Комінтернівський районий суд м.Харкова
Номер провадження №1-кп/641/56/2020 Справа №641/895/16-к
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 лютого 2020 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про кримінальне правопорушення в якому внесені до ЄРДР за № 0002925 від 19.12.2015 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Комінтернівського районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про кримінальне правопорушення в якому, внесені до ЄРДР за № 0002925 від 19.12.2015 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.
У судовому засіданні прокурор заявила клопотання щодо продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 , при цьому вказувала, що 21.01.2016 обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 було направлено до Комінтернівського районного суду м. Харкова, під час судового розгляду обвинувачений викликався у судові засідання, належним чином повідомлявся про час, дату та місце їх проведення, однак неодноразово не з`являвся у судові засідання, не повідомивши суд про поважні причини своєї неявки, до обвинуваченого було застосовано привід та у зв`язку із його невиконанням 30.10.2018 ОСОБА_6 було оголошено у розшук. 21.11.2018 після встановлення місця знаходження обвинуваченого за клопотанням прокурора стосовно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який неодноразово продовжувався під час судового розгляду. Зазначила, що на даний час не змінились ризики, передбачені ст. 177 КПК України, встановлені при застосуванні запобіжного заходу, зокрема ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, віднесеного до категорії тяжких злочинів, за який законом передбачено покарання виключно у вигляді позбавлення волі від 4 до 6 років; перебуваючи на свободі, під час судового розгляду ОСОБА_6 порушив покладені на нього обов`язки та перестав з`являтися у судові засідання, після чого був оголошений у розшук, що дає підстави вважати, що обвинувачений з метою уникнення притягнення його до кримінальної відповідальності може переховуватися від суду, чим перешкоджати подальшому розгляду кримінального провадження; обвинувачений раніше судимий за корисливі злочини, судимість за які не погашена, під час слухання даного кримінального провадження скоїв злочин, передбачений ч. 1 ст. 190 КК України, за який був засуджений Дергачівським районним судом Харківської області, до того ж Чугуївським міським судом Харківської області 14.03.2019 ОСОБА_6 оголошено у розшук у кримінальному провадженні за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України, що дає обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_6 , перебуваючи на свободі, може вчинити інші кримінальні правопорушення, тому вважала, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків впродовж судового розгляду.
Потерпілий ОСОБА_4 підтримав клопотання прокурора.
Захисник обвинуваченого заперечувала проти клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою та вважала за необхідне обрати відносно ОСОБА_6 більш м`який запобіжний захід.
Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні просив обрати йому запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.
Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов наступного висновку.
До обвинуваченого ОСОБА_6 ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.11.2018 застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, визначено розмір застави в сумі 55230,00 грн., у зв`язку із існуванням ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, який в подальшому неодноразово продовжувався. Ухвала Комінтернівського районного суду м. Харкова від 23.12.2019 про продовження строку тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 припиняє свою дію 20 лютого 2020 року.
Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.
Так, відповідно до вимог п. п. 3, 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.
Згідно із п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до вимог ст. 331 КПК України до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершено до його спливу.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.
Відповідно до правової позиції ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.
Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення-злочину, свідчить про підвищену суспільну небезпеку, оскільки ОСОБА_6 звинувачується у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте, таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.
Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.
Європейський суд з прав людини у справі в справах «Летельє проти Франції», «І. А. проти Франції», зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.
При розгляді питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, суд враховує наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим в кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 . Суд враховує суспільну небезпечність інкримінованого йому кримінального правопорушення та імовірність ухилення обвинуваченого від суду, ризик втечі, а також продовження скоєння кримінальних правопорушень обвинуваченим.
В зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що обставини дають достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, продовжить скоєння кримінальних правопорушень, а тому застосування більш м`якого запобіжного заходу або зміну раніше обраного запобіжного заходу не забезпечить його належної процесуальної поведінки.
Крім того, наявність ризиків перешкоджання обвинуваченим встановленню об`єктивної істини у кримінальному провадженні, вчинення ним нових правопорушень, те що обвинувачений під час запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту переховувався від суду та був оголошений у розшук, виключає підстави для скасування чи зміни обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який, оскільки будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено,у зв`язку з чим суд продовжує строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого.
З урахуванням вищенаведеного, клопотання прокурора щодо продовження запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 у вигляді тримання під вартою підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 197, 199, 331 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотань обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу - відмовити.
Клопотання прокурора Слобідського відділу Харківської місцевої прокуратури № 5 ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.
Продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор».
Строк дії ухвали до 16 квітня 2020 року.
Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, протягом 7 днів з дня її проголошення.

Суддя- ОСОБА_1