередженим про кримінальну відповідальність згідно зі ст.ст. 305-320 КК України за порушення правил зберігання та їх використання, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, керуючись корисливим мотивом, на перехресті вулиць Шевченка та Вокзальної в м. Радомишль Житомирської області за грошову винагороду в розмірі 400 гривень незаконно збув ОСОБА_7 (анкетні дані відносно якого змінені), чотири таблетки наркотичного засобу метадон, обіг якого обмежений, які були вилучені в ході проведення оперативної закупки у ОСОБА_7 (особи, анкетні дані відносно якого змінені) працівниками поліції.
Метадон (фенадон), згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», «Список № 1 наркотичні засоби, обіг яких обмежено» в «Таблиці ІІ», є наркотичним засобом.
Метою та підставами застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою старший слідчий зазначає забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, в якому останній підозрюється, тобто існують ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а застосування більш м`якого запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, не зможе запобігти настанню вказаних ризиків та належному виконанню підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.
Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, на обґрунтування підозри зазначив, що факт збуту наркотичного засобу зафіксовано працівниками поліції, ними ж вилучені грошові кошти та решту наркотичних засобів, а також підтверджується показами свідка. При обґрунтуванні доцільності обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту посилається на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину, тому існує реальний ризик переховування від органів досудового розслідування, вважає, що менш суворий запобіжний захід не зможе запобігти існуючим ризикам, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 на даний час притягується до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 185 КК України. Зазначив, підозрюваний ОСОБА_5 не співпрацює зі слідством, не розкаюється у скоєному, що на даний час проводиться досудове слідство і можлива причетність до скоєння даного злочину інших осіб, яких ОСОБА_5 зможе попередити, не допитано ряд свідків, а останній може впливати на свідків, понятих, може вчинити інше кримінальне правопорушення.
В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 не заперечував своєї причетності до інкримінованого йому кримінального правопорушення,просив суд застосувати до нього домашній арешт, посилаючись на те, що він не відмовляється від скоєного, нікого із свідків не знає і не збирається впливати на них, зазначив, що корисливих мотивів не було, він лише дав декілька таблеток людині, яка також знаходиться на замісній терапії, а останній сам всунув підозрюваному ці гроші. Зазначив, що має інвалідність ІІІ групи і на даний час проходить медичну комісію на продовження групи інвалідності, за станом здоров`я потребує лікування, знаходиться на замісній терапії, має матір, якій встановлена інвалідність ІІ групи і яка потребує його допомоги. Повідомив, що він офіційно працює в психоневрологічному інтернаті взуттєвиком. Просить не застосовувати до нього такий суворий вид запобіжного заходу як тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала проти застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просить слідчого суддю застосувати домашній арешт, так як її підзахисний вину визнав, розкаюється у скоєному, має постійне місце поживання, офіційно працевлаштований, являється інвалідом ІІІ групи, поганий стан здоров`я, та має хвору матір, якій встановлена інвалідність.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що СВ Радомишльським ВП Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження, внесеного 17.05.2020 до ЄРДР за № 0000215 за ч. 1 ст. 307 КК України.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до врученої ОСОБА_5 03.07.2020 підозри за ч. 1 ст. 307 КК України, у ОСОБА_5 , який є особою, яка вживає наркотичні засоби у зв`язку з чим перебуває на замісній підтримуючій терапії та відповідно на виконання підпункту 6 п. 3 Наказу МОЗ України від 27.03.2012 № 200 "Про затвердження Порядку проведення замісної підтримуючої терапії з опіоїдною залежністю" отримує для вживання препарат ЗПТ «Метадон 3-Н», виник злочинний умисел на незаконні операції з вказаним наркотичним засобом, а саме збут наркотичного засобу «Метадон» стороннім особам за грошову винагороду. 02.07.2020 близько 18 год. 53 хв. ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення незаконних операцій з наркотичними засобами, а саме його збут, незважаючи на загальновідому заборону вчинення таких дій, будучи попередженим про кримінальну відповідальність згідно зі ст.ст. 305-320 КК України за порушення правил зберігання та їх використання, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння, керуючись корисливим мотивом, на перехресті вулиць Шевченка та Вокзальної в м. Радомишль Житомирської області за грошову винагороду в розмірі 400 гривень незаконно збув ОСОБА_7 (анкетні дані відносно якого змінені), чотири таблетки наркотичного засобу метадон, обіг якого обмежений, які були вилучені в ході проведення оперативної закупки у ОСОБА_7 (особи, анкетні дані відносно якого змінені) працівниками поліції.
Із доданих до клопотання документів вбачається, що 02.07.2020 о 20 год. 00 хв. ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було затримано в порядку ст. 208 КПК України, що підтверджується відповідним протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину. Підставою затримання зазначено : «1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; 2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа вчинила злочин».

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення у Кодексі передбачено заходи забезпечення кримінального провадження, до яких належить, зокрема, тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ст.ст. 131, 176, 183 КПК України).
Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України та, відповіднодо п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

До цих ризиків належать такі спроби підозрюваного, обвинуваченого, як переховування від органів досудового розслідування та/або суду; знищення, переховування або спотворення будь-яких речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконний вплив на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється, обвинувачується.
Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображену у пункті 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990, п. 32, Series A, N 182), те що вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990).

При дослідженні доданих до клопотання доказів, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується наявними в долучених на обґрунтування клопотання документах (рапорт ст. о/у СКП Радомишльського ВП, два протоколи огляду від 02.07.2020, протокол обшуку від 02.07.2020, протокол допиту свідка) даними, які на даній стадії процесу свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що сталася подія кримінального правопорушення та підозрюваний ОСОБА_5 причетний до цієї події.

Є обґрунтованим заявлений прокурором ризик переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування, зважаючи на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні злочину. При цьому врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності поведінку обвинуваченого, беручи до уваги, що майбутнє покарання за вчинений злочин підвищує ризик того, що обвинувачена особа може ухилитися від суду та іншим чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні. Згідно з правовою позицією ЄСПЛ, небезпека ризику переховування від органів досудового розслідування і суду може вимірюватися суворістю можливого покарання лише в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи та інше.
При вирішенні питання щодо наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК, слідчий суддя враховує, що ЄСПЛ звернуто увагу на те, що ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання; він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21, справа «Подвезько проти України»).
При цьому, стороною обвинувачення не обґрунтовано, які саме обставини об`єктивно свідчать про недостатність застосування до ОСОБА_5 більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, не наведено жодних реальних обставин, які б свідчили про наявність ризику переховуватися ОСОБА_5 від суду, впливу на свідків та потерпілих, також не вказано конкретних дій ОСОБА_5 , які він вчиняв з цією метою, і в доданих до клопотання матеріалах також відсутні такі дані.
Оцінюючи сукупність обставин, які визначені ст. 178 КПК України, слідчим суддею при обранні запобіжного заходу враховується:
1) вагомість наявних доказів, досліджених в судовому засіданні, про причетність ОСОБА_5 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України;
2) тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному (позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років);
3) дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 , його стан здоров`я, наявність ІІІ групи інвалідності, являється особою, яка отримує лікування та приймає препарати замісної підтримуючої терапії з опіоїдною залежністю;

4) репутацію підозрюваного, який в силу ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості, а посилання прокурора на те, що підозрюваний ОСОБА_5 на даний час притягується до кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 185 КК України слідчий суддя не вважає таким, що заслуговує на увагу з огляду на принцип презумпції невинуватості;

5) має офіційне джерело доходів та сталі сімейні зв`язки працює в психоневрологічному інтернаті взуттєвиком, зареєстрований та проживає разом із матір`ю ОСОБА_9 , яка має вади здоров`я і якій встановлена інвалідність ІІІ групи.

Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК України, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі, у його "пілотному" рішенні від 10.02.2011 у справі "Харченко проти України", рішенні від 29.09.2011 у справі "Третьяков проти України", рішенні від 06.11.2008 у справі "Єлоєв проти України" зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.
Згідно з положеннями ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п. 1 і 2 ч. 1 цієї статті, але не доведе обставин, передбачених п. 3 ч. 1 цієї статті, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 цієї статті.
Слідчий суддя відповідно до вимог ст. 178 КПК України та на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, врахувавши і оцінивши в сукупності всі обставини, в тому числі вагомість наявних доказів про причетність ОСОБА_5 до вчинення злочину, у якому останній підозрюється, тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винуватим, вік та стан здоров`я останнього, міцність його соціальних зв`язків, прийшов до висновку, що обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 у виді тримання під вартою є недоцільним.
У відповідності до ч. 4 ст. 194 КПК України, слідчий суддя вважає, що до підозрюваного ОСОБА_5 слід обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту, оскільки цей запобіжний захід забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків та попередить вчинення ним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби.
З урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 домашній арешт із забороною залишати житло цілодобово.
Окрім цього, застосовуючи, щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на нього на строк не більше двох місяців певні обов`язки.
Згідно з ст. 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 183, 194, 196, 205, 206 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СВ Радомишльського відділення поліції Коростишівського ВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_4 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 задовольнити частково.
Застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 2 місяці, тобто до 30.08.2020 без застосування електронних засобів контролю.
Заборонити підозрюваному ОСОБА_5 залишати місце свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 цілодобово.
Покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:
1. Прибувати за першим викликом до слідчого, який здійснює досудове слідство у даному кримінальному провадженні, прокурора, слідчого судді, суду;
2. Цілодобово не відлучатися із населеного пункту в якому мешкає без дозволу слідчого, прокурора або суду;
3. Повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;
4. Здати на зберігання до територіальних органів Державної міграційної служби України паспорт громадянина України для виїзду за кордон на своє ім`я;
5. Утриматись від спілкування з свідками, експертами у вищевказаному кримінальному провадженні.
Негайно доставити підозрюваного ОСОБА_5 до місця його проживання і звільнити з-під варти, на підставі п. 1 ч. 3 ст. 202 КПК України.
Обов`язки, визначені ухвалою суду, покладаються на підозрюваного, згідно ч. 7 ст. 194 КПК України, на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжено за клопотанням прокурора.
Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання Радомишльському відділенню поліції Коростишівського відділу поліції ГУ НП в Житомирській області.
Згідно ч. 4 ст. 181 КПК України орган Національної поліції повинен негайно поставити на облік особу щодо якої застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту і повідомити про це слідчому або суду, якщо запобіжний захід застосовано під час судового провадження.
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню в порядку, передбаченому для виконання судових рішень, на підставі ст. 205 КПК України.
Попередити підозрюваного ОСОБА_5 , що в разі невиконання покладених, згідно ухвали слідчого судді, обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід та може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.
Роз`яснити ОСОБА_5 , що відповідно до частини п`ятої статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Ознайомити та вручити підозрюваному під розписку копію ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту без електронних засобів контролю.
Копію ухвали вручити учасникам судового провадження.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1