Справа №359/1865/20
Провадження №1-кп/359/412/2020
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 квітня 2020 року м. Бориспіль
Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинувачуваного ОСОБА_4 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні з технічною фіксацією в залі суду кримінальне провадження №0000354, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.02.2020 року, що надійшло до суду з обвинувальним актом, по обвинуваченню
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Нова Борова Володарсько-Волинського району Житомирської області, українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, з середньо технічною освітою, зареєстрованого та проживаючого в АДРЕСА_1 , раніше не судимого, реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:
ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення злочин, передбачений ч.1 ст. 185 КК України, за наступних обставин.

Так, 13.02.2020 року, приблизно o 18.40 годин, ОСОБА_4 , перебуваючи в м. Борисполі Київської області по вулиці Лєрмонтова, неподалік будинку №22-а, побачив автомобіль «Шкода Фабіа», н.з. НОМЕР_2 , білого кольору, що належить ОСОБА_5 , і в цей час у нього виник злочинний умисел на таємне викрадення майна, належного останній.
Надалі, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, користуючись відсутністю уваги сторонніх осіб, не освітленим місцем та темною порою доби, за допомогою металевого свердла, що зберігав при собі у куртці, розбив вікно дверей переднього пасажирського сидіння вказаного автомобіля.
В подальшому, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою таємного викрадення чужого майна та подальшого обернення його на власну користь, викрав з зазначеного автомобілю жіночу сумочку сірого кольору трапецевидної форми з товстими плетеними ручками чорного кольору торгової марки «О bag» вартістю 1350 грн., грошові кошти в сумі 1300 грн., жіночий гаманець вартістю 890 грн., флеш-накопичувач на 16 гб металевий вартістю 100 грн., три талони на бензин «А-92» АЗС «КЛО» загальною вартістю 750 грн., флеш-накопичувач на 4 гб металевий вартістю 80 грн., шкіряну ключницю вартістю 120 грн., блокнот коричневого кольору вартістю 200 грн.
Після цього, ОСОБА_4 залишив місце вчинення злочину та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_5 матеріальну шкоду на загальну суму 4790 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив умисні дії, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), тобто скоїв кримінальне правопорушення - злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України.
Доказами вчинення указаного кримінального правопорушення, є особисті покази ОСОБА_4 , надані ним в судовому засіданні.
З урахуванням позиції обвинуваченого та думки прокурора, суд, в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження обставин вчинення ОСОБА_4 інкримінованого злочину, крім допиту обвинуваченого, зважаючи на те, що учасниками судового провадження указані обставини не оспорювались (щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, часу скоєння злочину, розміру завданої шкоди, викраденого майна тощо).
В судовому засіданні, ОСОБА_4 свою вину у скоєнні зазначеного злочину визнав повністю, розкаявся у скоєному та зазначив, що зрозумів значення вчиненого ним, та висловив намагання виправити свою поведінку в подальшому.
Показав, що він дійсно в один з днів лютого 2020 року в вечірній час близько 18.00 год. йшов з роботи в м. Борисполі та біля дитячого садочка побачив машину «Шкода», в середині якої знаходилась сумка. Тоді він захотів її викрасти, у зв`язку з чим дістав свердло, що мав при собі, та взявши його в руку гострою стороною вдарив у скло автомобіля, розбивши його, та взявши сумку пішов з місця події. Саму сумку залишив десь неподалік, в з неї витягнув грошові кошти та талони на паливо. Розуміє, що завдав матеріальної шкоди та має намір її відшкодувати потерпілій.
Судом також досліджені докази, що свідчать про особу обвинуваченого, документи, що характеризують особу обвинуваченого та речові докази у справі. Матеріальні збитки становлять 4790 грн. 00 коп.
Інші докази судом не досліджувались, зважаючи на позицію учасників судового провадження.
Зміни обвинувачення та визнання частини обвинувачення необґрунтованою судом не здійснювались, підстав для цього судом не встановлено.
З урахуванням наведеного, показів обвинуваченого, суд вважає, що ОСОБА_4 дійсно вчинив злочин, передбачений ч. 1 ст. 185 КК України, внаслідок чого у суду відсутні сумніви щодо притягнення останнього до кримінальної відповідальності за санкцією указаного кримінального закону.
Кримінальне правопорушення вчинено за обставин, наведених в обвинувальному акті.
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини його вчинення, дані про особу обвинуваченого й обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку про необхідність обрання ОСОБА_4 покарання, визначеного санкцією ч. 1 ст. 185 КК України.
Так, санкцією ч. 1 ст. 185 КК України передбачено покарання у виді штрафу у розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від вісімдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до двох років, або арешту на строк до шести місяців, або позбавлення волі на строк до трьох років, а тому вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є злочином середньої тяжкості.
За час судового розгляду справи в суді, ОСОБА_4 вів себе позитивно, дотримувався встановленого в суді порядку, зауважень головуючого не отримував.
Обставин, що обтяжують відповідальність обвинуваченого, згідно ст. 67 КК України,судом не встановлено.

Щодо наявності пом`якшуючих їх відповідальність обставин, суд, у відповідності до ст. 66 КК України, відносить щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
В той же час, доказів вчинення злочину у зв`язку із скрутним матеріальним становищем суду обвинуваченим не надано.
Обвинувачений раніше в силі вимог ст. 89 КК України не судимий, не одружений, офіційно не працевлаштований, на обліку у лікарів психіатра та нарколога за місцем проживання не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо. Обвинувачений не є інвалідом, не досяг пенсійного віку, та не є військовослужбовцем. В той же час, ОСОБА_4 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності за вчинення злочинів проти власності.
Указані обставини потребують додаткового врахування при призначенні покарання обвинуваченому, оскільки мають істотне значення щодо вивчення особистості та відношення останнього до скоєного ним.

В той же час, загальні засади призначення покарання (стаття 65 КК України) наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема, у справі "Довженко проти України"), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів та меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів з огляду на відповідність таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення у процесуальному документі суду.
З цього приводу, суд вважає, що перевиховання та виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства, а тому підстав для застосування до нього покарання, пов`язаного з реальним відбуванням покарання з ізоляцією від суспільства, на думку суду, відсутні.

Підстави для застосування положення ст. 69 КК України судом не встановлені.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, має на утриманні непрацездатну матір.

Зважаючи на наведене, суд вважає за доцільне обвинуваченому ОСОБА_4 призначити покарання у виді громадських робіт в межах санкції, передбаченої ч. 1 ст. 185 КК України, терміном 80 годин, оскільки останній зобов`язаний також відшкодувати завдану злочином шкоду та утримувати свою родину і себе, а тому таке покарання, як штраф суд вважає недоцільним для застосування. Перешкод для відбування обвинуваченим покарання у виді громадських робіт судом не встановлено.

Дана міра покарання відносно обвинуваченого є необхідною і достатньою для виправлення та попередження скоєння ним нових злочинів, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та особу обвинуваченого.
Цивільний позов потерпілою не заявлено, подано відповідну заяву про розгляд за її відсутності.
Речові докази в кримінальному провадженні відсутні, про них не зазначив і прокурор. Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 не обирався, підстав для його обрання судом не встановлено.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 122, 124, 126, 318, 322, 342-351, 358, 363-368 КПК України, суд
у х в а л и в :
ОСОБА_4 визнати винним у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт терміном на 80 (вісімдесят) годин.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення через Бориспільський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Вирок суду набирає законної сили по завершенню строку на його апеляційне оскарження, а у разі оскарження вироку в апеляційному порядку - після постановлення судом апеляційної інстанції рішення за наслідками перегляду такого вироку суду.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору та потерпілому.

Суддя ОСОБА_1