ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
25 лютого 2020 року м. Чернівці
Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду в складі:
Головуючого судді ОСОБА_1
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3
з участю секретаря ОСОБА_4
учасників судового провадження: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 на вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 26 грудня 2019 року по обвинуваченню ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , гр.України, українця, уродженця та жителя АДРЕСА_1 , з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не судимого, обвинуваченого в скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А :
Вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 26 грудня 2019 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України і йому призначено покарання у виді 3 роки позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на 2 роки.

На підставі ст.ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_6 від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом одного року шести місяців не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки. Зобов`язано ОСОБА_6 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави витрати за проведення експертиз в розмірі 2686,08 грн.

Речовий доказ автомобіль «Меrsedes-Benz-Sprinter», номерний знак НОМЕР_1 VN Королівства Великобританії після набрання вироком законої сили вирішено повернути його користувачу ОСОБА_6 .

Оптичні диски з відеоматеріалами відзнятими камерами відеоспостереження, які містяться на аркушах справи №186, 198, вирішено залишити в матеріалах справи.

ЄУНСС 720/1676/19 провадження №11кп/822/148/20 головуючий у 1 інстанції ОСОБА_10 .
Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 завдану матеріальну шкоду в розмірі 13670 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 як законного представника малолітніх ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у зв`язку з втратою годувальника по 834 грн. 60 коп. на кожну дитину до настання їх повноліття, починаючи з 10 вересня 2019 року.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 та ОСОБА_9 завдану моральну шкоду в розмірі по 80000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 , як законного представника малолітніх ОСОБА_9 та ОСОБА_9 моральну шкоду в розмірі по 50000 грн.

Згідно викору суду, 09.11.2018 року, приблизно о 20 год.10 хв. ОСОБА_6 , керуючи автомобілем марки «Меrsedes-Benz-Sprinter», номерний знак НОМЕР_1 VN Королівства Великобританії з правим розташуванням керма, що не допускається згідно Закону України «Про дорожній рух», рухався в темну пору доби в межах населеного пункту с.Костичани Новоселицького району Чернівецької області по вул. Центральній зі сторони с.Мамалига в напрямку м.Новоселиця зі швидкістю більше 90 км/год., що перевищує допустиму швидкість руху 50 км/год. в межах населеного пункту. Наближаючись до будинку №6 вказаної вулиці, ОСОБА_6 проявив неуважність та самовпевненість в своїх діях, не врахував дорожню обстановку та неправильно застосувавши прийоми керування транспортним засобом, допустив наїзд на їдучий попереду в попутньому напрямку гужовий транспорт гужовий однокінний віз під керуванням ОСОБА_11 , який перевозив в якості пасажира ОСОБА_9 .

Вказану дорожньо-транспортну пригоду ОСОБА_6 своїв в результаті порушення та невиконання вимог п.12.4 Правил дорожнього руху України, що знаходиться в прямому причинному зв`язку з фактом настання дорожньо-транспортної пригоди.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажиру гужового транспорту ОСОБА_9 , 1983 року народження було спричинено смерть, яка настала від травматичного шоку, який розвинувся внаслідок політравми: численних переломів кісток скелету з ушкодженням внутрішніх органів.

На цей вирок прокурор ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржуваний вирок у зв`язку з неправильним, на думку апелянта, звільненням обвинуваченого від відбування призначеного покарання та ухвалити новий вирок і призначити ОСОБА_6 покарання у виді 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки.

На обгрунтування своїх вимог прокурор вказував, що судом належним чином не взято до уваги те, що скоєний ОСОБА_6 злочин відноситься до необережних тяжких злочинів, а також непоправні тяжкі наслідки у виді смерті ОСОБА_9 . Заподяння смерті не має зворотнього характеру, оскільки шкода, заподіяна потерпілій особі, не може бути усунена, що унеможливлюж її відшкодування або компенсацію потерпілому чимось іншим. Також судом не надано належної оцінки позиції потерпілої ОСОБА_9 , яка просила суд застосувати до обвинуваченого покарання у виді позбавлення волі. Ще вказував, що зазначені у вироку суду обставини не впливають на зменшення суспільної небезпеки вчиненого злочину, оскільки ОСОБА_6 , керуючи автомобілем, свідомо порушував правила дорожнього руху, ігнорував вимоги дорожніх знаків, чим поставив в небезпеку життя та здоров`я учасників дорожнього руху, внаслідок чого сталась дорожньо-транспортна пригода.

Заслухавши доповідь судді, прокурора ОСОБА_5 , потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , які просили задовольнити подану апеляційну скаргу, посилаючись на обставини, що наведені в ній, обвинуваченого ОСОБА_6 , захисника ОСОБА_7 , які просили відмовити в задоволенні апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали провадження в межах апеляційної скарги та обговоривши доводи апелянта, колегія суддів вважає, що в задоволенні апеляційної скарги прокурора необхідно відмовити.

Винуватість ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 ч.2 КК України при обставинах, що наведені у вироку суду, повністю підтверджується дослідженими в суді доказами, яким дана правильна юридична оцінка і не оспорюється апелянтом.

Оскільки в поданій апеляційній скарзі не оспорюється винуватість ОСОБА_6 , обставини вчинення злочину та правильність вкаліфікації дій обвинуваченого, колегія суддів, керуючись ст.404 КПК України, не наводить в цій ухвалі доказів на підтвердження тих фактичних обставин та висновків суду перпшої інстанції, які ніким не оспорено.

Що стосується тверджень прокурора про необгрунтованість звільнення обвинуваченого ОСОБА_6 від відбувавння призначеного основного покарання з випробуванням та необхідності призначення йому більш суворого покарання без застосування ст.75 КК України, колегія суддів вважає, що ці вимоги є необгрунтовані і задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Згідно ч.1 ст.65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд врахував тяжкість скоєного злочину, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Зокрема, судом враховано, що ОСОБА_6 вчинив тяжкий злочин, обставинами, що пом`якшують покарання йому суд визнав щире каяття та активне сприяння в розкритті злочину. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встновлено. Судом також враховано те, що ОСОБА_6 повністю визнав свою вину, за місцем проживання характеризується позитивно, раніше не судимий, його молодий вік, що після настання дорожньо-транспортної пригоди він намагався надати потерпілим першу допомогу, в добровільному порядку частково відшкодував суму шкоди, заявленої в цивільному позові в розмірі 104000 грн.

Вказані обставини, на думку колегії суддів, свідчать про правильність висновку суду першої інстанції про можливість виправлення обвинуваченого без застосування до нього реального покарання у виді позбавлення волі.

Враховуючи те, що скоєний злочин є необережним і що суд позбавив обвинуваченого права каерування транспортними засобами на 2 роки, колегія суддів вважає, що в даному випадку призначене обвинуваченому покарання буде також достатнім і необхідним для його виправлення та запобігання вчинення злочину як ним так і іншими особами.

Також колегія суддів враховує те, що дана дорожня пригода настала не лише з вини водія ОСОБА_6 .

Так, відповідно до висновку експерта №242-А від 27.06.2019 р. в діях водія гужової повозки ОСОБА_11 вбачаються невідповідності вимог пунктів 7.3 та 7.7 (б) ПДР, що з технічної точки зору, перебувають в причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди (т.1 а.с.284-288).

А тому призначення обвинуваченому мінімального основного покарання, яке передбачено санкцією ст.286 ч.2 КК України та звільнення останнього від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України та призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на 2 роки, на думку колегії суддів є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових злочинів.

Підстав для скасування оскаржувааного вироку колегія суддів не вбачає, а тому в задоволенні апеляційної скарги прокурора необхідно відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,- У Х В А Л И Л А :
В задоволенні апеляційної скарги прокурора відділу прокуратури Чернівецької області ОСОБА_5 відмовити, а вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 26 грудня 2019 року в кримінальному провадженні №0000444 по обвинуваченнню ОСОБА_6 за ст.286 ч.2 КК України, залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3

Копія. Згідно з оригіналом: суддя