Справа № 467/508/20
Провадження № 1-в/467/135/20
УХВАЛА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.05.2020 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Арбузинка клопотання засудженого
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кіровоград, громадянина України, засудженого вироком Кіровського районного суду м.Кіровограда від 25 травня 2017 року за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України з застосуванням ч.1 ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі
про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року засуджений ОСОБА_4 звернувся до суду з клопотанням про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Засуджений в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи в його відсутність.
Представник виправної колонії в судове засідання не з`явився.

Прокурор в судовому засіданні заперечувала проти задоволення клопотання, зазначила, що засуджений своєю поведінкою за весь час відбування покарання не довів, що став на шлях виправлення.
Вивчивши матеріали, додані до клопотання та матеріали особової справи, заслухавши прокурора, суд приходить до наступного.
ОСОБА_4 засуджений вироком Кіровського районного суду м.Кіровограда від 25 травня 2017 року за ч.1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України з застосуванням ч.1 ст. 70, ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі.
Раніше судимий: вироком Кіровського районного суду м.Кіровограда від 25 листопада 2015 року за ч.4 ст. 296 КК України до 4 років позбавлення волі. На підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.
Крім того, останній засуджений вироком Кіровського районного суду м.Кіровограда від 16 травня 2016 року за ч.1 ст. 125 КК України до штрафу у розмірі 680 грн.
Відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України злочини, передбачені ч. 1 ст. 185, ч.2 ст. 185 КК України, за вчинення яких відбуває покарання засуджений, відносяться до категорії середньої тяжкості, злочин, передбачений ч.4 ст. 296 КК України є тяжким злочином.
Початок строку: 25.05.2017 року. Кінець строку: 29.12.2020 року.
Засуджений відбув 2/3 частини строку покарання, призначеного судом.
У відповідності до ч. 1 ст. 6 КВК України під виправленням засудженого розуміється процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.
Згідно ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення може бути застосовано якщо засуджений за умисний тяжкий злочин відбув не менше не менше двох третин строку покарання та сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до п.п. 2,17 постанови № 2 від 26.04.2002 року Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при умовно-достроковому звільненні від відбування покарання того, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправної установи, а також його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці.
Критерієм сумлінної поведінки є неухильне додержання всіх вимог режиму місця відбування покарання та всіх покладених на засудженого обов`язків. Чесним ставленням до праці є постійна старанність у роботі, прагнення до кращого виконання дорученої роботи, підвищення кваліфікації, бережливе ставлення до матеріалів, обладнання. Висновок про виправлення засудженого має ґрунтуватись на аналізі даних про його поведінку за весь період відбування покарання, а не за час, що безпосередньо передує розгляду питання про можливість застосування умовно-дострокового звільнення від покарання.
З досліджених матеріалів справи вбачається, що засуджений в місцях позбавлення волі знаходиться з 25 травня 2017 року, утримувався в СІЗО м.Кропивницький, де порушень вимог режиму тримання не допускав, стягнень і заохочень не мав. З 13 лютого 2018 року відбуває покарання в Арбузинській виправній колонії № 83.
У відповідності до характеристики за 26 грудня 2018 року у державній установі «Арбузинська виправна колонія № 83» засуджений має право працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією установи, але працювати не бажає, на заходи виховного впливу з приводу працевлаштування не реагує, участі у виховних заходах та у програмах диференційованого впливу не приймає.
У характеристиці від 28 серпня 2019 року теж вказано, що засуджений має право працювати в місцях і на роботах, які визначаються адміністрацією установи, але працювати не бажає, на заходи виховного впливу з приводу працевлаштування не реагує, не виконує роботи із благоустрою установи, не вбачає суспільної необхідності у їх виконанні, участі у виховних заходах та у програмах диференційованого впливу не приймає.
За період відбування покарання засуджений стягнень не мав, має заохочення у виді подяки від 31 березня 2020 року за підсумками роботи у 1 кварталі 2020 року.
Згідно виписки з протоколу № 27 від 26 грудня 2018 року засідання комісії установи з розгляду матеріалів про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким на засудженого ОСОБА_4 комісією було відмовлено у заміні невідбутої частини покарання більш м`яким, як такому, що не став на шлях виправлення.
Як слідує із даних із витягу з протоколу № 19 засідання комісії від 28 серпня 2019 року Арбузинської виправної колонії № 83 з розгляду матеріалів про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_4 комісією в умовно-достроковому звільненні засудженого від подальшого відбування покарання відмовлено.
Зважаючи на те, що засуджений під час майже всього періоду відбування покарання не був працевлаштований у зв`язку з відсутністю бажання працювати, про що свідчать характеристики, які є у матеріалах справи, почав працювати лише у останній час, за що отримав заохочення, суд приходить до висновку, що засуджений протягом всього періоду відбування покарання своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці не довів своє виправлення, тому вважає за можливе прийняти рішення про відмову у задоволенні клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.
Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_4 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту її проголошення через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1