Справа № 639/797/20
Провадження № 1-кп/639/263/20
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 березня 2020 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0001972 від 16.11.2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працюючого, неодруженого, раніше судимого:

07.11.2006 р. Київським районним судом м. Харкова за ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі, на підставі ст. ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 1 рік;

12.02.2009 р. Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 71 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 21.12.2010 р. умовно-достроково на підставі постанови Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 13.12.2010 р. на невідбутий термін 1 рік 7 місяців 8 днів;

25.11.2011 р. Жовтневим районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 185, ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі;

19.11.2015 р. Ленінським районним судом м. Харкова за ч. 3 ст. 186, ч. 2 ст. 185, ч. 1 ст. 70 КК України до 4 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 20.09.2019 за відбуттям покарання,

зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 15 листопада 2019 року у нічний час доби перебував у кімнаті № 75 гуртожитку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , за місцем свого тимчасового мешкання.

Саме в той час у нього виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення грошових коштів, належних його сусіду ОСОБА_5 , про наявність яких йому було достовірно відомо, поєднане з проникненням у житлову кімнату АДРЕСА_4 , де мешкав останній.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , оцінивши ситуацію, що склалася, використовуючи ту обставину, що ОСОБА_5 спав у своїй кімнаті, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, спочатку безперешкодно відчинив необачно залишені незамкненими на ключ вхідні двері до кімнати № 76 та проник у житло.

Надалі ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх наслідки у вигляді завдання матеріальної шкоди ОСОБА_5 і бажаючи їх настання, діючи повторно, з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою незаконної наживи, таємно заволодів грошовими коштами в сумі 2000 доларів США, банкнотами номіналом по 100 доларів кожна (відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 15.11.2019 р. еквівалент зазначеної суми до гривні становила 48490 грн.) та грошовими коштами в сумі 1500 грн., належних потерпілому, витягнувши їх з гаманця, який дістав із внутрішньої кишені куртки потерпілого, яка висіла на вішалці з лівого боку при вході до житла.

Після цього ОСОБА_4 , звернувши на свою користь викрадені грошові кошти, з місця скоєння злочину зник, розпорядившись ними в подальшому на власний розсуд та спричинивши потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 49990 грн.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у скоєнні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 185 КК України визнав повністю, щиро розкаявся, пояснив суду, що дійсно вчинив кримінальне правопорушення за встановлених судом обставин. Фактичні обставини справи не оспорював. Просив суворо його не карати.

Потерпілий ОСОБА_5 подав до суду заяву про розгляд кримінального провадження за його відсутності.

Учасники судового провадження вважали недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ними не оспорюються.

Беручи до уваги повне визнання обвинуваченим своєї вини, а також те, що він не піддає сумніву фактичні обставини справи, відсутність у суду сумніву в правильності розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, добровільності та істинності позиції обвинуваченого, суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ними не оспорюються, розглянув дане кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, попередньо роз`яснивши наслідки такого порядку дослідження доказів, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів досудового розслідування, зокрема даних, що характеризують особу обвинуваченого, а також стосовно судових витрат та речових доказів.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення (ст. 337 КПК України) є доведеною.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам, встановленим по справі.

Суд, призначаючи покарання обвинуваченому, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним злочину, який відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який неодноразово судимий за вчинення злочинів проти власності, в тому числі тяжких, вчинив інкримінований злочин, маючи не погашені судимості, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, зі слів працює неофіційно, не одружений, має постійне місце проживання, яке не збігається з місцем реєстрації.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Вимогами ч.2 ст.65 КК України передбачено, що особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд виходить із положень ст.ст.50, 65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого злочину, наявність таких, що пом`якшують покарання, обставин, дані про особу обвинуваченого, його вік та стан здоров`я, репутацію, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого неможливо без ізоляції від суспільства з реальним відбуванням покарання, а тому вважає необхідним і достатнім призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі у межах санкції, передбаченої ч. 3 ст. 185 КК України.

Підстав для застосування ст. ст. 69, 75 КК України суд не вбачає, оскільки ОСОБА_4 вчинив тяжкий корисливий злочин менш ніж через 2 місяці після звільнення з місць позбавлення волі, де відбував покарання за вчинення інших корисливих злочинів, що свідчить про його підвищену соціальну небезпеку та схильність до вчинення злочинів проти власності, а тому мета покарання не може бути досягнута шляхом призначення більш м`якого покарання або звільнення від його відбування з випробуванням.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.
Процесуальні витрати у кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого.
Цивільний позов не заявлявся.
На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.369371, 373, 374, 376, 392 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

До набрання вироком суду законної сили обрати відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Після набрання вироком суду законної сили заарештувати ОСОБА_4 та направити його в місця відбування покарання через ДУ «Харківський слідчий ізолятор».
Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведені у кримінальному провадженні експертні дослідження в розмірі 2669 (двох тисяч шестисот шістдесяти дев`яти) гривень 17 копійок (матеріали к/п, а.с. 57).
Речовий доказ шкіряний гаманець вважати повернутим потерпілому ОСОБА_5 (матеріали к/п, а.с. 12).

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 394 КПК України до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_1