Справа № 481/227/18
Провадж.№ 1-кп/481/12/2020
В И Р О К
Іменем України

04.02.2020 р. Новобузький районний суд Миколаївської області у складі
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Новий Буг кримінальне провадження № 0000107 від 25.02.2017 року за обвинуваченням:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Новий Буг Миколаївської області, громадянина України, з вищою освітою, працюючого різноробочим в ДП "Хлібокомбінат" Баштанської райспоживспілки, одруженого, такого, що має на утриманні одну малолітню дитину, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України такого, що не має судимостей,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 135 КК України та ч. 2 ст. 286 КК України,
Учасники судового провадження:
прокурори: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
обвинувачений: ОСОБА_3 ,
його захисники: ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
потерпілий ОСОБА_8 ,
його представник ОСОБА_9
В С Т А Н О В И В:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
Судом встановлено та визнано доведеним, що 25 лютого 2017 року, близько 06 годин 00 хвилин, в місті Новий Буг Миколаївської області, водій ОСОБА_3 , в порушення п.п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Opel Kadett», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись по проїзній частині провулку Галерейного у напрямку вулиці Гребеннікова у місті Новий Буг Миколаївської області, грубо порушуючи вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 12.3 ПДР України, скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 , яка рухалась по проїжджій частині провулку Галерейному у попутному напрямку і після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, достовірно знаючи, що остання його злочинними діями поставлена у небезпечний для життя стан і, маючи можливість надати їй допомогу, покинув місце пригоди, залишивши ОСОБА_10 , яка була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, у небезпеці. Від отриманих в результаті дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Кримінальні правопорушення вчинені за таких обставин.

25 лютого 2017 року, близько 06 годин 00 хвилин, в місті Новий Буг Миколаївської області, водій ОСОБА_3 , в порушення п.п. 2.9 «а» Правил дорожнього руху України (далі ПДР України), перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно несправним автомобілем «Opel Kadett», реєстраційний номер НОМЕР_1 (несправність якого полягала у встановленні шини, яка має заборонену залишкову висоту малюнка протектора), рухався по сухій асфальтобетонній проїзній частині провулку Галерейного у напрямку вулиці Гребеннікова у місті Новий Буг Миколаївської області зі швидкістю 40-50 км/годину. У цей час, в попутному напрямку для автомобіля «Opel Kadett», реєстраційний номер НОМЕР_1 , попереду нього, по правому краю проїжджої частини рухався пішохід ОСОБА_10
Рухаючись в зазначених умовах, водій автомобіля «Opel Kadett», реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_3 , грубо порушив вимоги п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 12.3 ПДР України, а саме проявив неуважність, не слідкував за дорожньою обстановкою, яка склалась, відповідно не реагував на її зміни, не обрав швидкість, яка б забезпечувала безпеку дорожнього руху, наближаючись до пішохода, що рухався у попутному напрямку, якого він міг своєчасно виявити попереду себе, в момент виникнення небезпеки для руху, не вжив невідкладних заходів до зменшення швидкості руху автомобіля, аж до повної його зупинки, хоча мав таку технічну можливість, а продовжив рух вперед, в результаті чого, передньою правою бічною частиною свого транспортного засобу допустив наїзд на пішохода ОСОБА_10 .
В результаті дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_10 , згідно висновку експертизи № 1481 від 13 жовтня 2017 року отримала тілесні ушкодження у вигляді забою головного мозку важкого ступеню з аксональним пошкодженням та контузійними осередками, субарахноідальними крововиливами, що ускладнилися набряком головного мозку, двохсторонньою застійною фібрінозно-гнійною плевропневмонією з прогресуючою легенево-серцевою недостатністю, від яких вона померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Крім, того 25 лютого 2017 року, близько 06 годин 00 хвилин, рухаючись по провулку Галерейному у місті Новий Буг Миколаївської області, грубо порушуючи вимоги п.1.3., 1.5.,2.3 «б» ПДР, ОСОБА_3 , скоїв наїзд на пішохода ОСОБА_10 , яка рухалась по проїжджій частині провулку Галерейний у попутному напрямку і після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, достовірно знаючи, що остання його злочинними діями поставлена у небезпечний для життя стан і, маючи можливість надати їй допомогу, не прийняв можливих заходів для надання першої медичної допомоги потерпілій, а в порушення п.2.10 «г» Правил дорожнього руху України, зник з місця події, залишивши ОСОБА_10 в небезпеці, яка була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження.
Позиція обвинуваченого ОСОБА_3 .
Під час судового розгляду кримінального провадження обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні визнав, зокрема визнав, що внаслідок порушення Правил дорожнього руху України він допустив зіткнення з пішоходом, внаслідок чого остання загинула. Проте, заперечував, проти того що після скоєння дорожньо-транспортної пригоди він залишив потерпілу у небезпеці.
Пояснив, що, в якості додаткового заробітку, він інколи здійснює послуги з перевезення (таксі) на автомобілі ««Opel Kadett», реєстраційний номер НОМЕР_1 , білого кольору, власником якого він не являється, а на підставі наявності в нього свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, є його користувачем. 25.02.2017 року біля 06:00 год., було темно, небо було захмарне, він, після чергового виклику таксі, повертався додому по вул. Куйбишева згаданим автомобілем «Opel Kadett», на якому було увімкнене ближнє світло фар. Повернувши з вулиці Куйбишева на провулок Галерейний, він рухався зі швидкістю 60 км/год. Під час руху він побачив, на проїзній частині велику собаку, а справа від неї йшов пішохід. Цього пішохода він виявив на відстані 40-50 м від нього. Рухаючись майже посередині проїзної частини дороги, він не вбачав небезпеки для пішохода, який рухався по узбіччю. Між тим, собака стала бігти назустріч його автомобілю, та могла стати перешкодою у русі, у зв`язку з чим він подав звуковий сигнал. Потім, коли собака стала перебігати дорогу зліва направо в сторону жінки-пішохода, він відчув удар в праву частиною його автомобіля. Через те, що все відбулося миттєво, він не мав можливості уникнути зіткнення. Напрямок руху авто не змінював, рухався прямо. Після зіткнення, не розуміючи, кого чи що збив він, трішки пригальмував, злякався, запанікував, а потім не зупиняючись, поїхав додому. Зайшовши до будинку, був у шоковому стані, трусився від переляку, та повідомивши дружину, що трапилася аварія, попросив її дати щось заспокійливе. Остання, знаючи, що він не приймає будь-яких ліків, запропонувала йому випити настоянки на спиртовій основі, на що він погодився і випив цієї рідини кілька чарок. Приблизно через 10 хвилин, трішки заспокоївшись, він пішки пішов до місця дорожньо-транспортної пригоди, де він побачив двох жінок, які там перебували, і жінку, яка лежала на узбіччі. В цей момент він зрозумів, що збив людину, а не собаку, як думав до цього. Як він міг збити жінку не розуміє, очевидно після звукового сигналу вона ступила кілька кроків в сторону проїзної частини дороги. З проїзної частини на узбіччя дороги він не з`їжджав. Потім він поцікавився у присутніх жінок чи викликали швидку допомогу, на що ті відповіли ствердно. Коли, через 5-10 хвилин приїхала швидка допомога, він допоміг медикам занести потерпілу всередину авто. Після цього пішов додому, де випив, ще кілька чарок настоянки. Поліцію він не повідомив про вчинене, але через декілька годин поліцейські прибули до нього і запропонували показати автомобіль, на що він погодився та добровільно видав автомобіль «Opel Kadett», який знаходився у його користуванні. До скоєння дорожньо-транспортної пригоди алкогольних напоїв не вживав. Він особисто цікавився долею потерпілої, а його мати передавала гроші на лікування потерпілої.
Відносно обвинувачення, у завідомому залишенні без допомоги потерпілої, пояснив, що хоча він, після скоєння наїзду на ОСОБА_10 не зупинився та поїхав додому, але через 10-15 хвилин повернувся на місце пригоди, де цікавився станом потерпілої, з`ясував чи хтось викликав «швидку допомогу», а по її приїзду допоміг занести потерпілу до автомобіля.
Цивільний позов прокурора про стягнення з нього на користь міської лікарні швидкої медичної допомоги міста Миколаєва 38391,68 грн. витрат, які понесені на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_10 не визнав, посилаючись на наявність підстав для залишення позову без розгляду. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_8 визнав повністю та надав докази сплати матеріальної шкоди. Проти задоволення позову в частині сплати моральної шкоди заперечував, посилаючись на те, що частина суми моральної шкоди повинна бути стягнена з страхової компанії «Країна» .
Обвинувачений просив суворо не карати, оскільки належні висновки для себе зробив та покаявся.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
Незважаючи на часткове визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та не визнання ним своєї вини у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.135 КК України, його винуватість повністю підтверджується доказами, які суд безпосередньо дослідив під час судового розгляду.
Так потерпілий ОСОБА_8 , повідомив, що 25.02.2017 року його дружина ОСОБА_10 поїхала до м. Нового Бугу в справах. Через декілька годин, після її від`їзда, йому зателефонував невідомий чоловік і повідомив, що дружина знаходиться в реанімаційному відділенні Новобузької ЦРЛ. Цього ж дня він прибув до Новобузької ЦРЛ, де йому лікарями було повідомлено, що дружина потрапила в дорожньо-транспортну пригоду. 25.02.2017 року, після відвідування лікарні, він прибув на місце пригоди, де огляд поліцейськими вже відбувся. В процесі досудового розслідування та під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 спілкувався з ним, вибачався за скоєне, відшкодував матеріальні збитки у повному обсязі та щиро розкаювався, в результаті чого він його пробачив та просив суд суворо його не карати. Цивільний позов підтримав, зазначивши, що отримав як від обвинуваченого, так і від ПАТ СК «Країна» грошове відшкодування на загальну суму більше як 200000 гривень.

Обставини причетності обвинуваченого до вчиненого підтвердили свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , які самої пригоди не бачили, але безпосередньо після наїзду на потерпілу перші виявили її на місці пригоди.

З показань цих свідків вбачається, що 25.02.2017 року, біля 06:00 год., коли вони з їхали на велосипедах з роботи зі сторони кафе «Улибка» по вул. Гребеннікова до провулку Галерейний, в напрямку до с. Станційне, бачили, як на досить великій швидкості проїхав, не гальмуючи легковий автомобіль, але ні марки, ні кольору його вони не бачили, так як було досить темно, більше ніяких автомобілів по цій вулиці, в той час не проїздило. Коли вони повернули на Галерейний провулок, почули стогін та побачили, що на краю проїзної частини дороги, на боку лежить жінка, яка розташовувалася неподалік від воріт церкви, і стогін лунав від неї. Підійшовши до жінки, побачили що в неї сильно пошкоджені стегна, вона була непритомна, на їх питання не відповідала. Побачивши , що жінка хрипить та має тілесні ушкодження зрозуміли, що її збив автомобіль. Викликавши з мобільного телефону швидку, залишились чекати. Карета швидкої допомоги приїхала через 5-10 хвилин після виклику. До поліції деякий час додзвонитися не могли, тому медичні працівники, які приїхали на виклик, викликали поліцейських самостійно. Неподалік жінки, біля 6 метрів від неї, лежала її сумка, а біля 2 метрів від жінки лежало бокове дзеркало від автомобіля білого кольору. До приїзду швидкої, в напрямку з вул. Червоноармійська, на місце пригоди прийшов хлопець, який сказав, що йде додому з «вечірки». Був спокійний, мовчав. В цьому хлопцеві вони впізнали обвинуваченого, обличчя якого запам`ятали. Коли, приїхала швидка, цей хлопець ще стояв біля них, і на прохання ОСОБА_12 допоміг занести жінку на ношах в салон автомобіля швидкої. Автомобіль швидкої поїхав, а поліції ще не було. Окрім них та цього хлопця більше на місці події нікого не було. Під час розмови ОСОБА_11 повідомила, що втомилася, хоче додому, і хлопець, почувши це, почав вмовляти їх поїхати по домівках, пообіцявши, що сам дочекається поліцію, однак вони не погодились, припустивши, що цей хлопець і є тим водієм, який збив жінку, а тому продовжили чекати поліцію і слідкувати, щоб ніякі речі з місця події не зникли. Під час розмови з хлопцем, від нього відчувався запах алкоголю. Постоявши ще деякий час, хлопець розвернувся і попрямував у тому напрямку звідки прийшов. Коли через 20 30 хв. прибула поліція, вони поліцейським повідомили, щоб ті розшукували молодого чоловіка, який ймовірно збив на автомобілі жінку і вказали їм на напрямок, куди він пішов. Потім вони показали поліцейським місце розташування потерпілої, сумки та дзеркала від автомобіля. Коли трохи розвиднилося, вони бачили на асфальті та на узбіччі сліди юзу двох коліс, дані сліди були у формі зигзагу, неначе машину заносило, на узбіччі була колія у виді розритої землі. Дані сліди тягнулися на відстані 8-10 метрів до місця , де лежала жінка.

Свідок ОСОБА_13 , в судовому засіданні пояснив, що він працює фельдшером швидкої медичної допомоги Новобузької ЦРЛ. 25.02.2017 року перебував на чергуванні та біля 06:00 год. надійшов виклик від невідомої жінки про те, що на провулку Галерейний (Церковний) автомобіль збив жінку. Приїхавши бригадою у складі двох чоловік (він та водій) на автомобілі швидкої допомоги на місце виклику, він побачив двох жінок та одного молодого чоловіка, які стояли біля лежачої на краю проїзної частини жінки. Підійшовши до жінки, він помітив на її голові гематому, що свідчило про наявність у неї черепно-мозкової травми. Інших ушкоджень він на той час не бачив. За сукупністю ознак: позицію тіла потерпілої на землі, розбите скло навколо, дзеркало від авто, він зробив висновок, що її збив автомобіль. Жінка була непритомна. Коли одна з жінок, які були біля потерпілої, попросила допомогти молодому чоловіку, який цікавився станом потерпілої, занести її до карети швидкої допомоги і він це робив, від нього відчувався запах алкоголю, він похитувався, у нього була не зв`язна мова. На запитання свідка чи викликали поліцейських, жінки повідомили, що не можуть додзвонитися, тому він сам викликав поліцію. Доставивши потерпілу до приймального відділення Новобузької ЦРЛ, він передав її черговому хірургу.

З показань свідка ОСОБА_14 , який є оперуповноважений кримінальної поліції Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області, вбачається, що 25.02.2017 року, перебуваючи під час добового чергування, він, у складі слідчо-оперативної групи, виїхав до провулку Галерейного у м. Новий Буг Миколаївської області, де, за вказівкою чергового, відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої постраждала жінка. Прибувши на місце події вони встановили, що потерпілу медики на кареті швидкої допомоги забрали до лікарні, але залишилися дві жінки, які дали пояснення. Також на місці події виявлено фрагмент дзеркала заднього виду від автомобіля «Opel Kadett», білого кольору та уламки від автомобіля. Оскільки особисто у нього ( ОСОБА_14 ) є у користуванні такий автомобіль, тому він добре розпізнав характерні ознаки, притаманні даному автомобілю. Також він був присутнім під час проведення слідчим огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, допомагаючи слідчому. В ході даної слідчої дії було встановлено по слідам шин напрямок руху даного автомобіля на місці події, а також з`ясовано, що автомобіль такої марки та кольору у цій частині м. Новому Бугу є у володінні ОСОБА_3 . Прибувши за місцем проживання останнього, біля 8-9 год. ранку, працівники поліції викликали його з будинку. ОСОБА_3 , вийшовши до них був дуже схвильований, мав ознаки алкогольного сп`яніння, а саме червоні очі та запах алкоголю з ротової порожнини, і на пропозицію показати автомобіль, зізнався, що збив людину. Потім він показав даний автомобіль, відігнав його до відділу поліції та добровільно залишивши його. Слідчий, в присутності ОСОБА_3 провів огляд транспортного засобу, склавши відповідний протокол. В подальшому він ( ОСОБА_14 ) за дорученням слідчого, відібрав пояснення у ОСОБА_3 , під час яких останній підтвердив той факт, що він на своєму автомобілі збив потерпілу. Під час пояснень він вів себе спокійно, чітко простежувалося його каяття у скоєному, вказав, що до керування автомобіля він вживав пиво.

Аналізуючи показання свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , суд приймає їх до уваги, оскільки вони в цілому узгоджуються між собою та іншими доказами, дослідженими в ході судового розгляду, а саме протоколами огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, протоколом огляду транспортного засобу, даними протоколів слідчих експериментів, висновками експертиз, які в свою чергу свідчать про винуватість ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому діяння.
Так, з протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 25.02.2017 року, схеми та фото таблиць до нього вбачається, що оглядом встановлено місце дорожньо-транспортної пригоди по провулку Галерейному міста Новий Буг Миколаївської області, де було вчинено наїзд на пішохода ОСОБА_10 (ширина проїзної частини 5.87 м; вид покриття асфальтобетонне (монолітне, поверхня сіро-чорного кольору), яке знаходилося у сухому чистому стані (відсутня волога, пил, бруд, пісок, нафтопродукти), гальмовий шлях, залишений шинами автомобіля, уламки деталей від автомобіля (правого бокового дзеркала, покажчика повороту); транспортний засіб на місці події відсутній (т.2 а.п.79-106).
В судовому засіданні були допитані як свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_16 , які були залучені в якості понятих під час огляду місця дорожньо- транспортної пригоди, з яких вбачається, що 25.02.2017 року вранці, під час огляду місця дорожньо-транспортної пригоди поліцейські проводили заміри, а вони (поняті) їм допомагали, приймаючи участь в таких діях. Всі оголошені показники слідчий записував в протокол та складав схему. На місці пригоди вони бачили частини дзеркала від автомобіля, розбиті уламки скла, слід гальм на асфальті, які слідчий відобразив у схемі до протоколу. Слідчий збирав ці уламки та спаковував їх у поліетиленові пакети, які вони також підписували. Після того, як вони ознайомились з протоколом та схемою до нього, підписали його, зазначивши про відсутність зауважень.

Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 25.02.2017 року вбачається, що слідчим Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_17 , у присутності понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_15 в період часу з 12:00 год. до 13:40 год. було здійснено огляд легкового автомобіля «Opel Kadett», р/н НОМЕР_1 , білого кольору 1988 року випуску, який водій ОСОБА_3 добровільно видав працівникам поліції та були встановлені зовнішні пошкодження у вигляді розбитого правого переднього покажчика повороту, пошкодження лобового скла у вигляді (вм`ятини) навпроти переднього пасажирського сидіння, відламаного правого бокового дзеркала, пошкодження правого переднього крила у вигляді тріщини (т.2 а.п. 138-158).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_15 підтвердили, що були залучені, в якості понятих, до такої слідчої дії огляду транспортного засобу «Opel Kadett» 25.02.2017 року, яка відбувалась на подвір`ї Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області. Під час вказаної слідчої дії слідчий звертав увагу понятих на відламане бокове дзеркало заднього виду, на розбиті передній покажчик повороту та лобове скло, а також на частинки біологічної речовини, які містились на автомобілі. Слідчий складав протокол огляду автомобіля на місці такого огляду, який також без зауважень вони підписали.

Висновком експерта № 805 від 13.10.2017 року, підтверджено, що виявлені на місці дорожньо-транспортної пригоди деталі автомобіля (полімерні уламки правого плафону показника повороту, бокове дзеркало) складали єдине ціле з автомобілем «ОPEL-KADET», р/н НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 (т.2 а.п. 191-198).

Згідно висновку експерта № 102 від 07.04.2017 року, на момент огляду ходова частина, перебуває в технічно несправному та працездатному стані, робоча гальмівна система та рульове керування автомобіля «Opel Kadett» д/н НОМЕР_1 перебували в працездатному стані та не мали технічних несправностей, які могли б виникнути до ДТП. Несправність полягає у встановленні шин з різною висотою малюнка. В ході дорожньо-транспортної пригоди автомобіль отримав механічні ушкодження передньої правої частини та правого дзеркала заднього виду (т.2 а.п. 167-170).

З висновку судово-медичної експертизи № 1481 від 13.10.2017 року, вбачається, що смерть ОСОБА_10 наступила від черепно-мозкової травми у вигляді забою головного мозку тяжкого ступеню з аксональним ушкодженням та контузійними осередками, субарахноїдальних крововиливів (клінічних), які ускладненні набряком головного мозку, а також двохсторонньою застійною фібріозно-гнойною плевропневмонією з прогресуючою легенево-сердечною недостатністю. У ОСОБА_10 були виявлені наступні тілесні ушкодження: забійна рана потиличної області зліва, велика рвана рана у верхній третині лівого стегна, забій головного мозку тяжкого ступеню з аксональним ушкодженням та контузійними осередками, субарахноїдальні крововиливи. Всі вище перелічені тілесні ушкодження являються пожиттєвими та утворилися від неодноразового впливу тупих твердих предметів, можливо при дорожньо-транспортній пригоді внаслідок зіткнення рухаючого транспортного засобу з пішоходом. Механізм утворення тілесних ушкоджень відбувався наступним чином: первинний удар прийшовся у задню поверхню лівої нижньої кінцівки, коли потерпіла знаходилась у русі у вертикальному положенні, повернута задньою поверхнею тіла до рухаючого транспортного засобу, в результаті чого утворилася рвана рана верхньої третини лівого стегна в 60 см. від підошвиної поверхні лівої стопи. В подальшому виникло закидування потерпілої на капот транспортного засобу з наступним ударом об лобове скло та утворенням тілесних ушкоджень у виді рани в потиличній частині голови. Потім сталося відкидання тіла на тверде покриття землі (дорожнє покриття), в результаті чого утворилися ушкодження у виді саден в області обличчя. Дані тілесні ушкодження, у своїй сукупності, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та мають прямий причинний зв`язок з настанням смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 о 18:20 год. (т.2 а.п. 184-190).

Отже, експертом було встановлено причину смерті, ступінь тяжкості тілесних ушкоджень, виявлених у громадянки ОСОБА_10 , що в свою чергу узгоджується з кваліфікацією дій обвинуваченого та наслідками, які настали.

При цьому, даними висновків цієї експертизи спростовуються покази ОСОБА_3 , що потерпіла змінювала напрямок руху, перебігаючи дорогу, адже тілесні ушкодження маються не з боку, а саме на задній частині її тіла.
Згідно висновку транспортно-трасологічної експертизи № 103 від 11.04.2017 року, первинне контактування автомобіля «Opel Kadett» д/н НОМЕР_1 з пішоходом сталося в межах проїзної частини провулку Галерейний, в межах правого сліду гальмування автомобіля. Автомобіль контактував з пішоходом правою передньою та правою бічною частинами, а саме, передньою частиною крила правого переднього колеса, правим дзеркалом заднього виду та правою частиною вітрового скла. В момент первинного контактування автомобіль розташовувався на проїзній частині в межах слідів гальмування позначених на схемі. (т.2 а.п. 175-180).

З даних протоколу слідчого експерименту від 07.08.2017 року, проведеного слідчим СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_18 , за участю потерпілого ОСОБА_8 та понятих ОСОБА_19 і ОСОБА_20 , а також статиста, з метою встановлення загальної та конкретної видимості пішохода, з автомобіля «Opel Kadett» д/н НОМЕР_1 за умов, максимально приближених до тих, при яких було скоєно ДТП ( темна пора доби та інше), вбачається, що за даних умов елементи проїзної частини (загальна видимість) проглядаються на відстані 49.7 метрів. Конкретна видимість пішохода, настає на відстані 34.2 метри (т.2 а.п.203-209). Зазначений доказ вказує на той факт, що пішохід був помітний для водія на достатній відстані, щоб уникнути зіткнення.

В судовому засіданні були допитані в якості свідків ОСОБА_19 і ОСОБА_20 , які підтвердили факт своєї участі у слідчому експерименті у якості понятих та пояснили, що така слідча дія проводилась у темну пору доби, видимість перевірялась з салону автомобіля «Opel Kadett» д/н НОМЕР_1 , на якому було відсутнє дзеркало заднього виду. На цьому автомобілі проводилися заміри відстані від нього до пішохода, роль якого виконував статист, це було близько 50 м. На такій відстані і при такій видимості пішохода було чітко видно. Здійснювалось декілька заїздів автомобіля. Слідчі проводили заміри різних відстаней рулеткою, а поняті за всім спостерігали. На місці проведення слідчої дії складався протокол, який, після ознайомлення, всі її учасники підписали.

Висновком судово-медичної експертизи № 1481 від 07.11.2017 року встановлено, що враховуючи тяжкість тілесних ушкоджень у вигляді черепно-мозкової травми малоймовірно, що потерпіла ОСОБА_10 , могла вжити заходів до самозбереження. При своєчасному наданні першої медичної допомоги постраждала ОСОБА_10 залишилася живою, так як остання більше двох місяців знаходилася на лікуванні (т. 2 а.п. 245-246).

Висновком судової інженерно-транспортної експертизи № 610 від 12.09.2017 року, за спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин та механізму дорожньо-транспортної пригоди» , встановлено, що у даній дорожній ситуації водій автомобіля «Opel Kadett» д/н НОМЕР_1 ОСОБА_3 , повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 12.2 та п. 12.3 Правил дорожнього руху України. В діях водія ОСОБА_3 , з технічної точки зору, не маються невідповідності до вимог п. 12.2, але маються невідповідності технічним вимогам п. 12.3 ПДР України. В наведеній дорожній ситуації в діях водія автомобіля «Opel Kadett» д/н НОМЕР_1 ОСОБА_3 , вбачаються невідповідності технічним вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України. В даній дорожній ситуації дії водія ОСОБА_3 , з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди. (т.2 а.п. 212-216).
Згідно протоколу слідчого експерименту від 29.11.2017 року проведеного за участю підозрюваного ОСОБА_3 , в присутності його захисника адвоката ОСОБА_6 , понятих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , здійсненого за таких дорожніх умов (темний час доби, суха, похмура погода при температурі 9?, увімкнене міське електроосвітлення, проїзна частина мокра), проведеного за клопотанням сторони захисту, встановлено, як підозрюваний показав та пояснив, що автомобіль «Opel Kadett» д/н НОМЕР_1 , яким він керував 25.02.2017 року, рухався зі сторони вулиці Куйбишева по провулку Галерейному в бік вулиці Гребеннікова, по правій стороні дороги, з правим бічним інтервалом 1,2 м. від переднього та 1,2 м. від заднього правих коліс до правого краю проїзної частини по ходу свого руху. Провівши три експериментальних заїзди вказав, що швидкість руху була 63-60 км/год. При цьому при першому замірі швидкість - 60 км/год ОСОБА_3 вказав зі словом приблизно, але в подальшому при 2 та 3 заїздах, при яких було швидкість 63км/год., самим ОСОБА_3 та ним озвучено. ОСОБА_3 показав, що наїзд стався на його смузі руху в 1,6 м. від правого краю проїзної частини по ходу руху, та в 174,9 м. від перехрестя вул. Гребеннікова та пров. Галерейний. Дане місце було позначено фарбою на проїзній частині, як місце наїзду №1. ОСОБА_3 пояснив, що пішохода виявив на правому краю проїзної частини в 0,2 м. від краю, що рухалася в попутному напрямку та був повернутий спиною до транспортного засобу. При цьому були зроблені заміри відстані від передньої частини автомобіля до місця розташування пішохода, який склав 37,4м. та замір від місця виявлення пішохода до місця наїзду, який склав 12,0м. ОСОБА_3 показав, що собака вибігла зліва по ходу руху транспортного засобу, в цей час його автомобіль (передня частина) знаходився на відстані 11,7м. від неї. Був проведений замір між місцем наїзду та місцем, де вибігла собака, та був поданий сигнал, який склав 33,9м. ОСОБА_3 показав, що відстань між його автомобілем та місцем, де пішохід змінив напрямок руху складає 23,4 м. Був проведений замір від місця зміни напрямку руху до місця наїзду, який склав 28,3м. Далі в ході слідчого експерименту ОСОБА_3 вказав, що місце наїзду знаходиться не в місці, на яке він до цього вказував, а в 2,6 м. ближче до його автомобіля (тобто в зворотньому напрямку від його напрямку руху), та на відстані 1,5 м. від правого краю проїзної частини по ходу його руху. Даний замір був позначений на проїзній частині як місце наїзду № 2. Далі ОСОБА_3 показав, що його автомобіль став рухатися в загальмованому стані в 16,65 м. від місця наїзду № 1. Після ОСОБА_3 показав, що він відпустив гальма після наїзду, а саме в 10,0 м. від місця наїзду № 1. При цьому вказав, що увесь цей час його автомобіль рухався прямолінійно без зміни напрямку руху. ОСОБА_3 показав, що пішохід подолав від початку зміни напрямку руху до місця наїзду 1,7 м. за 1,2 сек. (т. 3 а.с.6-13).
В судовому засіданні були допитані в якості свідків ОСОБА_22 і ОСОБА_23 , які залучались як поняті при проведенні слідчого експерименту з підозрюваним. Зазначені свідки пояснили, що слідчий експеримент проводився слідчим з м. Миколаєва та відбувався в м. Новому Бузі на провулку Галерейному в темну пору доби, в присутності понятих, підозрюваного, його захисника, потерпілого, і його представника. Також були присутні слідчі Новобузького відділу поліції. Коли всі учасники зібрались, жінкою-слідчим з м. Миколаєва повідомлено про початок слідчого експерименту, та вказано, що обстановка, яка існувала, відповідала тій, яка була під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди. Слідчий експеримент фіксувався на аудіо та відео носії. В процесі цієї слідчої дії слідча занотовувала всі вихідні дані, на які вказував, який перебував у автомобілі, що скоїв дорожньо-транспортну пригоду. Під час експерименту ОСОБА_3 повідомив, що рухався на автомобілі зі швидкістю приблизно 60 км/год. Для визначення швидкості руху, за участі обвинуваченого, під час руху автомобіля, закривався спідометр. Слідчий проводила заміри різної відстані рулеткою, під час яких оголошувалися певні цифри. В ході проведення слідчого експерименту у ОСОБА_3 та його захисника претензій щодо способу та порядку замірів, відібраних показників не було. Між тим, обвинувачений говорив, що деякі дані були приблизні, а деякі точні. Зі слів ОСОБА_3 він їхав додому зі сторони вул. Куйбишева, був тверезий. Він не помітив і чітко не пам`ятав той момент коли пішохід йшла і кинулася в його бік, він намагався уникнути зіткнення, вживав екстрене гальмування, намагався її об`їхати, але в нього не вийшло, завадила нібито якась собака, але зіткнення уникнути не вдалося. Після проведення слідчих дій на місці, вони приїхали до відділу поліції, де слідча, що проводила слідчий експеримент, набирала на комп`ютері текст протоколу, уточнюючи з понятими, відстані у цифровому значенні. Потім протокол був вголос прочитаний слідчим, а вони ( ОСОБА_22 і ОСОБА_23 ), його підписали, оскільки зазначені в ньому дані відповідали дійсності. Однак, при складанні даного протоколу захисник підозрюваного почав висловлювати заперечення щодо правильності складання цього документу, з приводу невірного зазначення деяких показників, були претензії щодо замірів та визначень «точно» та «приблизно», а, також те, що заперечення захисника слідчий не хотіла вносити до протоколу. До протоколу вони (свідки) внесли зауваження про те, що швидкість 60 км/год. за словами обвинуваченого була приблизною.

Зазначений письмовий доказ (слідчий експеримент з підозрюваним від 29.11.2017 року), хоча і зафіксував невпевнені відповіді підозрюваного, але його даними встановлено, що водій міг виявити завчасно перешкоду для його руху, при тому, що автомобіль рухався прямолінійно, не змінюючи напрямок його руху.

Згідно висновку судової інженерно-транспортної експертизи № 999 від 12.12.2017 року, вихідні данні по якій надані, в тому числі з пояснень ОСОБА_3 від 25.02.2017 року та даних слідчого експерименту від 07.08.2017 року про встановлення загальної та конкретної видимості об`єктів, у даній дорожній ситуації водій автомобіля «Opel Kadett» д/н НОМЕР_1 ОСОБА_3 , з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 12.2 та п. 12.3 Правил дорожнього руху України. В діях водія ОСОБА_3 , з технічної точки зору, не маються невідповідності до вимог п. 12.2, але маються невідповідності технічним вимогам п. 12.3 ПДР України. В даній дорожній ситуації дії водія ОСОБА_3 , з технічної точки зору, знаходяться у причинному зв`язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди. (т.3 а.п. 19-27).
Зазначений висновок вказує на невідповідність показань обвинуваченого щодо механізму дорожньо-транспортної пригоди, пошкодженням, що були на автомобілі.
Це також підтверджено висновком комплексної, комісійної судової транспортно-трасологічної, судово-медичної експертизи № 1049/103-к від 11.01.2018 року, якою встановлено, що механізм (з урахуванням фаз) утворених ушкоджень, описаний в первинній судово-медичній експертизі № 1481 від 13.10.2017 року, не суперечить можливому механізму утворення пошкоджень, що малися. Механізм виникнення пошкоджень на автомобілі від контактування зі стороннім об`єктом (пішоходом), вказує на те, що пішохід, в ході розвитку дорожньо-транспортної пригоди, переміщувався паралельно повздовжній осі автомобіля, в напрямку від передньої до задньої його частини.
Таким чином, вказані висновки, у сукупності з іншими доказами в справі, доводять порушення обвинуваченим ОСОБА_3 вимог Правил дорожнього руху України, що в свою чергу призвело до наслідків, викладених вище та наявну у нього можливість запобігти їх настанню, шляхом дотримання ним вимог п.п. 1.3, 1.5, 2.3 «б», 12.3 Правил дорожнього руху України.
Аналізуючи докази для кваліфікації дій обвинуваченого у завідомому залишенні потерпілої, яка перебувала в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, без допомоги, поставивши її в небезпечний для життя стан, суд вважає їх достатність, достовірність та допустимість.

Так, з показань свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 вбачається, що водій, який спричинив наїзд на потерпілу, не зупиняючись після зіткнення, покинув місце пригоди, хоча достовірно бачив, що збив людину, а допомогу їй надавали випадкові перехожі. Повернувшись на місце пригоди пішки ОСОБА_3 пропонував ОСОБА_11 та ОСОБА_12 йти додому, а коли ті відмовили, не чекаючи поліцейських, пішов геть. Зазначеним свідкам не сказав, що це він збив пішохода, не повідомив про подію поліцію аж до того моменту, як його було викрито самими поліцейськими. Такі дії обвинуваченого вказують на умисне намагання уникнути викриття його причетності до злочину, з урахуванням тяжкого фізичного стану потерпілої особи. Пояснення обвинуваченого про те, що він не зрозумів кого збив людину чи собаку, а тому поїхав додому, суд ставить під сумнів, оскільки як видно з його показань та показань свідка ОСОБА_24 , він прибув додому в дуже схвильованому, переляканому стані, голос його тремтів, що вказує на те, що на той момент він конкретно розумів, що збив людину.

Стаття 135 КК України передбачає відповідальність за завідоме залишення без допомоги особи, яка перебуває в небезпечному для життя стані і позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, старість, хворобу" або внаслідок іншого безпорадного стану, якщо той, хто залишив без допомоги, зобов`язаний був піклуватися про цю особу і мав змогу надати їй допомогу, а також у разі, коли він сам поставив потерпілого в небезпечний для життя стан.

Суспільна небезпека цього злочину полягає у поширенні аморальної поведінки, змістом якої є неповага до права людини на життя і безпеку, нехтування моральними і правовими нормами, що зобов`язують надавати допомогу людям, які перебувають у небезпечному для життя стані.

Потерпілим від цього злочину є особа, яка характеризується сукупністю двох ознак. Так, вона: а) перебуває в небезпечному для життя стані; б) позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження через малолітство, старість, хворобу або внаслідок іншого безпорадного стану.

Небезпечним для життя станом слід вважати такий стан, коли особа без сторонньої допомоги не має можливості вжити ефективних заходів для самозбереження внаслідок безпорадного стану.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого статтею 135 КК України, завжди характеризується прямим умислом щодо самого діяння. Що стосується наслідків, ставлення суб`єкта злочину до них завжди характеризується необережністю (злочинною недбалістю чи злочинною самовпевненістю).

Із законодавчого визначення випливає, що моментом закінчення злочину є ухилення від надання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані. Для кваліфікації дій винного за цією нормою кримінального закону не має значення те, що хтось інший надав чи намагався надати допомогу залишеному в небезпеці, а також тяжкість тілесних ушкоджень отриманих в результаті ДТП.

За встановлених фактичних обставин, є повністю доведеним той факт, що обвинувачений одразу після наїзду на ОСОБА_10 , не зупиняючи автомобіль, не надавши допомоги останній, яка внаслідок отриманих тілесних ушкоджень її потребувала, маючи фізичну можливість надати таку допомогу та достовірно знаючи, як необхідно поводитись в такій обстановці, оскільки раніше вже перебував в аналогічній ситуації, виходячи зі змісту вироку Новобузького районного суду Миколаївської області від 02.02.2009 року(а.п. 68-71 т.3), самовільно, з метою ухилення від відповідальності, покинув місце пригоди, залишивши потерпілу у небезпечному для життя стані.

Аналіз та оцінка приведених належних та допустимих доказів за кримінальним провадженням в сукупності, приводить суд до переконання доведеності вини обвинуваченого ОСОБА_3 .
Стаття Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений ОСОБА_3 .
Таким чином, сукупність наведених і оцінених судом доказів переконує в тому, що обвинувачений ОСОБА_3 винуватий у порушенні правил безпеки дорожнього руху як особа, яка керувала транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілої ОСОБА_10 , і його дії правильно кваліфіковані за ч.2 ст.286 КК України.
Крім того, суд приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_3 , поставивши потерпілу в небезпечний для її життя стан, внаслідок чого вона була позбавлена можливості вжити заходів до самозбереження, завідомо залишив її без допомоги, і його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.135 КК України.
Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Обставиною, яка, відповідно до ст. 66 КК України, пом`якшує покарання обвинуваченому, суд визнає добровільне відшкодування завданого матеріального збитку та моральної шкоди, оскільки з пояснень обвинуваченого, письмових документів та пояснень потерпілого ОСОБА_8 матеріальна та моральна шкода йому відшкодована в повному обсязі.
Суд не може визнати, як пом`якшуючу обставину щире каяття обвинуваченого, оскільки він в своїх поясненнях, як на досудовому розслідуванні так і в суді наполягав, що причиною зіткнення з пішоходом було не порушення ним Правил дорожнього руху, а неможливість уникнути зіткнення через іншу перешкоду (собаку), що в сукупності з дослідженими доказами, не відповідає фактичним обставинам справи (прямолінійний рух, відсутність маневру при виявленні перешкоди).
Вирішуючи питання щодо обставини, яка, відповідно до ст.67 КК України, обтяжує покарання обвинуваченому, а саме вчинення злочину в стані алкогольного сп`яніння, суд приходить до наступного.
Обвинувачений заперечував факт перебування в стані алкогольного сп`яніння під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди. З метою доведення цього факту, сторона захисту заявила клопотання про допит в судовому засіданні у якості свідків ОСОБА_25 , який є батьком обвинуваченого та ОСОБА_24 , яка являється дружиною обвинуваченого.

З пояснень свідка ОСОБА_25 , вбачається, що 25.02.2017 року, вранці він прокинувся від розмови на підвищених тонах, яка відбувалася між його невісткою ОСОБА_24 та сином у приміщенні будинку. З розмови він зрозумів, що його син вчинив дорожньо-транспортну пригоду. Під час розмови з сином, він не відчував від нього запаху алкоголю. В процесі розмови, його невістка, ОСОБА_24 , запропонувала випити чоловіку заспокійливі пігулки, але той відмовився. Потім вона налила два стаканчики настоянки на травах, та дала їх чоловіку, а той їх випив. Після цього син пішов з дому, а пізніше від сина він дізнався, що сталося дорожньо-транспортна пригода за його участю.

З показань свідка ОСОБА_24 , дружини обвинуваченого, вбачається, що 24.02.2017 всією родиною (вона, чоловік, свекор) увечері відпочивали вдома, потім пішли всі спати, але серед ночі вона виявила, що чоловік ОСОБА_3 з будинку зник, а з`ясувати де він не змогла, так як той залишив вдома свій мобільний телефон. Коли вранці він зайшов до будинку, був дуже стурбований, під час розмови у нього тремтів голос, промовляв лише слово «аварія», ушкоджень на тілі у нього не було та в стані алкогольного сп`яніння він не перебував. Так як чоловік взагалі не вживає будь-який лікарських засобів, вона, щоб трохи заспокоїти його, дала йому випити два невеликі стаканчики настоянки на спиртовій основі та травах, яка зберігалася вдома. Поговоривши з нею близько 5-10 хвилин, він, не пояснюючи причину, знову вийшов з будинку і повернувся лише через 30 хвилин. Через деякий час, приїхали поліцейські і повідомили, що трапилася дорожньо-транспортна пригода, під час якої її чоловік на автомобілі збив жінку. На той час вона перебувала на сьомому місяці вагітності, і тому їй будь-які деталі вчиненого не повідомляли. Сім`я ОСОБА_26 надавала допомогу потерпілому, зокрема передавали останньому гроші на лікування його дружини, а після її смерті кошти на її поховання.

До показань свідків ОСОБА_25 та ОСОБА_24 суд ставиться критично, оскільки останні є близькими родичами обвинуваченого та заінтересовані в недоведенні факту перебування останнього в стані алкогольного сп`яніння на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, а тому, на думку суду, вони не в повному обсязі повідомили суд про всі обставини, які мали місце 25.02.2017 року.

Слід зазначити, що посилання сторони захисту на дії ОСОБА_3 по вживанню алкоголевмістних препаратів після вчинення ДТП, за обставин, що він був достовірно обізнаний з положеннями п.п.«є`п.2.10 Правил дорожнього руху України про заборону, після вчинення дорожньо-транспортної пригоди та до проведення медичного освідотування, вживання алкоголю та лікарських препаратів, виготовлених на їх основі, а в минулому ніс кримінальну відповідальність за скоєння дорожньо-транспортної пригоди, не можна вважати логічними та такими, що відповідають дійсності, а тому суд це сприймає, як намагання приховати факт наявності в обвинуваченого, на час наїзду на пішохода, стану алкогольного сп`яніння.

Разом з доведенням факту вживання обвинуваченим, після вчинення дорожньо-транспортної пригоди, алкоголевмістної речовини, сторона захисту під час досудового розслідування та в суді намагалась спростувати письмові докази медичного огляду ОСОБА_3 від 25.02.2017 року з метою виявлення у нього стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції( т.3 а.п.76-114, 175-179).
В обґрунтування перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння сторона обвинувачення надала Акт медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 9 від 25.02.2017 року, Висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції № 9 від 25.02.2017 року складений черговим лікарем ОСОБА_27 о 12 годині 45 хвилин, згідно якого ОСОБА_3 перебував у стані алкогольного сп`яніння. Також суду надано результат токсикологічного дослідження № 1212 від 28.02.2017 року, за яким в крові ОСОБА_3 виявлений етанол в кількості 0.9 г/л%. На підставі цього результату 28.02.2017 року лікарем наркологом ОСОБА_28 поставлений заключний діагноз - гостра алкогольна інтоксикація ( т.3 а.п.44-48).
Достовірність письмових доказів обвинувачення підтверджується показаннями свідка ОСОБА_27 , яка, працюючи лікарем-терапевтом Новобузької ЦРЛ, 25.02.2017 року перебувала на чергуванні в приймальному відділенні Новобузької ЦРЛ та здійснювала первинний медичний огляд обвинуваченого на стан алкогольного сп`яніння. Зокрема, вона повідомила, що о 12:20 год. згідно з даними журналу, до приймального відділення лікарні було доставлено ОСОБА_3 , який, за повідомленням поліцейських, скоїв дорожньо-транспортну пригоду. Зі згоди ОСОБА_3 , вона провела його медичний огляд, за допомогою апарата «Алконд», який визначив факт вживання алкоголю на основі дихальних парів з порожнини рота в розмірі 1,1 проміле, а чергова медична сестра взяла у нього кров на аналіз в присутності поліцейського. Цей біоматеріал був направлений до Миколаївського обласного наркологічного диспансеру для проведення дослідження. Пробірка з кров`ю запечатувалася черговою медсестрою в присутності поліцейського та ОСОБА_3 . Вона ( ОСОБА_27 ) склала лише попередній висновок про стан алкогольного сп`яніння ОСОБА_3 на підставі результатів даних апарата «Алконд», остаточний висновок повинен був складений лікарем-наркологом, після надходження результатів аналізів.

Також свідок пояснила, що 06.02.2017 року вона проходила курс тематичного вдосконалення для проведення медичного огляду громадян з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння і включена до відповідних списків лікарів, які здійснюють чергування у приймальному відділенні у вихідні дні, а тому непереконливими є твердження сторони захисту про відсутність у лікаря документально підтверджених спеціальних знань для проведення медичного огляду громадян з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зазначені обставини та перевірені докази приводять суд до переконання про доведеність стороною обвинувачення факту перебування обвинуваченого ОСОБА_3 , на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, в стані алкогольного сп`яніння, що є, відповідно до ст.67 КК України, обтяжуючою обставиною.

Мотиви призначення покарання та ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку і положення закону, якими керувався суд.
При визначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд враховує, що останній є осудним в розумінні ч. 1 ст. 19 КК України, вчинив необережний, тяжкий злочин, наслідком якого стала смерть людини та умисний злочин невеликої тяжкості.
Суд також враховує умови життя обвинуваченого, його соціальне та матеріальне становище, сімейний стан, наявність місця роботи, стан здоров`я, його соціально - психологічні риси, характеристику за місце проживання, а також дані досудової доповіді Новобузького районного сектору філії ДУ "Центр пробації" від 13.04.2018 року (т.1 а.п.211-215), якою визначений високий ризик вчинення ОСОБА_3 повторного злочину та середній ризик небезпеки для суспільства.
З урахуванням всіх обставин кримінального провадження, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , враховуючи тяжкість злочинів, передбачених ч.2 ст.286 та ч.1 ст.135 КК України, їх наслідки, думку потерпілого ОСОБА_8 та клопотання мешканців вулиці Армійська міста Нового Бугу Миколаївської області (т.3 а.п.142,143), поведінку обвинуваченого після вчинення кримінальних правопорушень, за наявності обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, з урахуванням особи обвинуваченого, суд вважає необхідним призначити йому покарання у виді позбавлення волі.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд не знаходить підстав для призначення йому покарання із застосуванням ст. ст. 69, 75, 76 КК України. При цьому, судом враховується та обставина, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 , при скоєнні необережного злочину, призвели до незворотніх наслідків у виді смерті людини, а тому, з урахування вимог ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами, пом`якшення обвинуваченому покарання негативно вплине на сприйняття суспільством, зокрема іншими водіями, необхідності дотримуватися Правил дорожнього руху України.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому додаткового покарання, передбаченого санкцією ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує грубе порушення Правил дорожнього руху з боку обвинуваченого, що спричинило тяжкі наслідки, та приходить до висновку про призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом на строк три роки.

Вирішуючи питання щодо цивільного позову прокурора в інтересах Міської лікарні швидкої медичної допомоги міста Миколаєва до ОСОБА_3 про відшкодування бюджетних коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_10 у сумі 38391,68 гривень (т.1 а.п.13-16), який підтриманий в повному обсязі в судовому засіданні прокурором, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні ОСОБА_3 подав відзив на позов прокурора, в якому просив залишити його без розгляду на підставі п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України(т.1 а.п.110-112).

В судовому засіданні встановлено, що Міська лікарня швидкої медичної допомоги міста Миколаєва, самостійно до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування витрат на лікування потерпілої ОСОБА_10 , яка перебувала на стаціонарному лікуванні у даному лікувальному закладі, не зверталась.

Відповідно до ч.3 ст.23 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697-VII «Про прокуратуру» - прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Оскільки «інтереси держави» є поняттям оціночним, прокурор у кожному окремому випадку визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, у чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту.

Частина 4 статті 23 Закону України від 14 жовтня 2014 року №1697 - VII «Про прокуратуру» передбачає, що наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Виключно з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, прокурор має право отримувати інформацію, яка на законних підставах належить цьому суб`єкту, витребовувати та отримувати від нього матеріали та їх копії.

Частиною 2 статті 24 Закону України від 14 жовтня 2014 року «Про прокуратуру» передбачене право подання цивільного позову у кримінальному провадженні прокурором, який бере в ньому участь. В той же час частина 7 цієї статті містить норму про те, що повноваження прокурорів, передбачені цією статтею, здійснюються виключно на підставах та в межах, передбачених процесуальним законодавством.

Так, частина 3 статті 128 КПК України передбачає, що цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Прокурор, який пред`являє цивільний позов у кримінальному провадженні, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, передбачених частиною четвертою статті 25 Закону України "Про прокуратуру".

При пред`явленні в інтересах держави цивільного позову про стягнення витрат з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь Міської лікарні швидкої медичної допомоги міста Миколаєва на лікування потерпілої ОСОБА_10 в розмірі 38391 гривень 68 копійок, прокурор, всупереч вимог ч.3 і ч.4 ст.23 Закону України «Про прокуратуру» , обмежився констатацією фактів вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, його наслідків, витрат медичної установи на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_10 і формальним посиланням на норми статті 128 КПК України, а тому ним не доведено, що захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також на відсутність такого органу.

Виходячи з викладеного, позовні вимоги прокурора в інтересах Міської лікарні швидкої медичної допомоги міста Миколаєва до ОСОБА_3 про стягнення витрат на лікування потерпілої ОСОБА_10 в розмірі 38391 гривні 68 копійок, підлягають залишенню без розгляду, на підставі п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України, а саме у зв`язку з тим, що позовну заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Вирішуючи позов потерпілого ОСОБА_8 про відшкодування майнової та моральної шкоди (т.1 а.п.49-52,108), суд приходить до такого висновку.

З копії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №/АК/2999447 від 24 лютого 2017 року вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована ПАТ «СК «Країна», забезпечений транспортний засіб - автомобіль марки «Opel Kadett» д/н НОМЕР_1 . Строк дії полісу по 24 лютого 2018 року включно ( т.1 а.п.70).
За ухвалою суду від 06.03.2018 року, у зв`язку з наявністю цивільного позову потерпілого про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в справі залучено в якості цивільного відповідача ПАТ «СК «Країна»,
Майнову шкоду, визначену потерпілим (цивільним позивачем) та підтверджену письмовими документами, в розмірі 47012 гривень 00 копійок, обвинуваченим ОСОБА_3 під час судового розгляду справи було відшкодовано потерпілому у повному обсязі, що також підтвердив сам ОСОБА_8 .
Разом з тим, як видно з документів, наданих суду, в ПАТ «СК «Країна» була заведена страхова справа за заявою ОСОБА_8 від 17.09.2018 року та нараховане йому страхове відшкодування ( матеріальна та моральна шкода) в сумі 134400 гривень, яка перерахована в повному обсязі його представнику за дорученням.
Згідно з ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи відшкодовується її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживають з нею однією сім`єю.
За змістом п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної немайнової шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Зокрема, суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.
За загальним правилом, встановленим ч. 2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданою нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.
Відповідно до ст. 27.3. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим).
Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.
Враховуючи вищевикладене, сума моральної шкоди, яка підлягала б до виплати ОСОБА_8 страховиком становить 38400 грн (12х3200 грн. (розмір мінімальної з/п станом на 25.02.2017 року)).
Визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає до стягнення на користь потерпілого, суд враховує незворотність наслідків, що настали для потерпілого, - непоправна втрата дружини та матері його дітей, в результаті чого останній зазнав великих душевних страждань, які доводиться до теперішнього часу переживати, докладючи додаткових зусиль для відновлення життєвих відносин. Враховуючи викладене, аналізуючи обставини вчинення злочину, визнання обвинуваченим позовних вимог, наявність відшкодування матеріальної шкоди після вчинення ним протиправних дій, суд її оцінює в розмірі 150000 гривень, яка підлягає стягненню з обвинуваченого ОСОБА_3 та ПАТ СК «Країна».
Підрахувавши загальну суму позовних вимог, предявлений ОСОБА_8 197012 гривень та ним отриманих від обвинуваченого 122746 гривень, що підтверджено квитанціями на суму 9000 гривень (т.1 а.п.117-119), розпискою ОСОБА_29 про отримання від ОСОБА_30 коштів на лікування ОСОБА_10 на загальну суму 21100 гривень (т.1 а.п.124-132), розпискою ОСОБА_31 про отримання допомоги на поховання ОСОБА_10 в сумі 10000 гривень та 100 долларів США, що з урахуванням курсу валют на 15.05.2017 року- 2646 гривень (т.1 а.п.133,134), розпискою ОСОБА_8 від 1.10.2019 року про отримання від ОСОБА_3 коштів на суму 80000 гривень (т.4 а.п.32), а також від ПАТ «СК «Країна» суму відшкодування 134400 гривень, суд не вбачає підстав для задоволення позову, оскільки пред`явлені суми матеріальної та моральної шкоди відшкодовані цивільними відповідачами ( ПАТ«СК «Країна» та ОСОБА_3 ) в повному обсязі на загальну суму 257146 гривень.

По справі наявні процесуальні витрати, які понесені на залучення експертів, загальною вартістю 10773 гривні 80 копійок, які на підставі ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави, зокрема за проведення
-судово-автотехнічної експертизи по дослідженню технічного стану транспортного засобу вартістю 880,40 гривень;
-судово транспортно-трасологічної експертиз вартістю 1760,80 гривень;
-судово трасологічної експертизи за експертною спеціальністю 4.2 вартістю 1979,20 гривень;
-судово-автотехнічної експертизи по дослідженню механізму і обставин ДТП вартістю 1484,40 гривень;
-судово-автотехнічної експертизи по дослідженню механізму і обставин ДТП вартістю 1237,00 гривень;
-комплексної комісійної судово-транспортно-трасологічної та судово- медичної експертизи вартістю 3432,00 гривень.
Захід забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту на автомобіль «Opel Kadett» д/н НОМЕР_1 , білого кольору, 1988 року випуску, який належить ОСОБА_32 , зареєстроване місце проживання якого: АДРЕСА_2 , який був накладений на підставі ухвали слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області ОСОБА_33 від 28.02.2017 року (т.2 а.п. 162-163), на підстав ч.4 ст.174 КПК України, підлягає скасуванню.
Долю речових доказів належить вирішити у відповідності до приписів п. 4,5, ч.9 ст.100 КПК України.

Зокрема, одяг та взуття потерпілої ОСОБА_10 , в яких вона перебувала в момент ДТП, які визнані речовими доказаи за постановою слідчого СУ НП в Миколаївській області ОСОБА_18 від 04.10.2017 року та знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів СУ ГУНП в Миколаївській області, підлягають поверненню потерпілому ОСОБА_8 (т. 2, а.п. 242); автомобіль «Opel Kadett» д/н НОМЕР_1 , який визнаний речовим доказом за постановою слідчого Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_17 від 25.02.2017 року та знаходиться на зберіганні на території Новобузького ВП ГУНП в Миколаївській області (т. 2, а.п. 159-161), підлягає поверненню його законному володільцю (користувачу) ОСОБА_3 ; праве бокове дзеркало, уламки правого бокового дзеркала, уламки покажчика повороту, які визнані речовими доказами за постановою старшого слідчого СУ НП в Миколаївській області ОСОБА_18 від 10.10.2017 року та знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів СУ ГУНП в Миколаївській області, підлягають знищенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 368-376 КПК України, суд
У Х В А Л И В :
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.135 КК України та ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання:
за частиною 1 статті 135 КК України у виді 1 (одного) року позбавлення волі;
за частиною 2 статті 286 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 3 (три) роки.
На підставі ч. 1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно, призначити ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 ( три) роки.

Строк покарання засудженому ОСОБА_3 обчислювати з моменту приведення вироку до виконання.
Запобіжний захід засудженому ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили не обирати.
Речовий доказ, автомобіль «Opel Kadett» д/н НОМЕР_1 , білого кольору, 1988 року випуску, який належить ОСОБА_32 , зареєстроване місце проживання якого: АДРЕСА_3 та який знаходиться у володінні ОСОБА_3 , повернути останньому, як його законному володільцю (користувачу).
Речові докази, одяг та взуття ОСОБА_10 , в яких вона перебувала в момент ДТП, який знаходиться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів СУ ГУНП в Миколаївській області, повернути потерпілому ОСОБА_8 .
Речові докази, праве бокове дзеркало, уламки правого бокового дзеркала, уламки покажчика повороту, які знаходиться на зберіганні в камері зберігання речових доказів СУ ГУНП в Миколаївській області, знищити.

Арешт, накладений за ухвалою слідчого судді Новобузького районного суду Миколаївської області ОСОБА_33 28.02.2017 року на автомобіль «Opel Kadett» д/н НОМЕР_1 , білого кольору, 1988 року випуску, який належить ОСОБА_32 та перебуває у користуванні ОСОБА_3 , скасувати.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати, за проведення судових експертиз у кримінальному провадженні, у загальному розмірі 10773 ( десять тисяч сімсот сімдесят три) гривні 80 копійок.
Цивільний позов прокурора в інтересах Міської лікарні швидкої медичної допомоги міста Миколаєва про стягнення з ОСОБА_3 на користь даного лікувального закладу витрат, понесених на лікування потерпілої ОСОБА_10 в сумі 38391 гривень 68 копійок, залишити без розгляду, на підставі п.2 ч.1 ст.257 ЦПК України, роз`яснивши, що залишення позову без розгляду не позбавляє лікувальний заклад, права пред`явити самостійний цивільний позов в порядку цивільного судочинства.
Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 та ПАТ «Страхова компанія «Країна» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, залишити без задоволення.
Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Новобузький районний суд Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.
Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1