Провадження №1-кс/369/4583/19
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2019 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:
Слідчого судді - ОСОБА_1 ,
при секретарі - ОСОБА_2 ,
прокурора - ОСОБА_3 ,
захисника - ОСОБА_4 ,
особи, стосовно якого заявлене клопотання - ОСОБА_5 ,
перекладача - ОСОБА_6 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою (екстрадицій ний арешт) для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

В С Т А Н О В И В :

28.11.2019 року до слідчого судді Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшло клопотання прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою (екстрадицій ний арешт) для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
В обґрунтування клопотання зазначено, що 24.01.2019 працівниками Окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно якого відбулось спрацювання бази даних «Інтерпол» зі статусом «Розшук» як особи, що перебуває у міжнародному розшуку з метою арешту та подальшої екстрадиції до Російської Федерації для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочину проти власності.
Ухвалою слідчого судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 25.01.2019 затверджено згоду громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 на видачу (екстрадицію), застосовано відносно останнього екстрадиційний арешт на 30 діб до 22.02.2019 з альтернативою внесення застави.
Відповідно до інформації Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України громадянин Російської Федерації ОСОБА_5 29.01.2019 звільнений з під варти у зв`язку з внесенням застави.
Під час перевірки 07.02.2019 працівниками Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області ОСОБА_5 за місце його проживання встановлено, що останній відсутній за вказаною адресою. Опитана дружина ОСОБА_5 ОСОБА_7 повідомила, що її чоловік ОСОБА_5 з метою уникнення екстрадиції до Російської Федерації порушив обов`язки ухвали суду, де він може перебувати на той час повідомити не могла.
Надалі, Печерським районним судом м. Києва18.04.2019 надано дозвіл на затримання ОСОБА_5 з метою його приводу до залу судового засідання для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
ОСОБА_5 16.10.2019 повторно затримано на території Київської області.
Печерським районним судом м. Києва 17.10.2019 відмовлено в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_5 та застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний час доби.
Вказане рішення на даний час оскаржується до Київського апеляційного суду.
Разом з цим, 31.02.2019 з Генеральної прокуратури України отримано запит Генеральної прокуратури Російської Федерації про видачу громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності.
Проведення екстрадиційної перевірки стосовно ОСОБА_5 Генеральної прокуратурою України відповідно до ст. 587 КПК України було доручено прокуратурі Київської області.
Відповідно до наданих іноземною стороною документів ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 05.03.2012 оголошений у міжнародний розшук за привласнення чужого майна в особливо великих розмірах, а саме за ч. 3 ст. 159, ч. 4 ст. 159, ч. 4 ст. 159. ч. 4 ст. 159, ч. 4 ст. 159, ч. 4 ст. 159, ч. 4 ст. 159, ч. 4 ст. 159, ч. 4 ст. 159, ч. 4 ст. 159, ч. 4 ст. 159, ч. 4 ст. 159, ч. 3 ст. 159, ч. 4 ст. 159. ч. 3 ст. 159, ч. ч. 4 ст. 159, ч. 4 ст. 159, ч. 4 ст. 159, ч. 4 ст. 159, ч. 3 ст. 159 КК Російської Федерації.
Постановою Центрального районного суду м. Тюмень ОСОБА_5 обрано міру запобіжного заходу у вигляді взяття під варту.
У порівнянні з законодавством України дії ОСОБА_5 кваліфікуються за ч.ч. 4, 5 ст. 191 КК України, як привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем, вчинене у великих та особливо великих розмірах. Вказані злочини є особливо тяжкими, максимальний строк покарання за які передбачено до 12 років позбавлення волі, а тому є екстрадиційними.
Строк давності притягнення ОСОБА_5 до відповідальності за вчинення вказаних злочинів, відповідно до вимог ст. 49 КК України, не закінчився.
Постановою першого заступника Генерального прокурора ОСОБА_8 від 19 листопада 2019 року прийнято рішення видати до Російської Федерації громадянина цієї держави ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , для притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, передбачених ч. 3 ст. 159 (4 епізоди), ч. 4 ст. 159 (14 епізодів) КК Російської Федерації.
28.11.2019 ОСОБА_5 затримано в порядку ст.ст. 208, 582, ч. 13 ст. 584 КПК України на території Києво-Святошинського району.
На підставі викладеного прокурор просив змінити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту та застосувати до громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для забезпечення видачі особи (екстрадиційний арешт) строком на два місяці, до вирішення Генеральною прокуратурою України питання про фактичну передачу до Російської Федерації.
У судовому засіданні прокурор підтримала доводи клопотання, просила клопотання задовольнити з підстав, наведених у ньому.
ОСОБА_5 заперечував щодо задоволення клопотання прокурора.
Захисник ОСОБА_4 проти клопотання заперечував, вказував, що клопотання суперечить вимогам КПК України, заявив клопотання про визнання затримання незаконним. Вказува, що відсутні підстави для зміни домашнього арешту на тримання під вартою.
Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши думку прокурора, захисника та особи, стосовно якої розглядається клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.
Відповідно до ст. 584 КПК України екстрадиційний арешт застосовується з метою забезпечення видачі особи (екстрадицію) та її фактичної передачі, але не може тривати більше дванадцяти місяців.
Відповідно до ч. 2 ст. 585 КПК України при вирішенні питання про можливість застосування запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, слідчий суддя обов`язково враховує: 1) відомості про ухилення особи від правосуддя у запитуючій стороні та дотримання нею умов, на яких відбулося звільнення її з-під варти під час цього або інших кримінальних проваджень; 2) тяжкість покарання, що загрожує особі в разі засудження, виходячи з обставин, встановлених під час заявленого кримінального правопорушення, положень закону України про кримінальну відповідальність і усталеної судової практики; 3) вік та стан здоров`я особи, видача якої запитується; 4) міцність соціальних зв`язків особи, у тому числі наявність у неї родини та утриманців.
У всіх випадках, коли ризику ухилення обвинуваченого від слідства можна запобігти за допомогою застави чи інших запобіжних заходів, обвинуваченого має бути звільнено і в таких випадках національні органи завжди мають належним чином досліджувати можливість застосування таких альтернативних запобіжних заходів (рішення у справі "Боротюк проти України" п. 62).
Частиною 3 статті 585 КК України передбачено, що у разі порушення особою, щодо якої розглядається запит про її видачу, умов обраного запобіжного заходу слідчий суддя за клопотанням прокурора має право постановити ухвалу про застосування екстрадиційного арешту для забезпечення видачі особи.
Екстрадиційний арешт застосовується у разі наявності підстав вважати, що суб`єкт може ухилятися від уповноважених органів державної влади та суду, з метою забезпечення видачі особи компетентним органам запитуваної держави.
Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2019 року в задоволенні клопотання заступника прокурора Київської області ОСОБА_9 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації відмовлено та застосовано до останнього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби заборонивши ОСОБА_5 з 22.00 год. до 06.00 год. наступної доби залишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено строк дії запобіжного заходу до 13.12.2019.
Таким чином 17 жовтня 2019 року Печерським районним судом м. Києва вже розглядалося клопотання про застосування до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Російської Федерації тимчасового арешту. Крім того, як повідомлено прокурором під час судового засідання, на вказану ухвалу суду подано апеляційну скаргу, яка на даний час судом апеляційної інстанції не розглянута.
Крім того слідчому судді не надано достатніх даних в підтвердження того, ОСОБА_5 порушує умови раніше обраного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та будь-яких нових відомостей про те, що останній може перешкоджати його можливій видачі компетентним органам Російської Федерації.
Слід звернути увагу на те, що під час судового засідання ОСОБА_5 повідомив, що на виклик до прокуратури з`явися добровільно, жодних дій спрямованих на порушення домашнього арешту не вчиняв.
Відповідно до довідки № 011017 про звернення за захистом в Україні вбачається, що ОСОБА_5 звернувся за захистом в Україні та вказана довідка діє до 24.05.2020 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 589 КПК України Особа, якій надано статус біженця, статус особи, яка потребує додаткового захисту, або їй надано тимчасовий захист в Україні, не може бути видана державі, біженцем з якої вона визнана, а також іноземній державі, де її здоров`ю, життю або свободі загрожує небезпека за ознаками раси, віросповідання (релігії), національності, громадянства (підданства), приналежності до певної соціальної групи або політичних переконань, крім випадків, передбачених міжнародним договором України.
При розгляді клопотання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою (екстрадицій ний арешт) для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 слід звернути увагу на те, що нормами чинного КПК України не передбачено можливості звернення прокурора з клопотанням про зміну запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави.
За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні клопотання прокурора необхідно відмовити.
Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожному заарештованому чи затриманому має бути невідкладно повідомлено про мотиви арешту чи затримання. Кожний затриманий має право у будь-який час оскаржити в суді своє затримання.
Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ст. 208, 42 КПК України підозрюваний має права вимагати перевірки обґрунтованості його затримання.
Згідно з п. 4 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожний, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікань встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним.
Відповідно до ст. 208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду, затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках: якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення; якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин; якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.
Уповноважена службова особа, що здійснила затримання особи, повинна негайно повідомити затриманому зрозумілою для нього мовою підстави затримання та у вчиненні якого злочину він підозрюється, а також роз`яснити право мати захисника, отримувати медичну допомогу, давати пояснення, показання або не говорити нічого з приводу підозри проти нього, негайно повідомити інших осіб про його затримання і місце перебування відповідно до положень статті 213 цього Кодексу, вимагати перевірку обґрунтованості затримання та інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.
Про затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину, складається протокол, в якому, крім відомостей, передбачених статтею 104 цього Кодексу, зазначаються: місце, дата і точний час (година і хвилини) затримання відповідно до положень статті 209 цього Кодексу; підстави затримання; результати особистого обшуку; клопотання, заяви чи скарги затриманого, якщо такі надходили; повний перелік процесуальних прав та обов`язків затриманого. Протокол про затримання підписується особою, яка його склала, і затриманим. Копія протоколу негайно під розпис вручається затриманому, а також надсилається прокурору.
Відповідно до ст. 206 КПК України кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи. Слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.
Протокол затриманняк ОСОБА_5 складений відповідно до вимог КПК України, містить посилання на передбачені законом підстави для затримання особи без ухвали слідчого судді відповідно до положень ст. 208 КПК України. Істотних порушень прав та свобод людини при складанні такого протоколу слідчим суддею не встановлено.
Таким чином, слідчим суддею не встановлено обставин, для задоволення клопотання адвоката ОСОБА_4 .
Беручи до уваги викладене, керуючись Конвенцією про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 1993 року, Європейською Конвенцією «Про видачу правопорушників» від 13.12.1957, ст.ст. 29, 55 Конституції України, ст.ст. 42, 208, 213, 541, 584, 592 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ :

В клопотанні адвоката ОСОБА_4 про визнання затримання незаконним відмовити.
В задоволенні клопотання прокурора Києво-Святошинської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про зміну запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на тримання під вартою (екстрадицій ний арешт) для забезпечення видачі особи на запит іноземної держави відносно громадянина Російської Федерації ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду.
Повни й текст ухвали проголошено 02.12.2019 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1