КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 11-сс/824/184/2020 Головуючий в 1 інст.: ОСОБА_1
Доповідач: ОСОБА_2
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:
головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 грудня 2019 року, щодо
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ярунь Новгород-Волинського району Житомирської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого приватним підприємцем, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України, -
за участю: прокурора захисника підозрюваного ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 ,
в с т а н о в и л а:
Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 грудня 2019 року задоволено скаргу захисника ОСОБА_8 в порядку ст. 206 КПК України.
Визнано незаконним затримання підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст. 208 КПК України.
Підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнено з-під варти в залі суду.
Доручено Начальнику Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві провести дослідження факту незаконного затримання підозрюваного ОСОБА_7 .
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ярунь Новгород-Волинського району Житомирської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого приватним підприємцем, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду.
Роз`яснено підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу внутрішніх справ з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань, використовувати електронні засоби контролю.
Встановлено строк тримання ОСОБА_7 під домашнім арештом строком на 60 днів, тобто до 14 лютого 2020 року, включно.
Покладено на ОСОБА_7 обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора, або суду;
- в період часу з 22 години 00 хвилин по 06 годину 00 хвилин не залишати місце проживання квартиру АДРЕСА_3 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.
Не погоджуючись з прийнятим рішенням, прокурор у кримінальному провадженні прокурор Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу з доповненнями, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову, якою обрати щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. В порядку ч. 4 ст. 183 КПК України не визначати розмір застави, оскільки кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 вчинене із застосуванням насильства або погрози його застосування.
Також прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_6 , в доповненнях до апеляційної скарги заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 грудня 2019 року, яке обґрунтоване тим, що сторона обвинувачення з повним текстом оскарженої ухвали була ознайомлена 20.12.2019 та 24.12.2019 подано апеляційну скаргу.
На обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що оскаржувана ухвала є необґрунтованою та такою, що не відповідає обставинам вчинення кримінального правопорушення, доказам та іншим відомостям наданим слідчому судді на розгляд.
Також апелянт зазначає, що судом вказано на позитивні якості ОСОБА_7 та зазначено, що домашній арешт здатний запобігти усім ризикам, в тому числі ризику вчинення нового правопорушення, при цьому джерелом встановлення позитивних якостей ОСОБА_7 була його цивільна дружина, орендатор та працівник роботодавцем якого є підозрюваний, які не є об`єктивними свідками та чиї судження через їх фінансову чи сімейну залежність не можуть бути визнаними неупередженими.
Крім того, апелянт зазначає, що позитивні характеристики особи не можуть бути визнані обставинами, які вказують на відсутність ризику повторності неправомірної поведінки та попередження інших ризиків. Слідчім суддею взагалі не обґрунтовано рішення щодо відсутності ризиків при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, як альтернативи триманню під вартою.
Також апелянт вважає необґрунтованим твердження слідчого судді щодо відсутності ознаки «безпосередності» при затриманні правопорушника після вчинення злочину, оскільки судом лише вказано на час вчинення злочину та час затримання, проте відсутні будь які висновки, твердження, викладення правової позиції.
Заслухавши доповідь судді, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити в повному обсязі, доводи захисника та підозрюваного, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга з доповненнями задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.
Враховуючи, що повний текст ухвали від 17.12.2019 було оголошено 20.12.2019 та отримано стороною обвинувачення в цей же день, що фактично позбавляло можливості, подати мотивовану апеляційну скаргу у встановлений законом п`ятиденний термін з дати постановлення оскаржуваної ухвали, оскільки стороні обвинувачення не було відомо обґрунтування прийняття такого рішення, тому колегія суддів вважає, що строк подачі апеляційної скарги прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 , пропущено з поважних причин, тому він підлягає поновленню.
Що стосується безпосередньо апеляційної скарги, то слід звернути увагу на такі обставини.
Досудовим розслідуванням встановлено, що 14.12.2019 приблизно о 23 год. 30 хв. ОСОБА_10 перебуваючи на роботі охоронцем, за адресою: м. Київ, вул. Алматинська, 103/1, кафе «Вишенька», почув та побачив як невідомі два чоловіка розбили скло у кафе.
В цей час, ОСОБА_10 зробив чоловікам зауваження, на яке вони не відреагували. Після того ОСОБА_10 зателефонував своєму директору ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та повідомив про те, що трапилось, останній повідомив, що приїде до кафе «Вишенька».
Приблизно о 00 год. 08 хв. 15.12.2019 року ОСОБА_7 із своєю цивільною дружиною ОСОБА_11 , приїхали на автомобілі до кафе, де їх чекав охоронець ОСОБА_10 тримаючи в руках металевий предмет, схожий на «фомку», він повідомив ОСОБА_7 , що чоловіки, які розбили скло, стоять за рогом будинку та вони всі разом пішли у вказаному напрямку.
Після чого, ОСОБА_7 , тримаючи в руках биту, та ОСОБА_10 , тримаючи в руках металевий предмет, схожий на «фомка» за попередньою змовою, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю, ігноруючи загальноприйняті норми моральності та поведінки в суспільстві, усвідомлюючи та свідомо передбачаючи негативні, протиправні наслідки своїх дій, спричинили тілесні ушкодження потерпілим ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , внаслідок чого ОСОБА_12 згідно довідки № 276 КМКЛШМД за адресою: м. Київ, вул. Братиславська, 3, завдано наступні тілесні ушкодження: закрита черепно-мозкова травма; тяжкий забій головного мозку; перелом кісток носу, передньої стінки гайморової пазухи, закрита травма грудної клітини.
У діях ОСОБА_7 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.
15 грудня 2019 року о 15 годин 00 хвилин ОСОБА_7 був затриманий в порядку ст. 208 КПК України під час вчинення кримінального правопорушення.
16 грудня 2019 року ОСОБА_7 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.
17.12.2019 року слідчий Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , за погодженням із прокурором Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 ,посилаючись на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України. Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом проведення огляду місця події від 15.12.2019 року за адресою: м. Київ, вул. Алматинська, 103/1; протоколом проведення огляду місця події від 15.12.2019 року за адресою: м. Київ, вул. Алматинська, 103/1; протокол обшуку від 15.12.2019; рапортом ст. О/у ОСОБА_14 ; довідкою № 276; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_18 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_10 ; речовими доказами, іншими доказами в їх сукупності. А також посилаючись на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому вважає, що застосування до підозрюваного інших більш м`яких запобіжних заходів, окрім виняткового, не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки та запобігти наявним ризикам.
17.12.2019 року ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва було відмовлено у задоволенні клопотання слідчого та застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, заборонивши залишати житло за адресою: АДРЕСА_2 , з 22:00 години до 06:00 години, з покладенням додаткових обов`язків, які визначені у даній ухвалі. А також задоволено скаргу захисника ОСОБА_8 , подану в порядку ст. 206 КПК України та визнанонезаконним затримання підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порядку ст. 208 КПК України.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.
Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого підстави для застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний, вислухана думка слідчого, прокурора та захисника, допитані свідки за клопотанням сторони захисту та з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу.
При судовому розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя з`ясував питання про те, чи підтверджується наявність зазначених у клопотанні слідчого підстав застосування саме такого запобіжного заходу, передбачених статтею 177 КПК України.
Відповідно до ст. 178 КПК України, судом також враховано вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, обставини вчинення кримінального правопорушення, характеризуючі дані про особу підозрюваного, в їх сукупності.
Перевіряючи доводи та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, слідчим суддею з`ясовано, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України. Виклад обставин, що дають підстави підозрювати ОСОБА_7 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, слідчим зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, що їх підтверджують.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
У даному кримінальному провадженні зв`язок підозрюваного ОСОБА_7 з вчиненим злочином підтверджується наявними у кримінальному провадженні доказами. Сукупність цих доказів дають підстави вважати, що причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4ст. 296 КК України є обґрунтованою, що дає підстави для застосування до нього такого різновиду заходів забезпечення кримінального провадження, як запобіжний захід, з метою здійснення подальшого розслідування.
При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності та допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення кримінальних правопорушень вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового розслідування відносно підозрюваного чогось очевидно необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і колегією суддів.
Разом з тим, як правильно зазначив в ухвалі слідчий суддя, з чим погоджується і колегія суддів, що прокурором достатньо не обґрунтовано та не доведено, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім виняткового, буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, а тому враховуючи у відповідності до ч. 1 ст. 178 КПК України вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри у вчиненні інкримінованого злочину, обставини вчинення злочину, наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, в їх сукупності, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про можливість застосування менш суворого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту в певний період доби.
Згідно ч. 3 ст. 176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.
Враховуючи викладене, слідчий суддя прийшов до обґрунтованого висновку про те, що у задоволенні клопотання слідчого слід відмовити.
При здійсненні вибору між залишенням під вартою та звільненням презумпція залишається за звільненням (справа Moiseyev v. Russia п. 148).
Визначаючи доцільність звільнення або подальшого тримання під вартою, відповідні органи державної влади зобов`язані розглянути також альтернативні заходи забезпечення явки до суду (справа ОСОБА_19 проти України п. 38).
З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що підстави і обставини, з яких суд відмовив у задоволенні клопотання слідчого, є достатньо обґрунтованими, оскільки вони вказують на те, що слідчий в клопотанні та суді першої інстанції в повному обсязі не довів суду обставини, які виправдовують обмеження права ОСОБА_7 на свободу, слідчий суддя дійшов правильного висновку про відсутність підстав для застосування виняткового запобіжного заходу, оскільки запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в певний період доби є необхідним і таким, що забезпечить на даному етапі досудового розслідування виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.
З урахуванням положень ст.ст. 177, 178 КПК України, п. 1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод суду належало з`ясувати чи тримання ОСОБА_7 під вартою до судового розгляду справи є тим запобіжним заходом, який забезпечив би його належну процесуальну поведінку та виконання ним процесуальних обов`язків, та чи не було можливості обмежитися в даному випадку застосуванням менш суворого запобіжного заходу, що, як вважає колегія суддів, було правильно зроблено слідчим суддею. За таких обставин, необхідності обмеження права особи на свободу, передбаченого кримінальним процесуальним законом України, ст. 5 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини в контексті зазначеного кримінального провадження немає.
Доводи, на які послався в апеляційній скарзі прокурор, а саме дані про особу підозрюваного та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не можуть бути підставами для скасування судового рішення, оскільки були враховані судом при прийнятті рішення, в зв`язку з чим до підозрюваного застосовано наступний за суворістю запобіжний захід, який на думку колегії суддів співмірний з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю злочину та його наслідками, і підстав вважати його занадто м`яким немає.
З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі підстави, з яких прокурор просить скасувати ухвалу суду не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, оскільки слідчий суддя, розглядаючи клопотання сторони обвинувачення, всебічно з`ясував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому заслухав пояснення як сторони обвинувачення, так і сторони захисту, та навів в ухвалі мотиви прийнятого рішення.
Також є вірними висновки слідчого судді, що відповідно до протоколу затримання, ОСОБА_7 затримано на підставі п. 2 ч.1 ст.208 КПК України 15 грудня 2019 року о 15 годині 00 хвилин, однак як вбачається з досліджених в судовому засіданні матеріалів клопотання, кримінальне правопорушення було вчинено 15 грудня 2019 року о 00 годині 30 хвилин, що свідчить, про те, що ОСОБА_7 не був затриманий безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, а тому слідчий суддя прийшов до правильного висновку, що скарга захисника ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 підлягає задоволенню, а тому доводи апелянта в цій частині також не знайшли свого підтвердження.
Всі інші підстави підлягають з`ясуванню судом під час розгляду справи по суті.
Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не вбачається.
На підставі викладеного рішення слідчого судді є законним, оскільки ухвалене згідно з дотриманням вимог кримінального процесуального закону та обґрунтованим, ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими судом, а тому апеляційна скарга з доповненнями - задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст.176, 177, 178, 181, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,-
п о с т а н о в и л а:
Поновити прокурору у кримінальному провадженні прокурору Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 , строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 17 грудня 2019 року.
Апеляційну скаргу з доповненнями прокурору у кримінальному провадженні прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 ОСОБА_6 , - залишити без задоволення.
Застосовано до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ярунь Новгород-Волинського району Житомирської області, українця, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, працюючого приватним підприємцем, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , запобіжний захід у виді домашнього арешту в певний період доби, заборонивши йому залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , без дозволу слідчого, прокурора або суду. Встановленострок тримання ОСОБА_7 під домашнім арештом строком на 60 днів, тобто до 14 лютого 2020 року, включно, із покладенням обов`язків, які визначені в даній ухвалі, - залишити без зміни.
Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4