Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А
Іменем України

12 лютого 2020 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду в складі:

судді доповідача ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_4 на ухвалу Демидівського районного суду Рівненської області від 02 січня 2020 року у кримінальному провадженні №0000665 (за внесеними відомостями до ЄРДР від 25 липня 2019 року) про обрання запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 у кримінальному провадженні про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1,2 ст.185 та ч.1 ст.357 КК України,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_7 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_4 просить змінити оскаржувану ухвалу в частині визначення розміру застави та встановити заставу в сумі 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 21 020, 00 грн.

Згідно оскаржуваної ухвали, призначено судовий розгляд по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 та ч.2 ст.185, ч.1 ст. 357 КК України. Задоволено клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів з утриманням його в Державній установі «Рівненський слідчий ізолятор». Початок строку постановлено рахувати з 19 години 00 хвилин 02 січня 2020 року до 19 години 00 хвилин 01 березня 2020 року включно. Встановлено розмір застави 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 42040 ( сорок дві тисячі сорок ) гривень та, в разі внесення застави, покладено на обвинуваченого ОСОБА_4 певні обов`язки.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_4 вважає ухвалу суду в частині визначення розміру застави незаконною та не обгрунтованою, оскільки, на його думку, визначений розмір застави є для нього чи його родичів явно непомірним. Також вважає, що матеріали справи не містять доказів, які б давали підстави для визначення застави у розмірі 42 040 грн. Не містить належного обгрунтування щодо визначення розміру застави і клопотання прокурора. Пояснює, що на даний момент у кримінальному провадженні цивільні позови не заявлені, матеріальна шкода для свого вітчима відшкодована в повному обсязі, а збитки завдані його колишній дружині, яка є потерпілою у кримінальному провадженні, становлять 800 грн., а тому вважає, що до нього доцільно застосувати заставу у розмірі 21 020 грн. Між тим зазначає, що сукупний дохід його матері та вітчима становить 5000-10000 грн в місяць, проте щомісячні обов`язкові витрати становлять 8000 грн, що в свою чергу унеможливлює внесення застави у розмірі 42 040 грн.

Суд першої інстанції, задовольняючи клопотання прокурора та обираючи строк тримання під вартою обвинуваченому зазначив в ухвалі, що прокурором наведено достатньо обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися. ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочинів середньої тяжкості. Санкція ч.2 ст.185 КК України, як найтяжчого злочину, передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років. ОСОБА_4 під час застосування до нього запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у даному кримінальному провадженні залишив місце проживання та переховувався від органів досудового розслідування та суду, у зв`язку з чим був оголошений в розшук. Крім того, під час перебування під цілодобовим домашнім арештом порушив його умови та вчинив новий злочин, обвинувальний акт щодо якого скеровано до суду. Дані обставини підтверджуються ухвалою Дубенського міськрайонного суду від 29 листопада 2019 року про дозвіл на затримання з метою приводу до суду для участі в розгляді клопотання про заміну запобіжного заходу, постановою про оголошення в розшук підозрюваного від 27 листопада 2019 року, обвинувальним актом, затвердженим прокурором 26 листопада 2019 року, відповідно до якого ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.186 КК України, який вчинив 18 листопада 2019 року , під час дії ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту. Дані обставини свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_8 може продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення та переховуватися від суду.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_7 на підтримання апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч.5 ст.176 цього Кодексу.

Судом першої інстанції вірно враховано всі обставини, які свідчать про необхідність застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи, що питання щодо застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою ні стороною обвинувачення, ні стороною захисту не оскаржується, колегія суддів розглядає апеляційну скаргу в межах заявлених у ній вимог, а саме в частині визначення розміру застави.

Що стосоється доводів апеляційної скарги обвинуваченого щодо непомірного, на його думку, розміру застави, колегія суддів вважає такі доводи необгрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставини кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваного, майновий та сімейний стан, а також наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків.

Пунктом 1 частини 5 статті 182 КПК України передбачено, що розмір застави визначається щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

При визначенні розміру застави стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 суд першої інстанці вищезазначених вимог закону дотримався та врахувавши тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень та особу обвинуваченого, його майновий стан, а також те, що розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання обвинуваченим, покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього, дійшов правильного висновку про необхідність застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням розміру застави, передбаченого п.1 ч.5 ст.182 КПК України, а саме застави в розмірі 42 020 грн.

Крім того, колегія суддів зазначає, що визначення розміру застави при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є правом судді, і стороною захисту в судовому засіданні не було наведено доказів які-б вказували на той факт, що застава у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб є занадто надмірною.

Підстави для зменшення розміру застави, як на тому наполягає підозрюваний, на думку колегії суддів відсутні.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при розгляді питання про визначення розміру застави щодо обвинуваченого ОСОБА_4 , під час апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі наведеного, керуючись ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:
Ухвалу Демидівського районного суду Рівненської області від 02 січня 2020 року залишити без змін, а апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_4 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3