справа № 166/221/19
номер провадження 1-кп/166/7/20
ВИРОК

іменем України

20 cічня 2020 року смт.Ратне

Ратнівський суд Волинської області в складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представників потерпілих ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

захисника ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000198, внесене до ЄРДР 13 серпня 2016 року, про обвинувачення померлого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Якушів ,Ратнівського району та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, несудимого, у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.286 КК України,

встановив:

З обвинувального акту вбачається, що 12 серпня 2016 року приблизно о 04,20 години, в умовах обмеженої видимості ,обумовленої темни часом доби, водій ОСОБА_13 , керуючи технічно несправним автомобілем марки « DAF 95.430 «, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у сцепці з напівпричепом «VAN HOOL», реєстраційний номер НОМЕР_2 , несправність якого полягала у експлуатації вантажного автомобіля, з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т із шинами , що мають залишкову висоту малюнка протектора менше 1,0 мм, рухався по сухій асфальтовій проїзній частині автодороги « Київ-Одеса» , яка має по дві смуги для руху в кожному напрямку згідно із технічними вимогами, передбаченими п.1.10 Правил дорожнього руху України ( далі ПДР) , зустрічні потоки якої розділені металевою огорожею, зі сторони м. Київ в напрямку м.Одеса.

Рухаючись у вказаному напрямку,водій ОСОБА_13 , в районі 290 +850 м автодороги « Київ- Одеса» порушив вимоги п.п. 12.1,13.1 ПДР , в результаті чого допустив зіткнення з вантажним автомобілем марки « Volvo VNL», реєстраційний номер НОМЕР_3 , з напівпричепом марки «Raven» реєстраційний номер НОМЕР_4 ,під керуванням водія ОСОБА_14 , який рухався попереду в попутному напрямку.

В результаті вказаної дорожньо транспортної пригоди жоден з учасників ДТП тілесних ушкоджень не отримав, однак транспортні засоби отримали значні механічні пошкодження.

Будучи причетним до дорожньо транспортної пригоди, водій ОСОБА_13 , дотримуючись вимог п.2.10 ПДР встановив позаду автомобіля знак аварійної зупинки, повідомив про пригоду у відповідний підрозділ поліції,вжив всіх можливих заходів для збереження слідів, огородження їх та організував об`їзд місця пригоди.

Прибувши на місце ДТП працівниками сектору патрульної поліції Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області,за вчинення вказаної дорожньо транспортної пригоди,відносно водія ОСОБА_13 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Після складання відповідних матеріалів працівники сектору патрульної поліції Врадіївського ВП в Миколаївській області місце пригоди покинули. Водій ОСОБА_13 залишився на місці пригоди.

Автомобіль « DAF 95.430 «, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у сцепці з напівпричепом «VAN HOOL», реєстраційний номер НОМЕР_2 , після ДТП перебував у правому ряду проїзної частини автодороги « Київ Одеса» у нерухомому стані. Прибрати вказаний транспортний засіб з проїзної частини ОСОБА_13 не мав можливості через отримані ним механічні пошкодження та, як наслідок, неможливість здійснювати рух автомобіля самостійно ( пошкодження електропроводки,блокування гальмівною системою всіх коліс) . У зв`язку з цим водій ОСОБА_13 залишився чекати на допомогу для здійснення буксирування вказаного автомобіля з місця пригоди технічними засобами.

Перед настанням темного часу доби водій ОСОБА_15 , не маючи можливості прибрати свій автомобіль з проїзної частини автодороги « Київ- Одеса» , вжив всіх можливих заходів для своєчасного виявлення іншими учасниками дорожнього руху його пошкодженого транспортного засобу , на якому не працювали прилади освітлення через отримані в результаті ДТП механічні пошкодження, зокрема, встановив позаду напівпричепа «VAN HOOL», реєстраційний номер НОМЕР_2 ,пошкоджені частини кабіни автомобіля « DAF 95.430» «, реєстраційний номер НОМЕР_1 , причепивши на них жилет зі світло відбиваючими елементами.

13.08.2016 року , близько 02.30 години по правому ряду автодороги « Київ- Одеса», зі сторони м. Київ в напрямку м. Одеса , із швидкістю приблизно 67-72 км/год, яка встановлена проведеною в ході досудового розслідування комісійною судово авто технічною експертизою по дослідженню обставин ДТП № 789,13523/13771/16-52 від 28.09.2016 року, рухався технічно справний мікроавтобус марки «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_5 , під керуванням водія ОСОБА_12 . При цьому, в мікроавтобусі в якості пасажирів перебували ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , малолітній ОСОБА_19 , 2008 року народження, неповнолітня ОСОБА_20 , 2000 року народження, ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 ..

При наближенні до напівпричепа « VAN HOOL», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з автомобілем « DAF 95.430 «, реєстраційний номер НОМЕР_1 ,в районі вказаної ділянки автодороги « Київ- Одеса»,водій ОСОБА_12 грубо порушив вимоги п.п. 1.3,1.5,2.3 «б» ,12.3 Правил дорожнього руху , тобто проявив неуважність до дорожньої обстановки,яка склалась,та її змін,рухаючись в умовах обмеженої видимості, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити , що попереду нього у правому ряду автодороги « Київ- Одеса»,в нерухомому стані перебуває вантажний автомобіль , що виступав для нього перешкодою та створював йому реальну небезпеку для подальшого руху, своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості свого транспортного засобу аж до повної його зупинки чи безпечного об`їзду вказаної перешкоди,при цьому маючи технічну можливість це зробити , не зменшуючи швидкості свого автомобіля та не застосовуючи гальмування, продовжив рух по правому ряду, внаслідок чого передньою частиною автомобіля «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_5 , допустив зіткнення з задньою частиною напівпричепа «VAN HOOL», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В результаті цієї дорожньо транспортної пригоди водій ОСОБА_12 та пасажири автомобіля «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_5 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , малолітній ОСОБА_19 , 2008 року народження, неповнолітня ОСОБА_20 , 2000 року народження, ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 від отриманих тілесних ушкоджень загинули.

У прямому причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо- транспортної пригоди і наслідками, що настали, стало грубе порушення водієм обвинуваченим ОСОБА_12 вимог п.12.3 Правил дорожнього руху , а саме у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій об`єктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками,що настали.
Таким чином , відповідно до зазначеного обвинувачення померлий водій ОСОБА_12 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.3 ст.286 КК України,а саме порушення правил безпеки дорожнього руху особою , яка керує транспортним засобом , що спричинило загибель потерпілих : ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , малолітнього ОСОБА_19 , 2008 року народження, неповнолітньої ОСОБА_20 , 2000 року народження, ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 ..

Статтею ст.22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 62 Конституції України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачатся на її користь.
Підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, що визначено ч.1 ст. 2 КК України.
Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 17 КПК України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на користь такої особи.
За приписами ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини, вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання.
Статтею ст. 92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, передбачених ст. 91 КПК України покладається на прокурора.
Норми ст. 25 КПК України визначають, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення або в разі надходження заяви про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.
Крім того, саме на них законом покладається обов`язок всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, відповідно до ст. 9 КПК України.

В силу вимог ч.1 ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Частиною 2 цієї статті визначено, що процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Суд, заслухавши показання потерпілих, свідків, дослідивши метеріали кримінального правопорушення, заслухавши прокурора, представників потерпілих , захисника , дійшов висновку виправдати ОСОБА_21 , якому органи досудового розслідування пред`явили обвинувачення , у зв`язку з недоведеністю його винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_5 показала , що водій ОСОБА_24 співчував,повідомив, що спав у кабіні автомобіля. Ствердив, що поставив аварійний знак на дорозі за 16 метрів,який міг злетіти з проїзної частини, коли рухалися вантажні автомобілі.

Потерпілий ОСОБА_6 повністю підтвердив показання потерпілої ОСОБА_5 та додатково показав ,що технічно несправний автомобіль посунувся від удару вперед приблизно на 40 см. Пошкоджений автомобіль із товаром вагою понад 20 т стояв на правій смузі під кутом на роздільній смузі, а тому жилета не було видно;

Потерпіла ОСОБА_8 показала, що підозру померлого ОСОБА_12 вручили її сину ОСОБА_25 . Ствердила, що померлий ОСОБА_12 не винуватий , а є халатність правоохоронних органів;

Свідок ОСОБА_26 показав, що їхав із товаришем до батьків і були запрошені в якості понятих при проведенні огляду місця події дорожньої транспортної пригоди на автодорозі, підписав протокол цієї слідчої дії без зауважень.;
Свідок ОСОБА_27 показав, що разом із своїм другом з дитинства ОСОБА_26 був понятим при огляді місця ДТП , внаслідок якої загинули вісім осіб. Вантажний автомобіль стояв на правій полосі і в нього вдарився бус у ліву частину;

Свідок ОСОБА_28 показав, що знаходився в наряді патрульним і виїхав на перше ДТП за вказівкою чергового поліції. Викликали ДАІ Врадіївського ВП , передали їм матеріали. Поставили аварійний знак із свого службового автомобіля позаду вантажного автомобіля за 100 метрів від ДТП, який не міг рухатися та залишився на проїзній частині дороги на правій полосі дороги;

Свідок ОСОБА_13 показав , що сталася перша ДТП у місці полоси розвороту та двох полос руху за його участі та іншого автомобіля. Працівники поліції закінчили документально оформляти ДТП 0 14 годині 20 хвилин 12 серпня 2016 року. Разом з тим, дали вказівку забрати йому пошкоджений нерухомий автомобіль із проїзної частини дороги. Він та власниця намагалися вжити для цього заходи дзвонили та просили забрати автомобіля для забезпечення безпечного проїзду.. Близько 18 години 30 хвилин йому подзвонили із Врадіївського ВП із претензією, що досі автомобіль знаходиться на проїзній частині дороги. Вночі, коли спав у кабіні, відбулося зіткнення автомобілів відбулося в лівій частині причепа правою частиною автомобіля марки «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_5 . Внаслідок ДТП загинуло 9 осіб;
Свідок ОСОБА_29 показав суду, що 11.08.2019 року заступив на чергування водієм службового автомобіля під час якого сталася 12.08.2019 перша ДТП. Черговий відізвав оперативний наряд на іншу ДТП . Уночі 13.08.2016 року о 02 годині 45 хвилин повідомив черговий , що мікроавтобус заїхав у автомобіль, дев`ять загиблих. Службове розслідування проведено, кримінальне провадження закрито. Провадження щодо його поновлення на роботі зупинено до вирішення цього кримінального провадження;

Свідок ОСОБА_30 показав, що літом 2016 року, коли перебував на посаді начальника Кривоозерського відділення Врадіївського ВП ГУНП у Миколаївській області, внаслідок ДТП загинуло 9 осіб, які перебували в мікроавтобусі, що в`їхав у праву частину вантажного автомобіля, залишеного на правій полосі дороги після ДТП по причині неможливості самостійного руху. На даний час у суді Миколаївської області розглядається питання поновлення на роботі, яке зупинено до вирішення цієї справи. Постанову слідчого про закриття кримінального провадження не отримував;

Слідча ОСОБА_31 , допитана як свідок, показала суду, що здійснювала досудове розслідування кримінального провадження стосовно ОСОБА_12 . Вихідні дані для проведення експертиз бралися із матеріалів кримінального провадження;

Свідок ОСОБА_32 показав суду, що в складі групи швидкого реагування Кривоозерського ВП виїжджав на ДТП, в ході якої мікроавтобус в`їхав у вантажний автомобіль, який знаходився на правій полосі дороги Київ Одеса. Зіткнення транспортних засобів відбулося лівіше від задньої частини вантажного автомобіля;

Свідок ОСОБА_33 показав суду, що був в якості понятого при огляді місця події ДТП на автодорозі, де зіткнулися бус із вантажним автомобілем. Витягували із мікроавтобуса загиблих, їх речі опечатували в пакет. Підтвердив дійсність процесуальних документів, які підписував;

Свідок ОСОБА_34 показав суду, що був понятим при проведенні слідчого експерименти, в якому приймали участь водій фури , потерпілі.;

Свідок ОСОБА_35 показав суду,що як черговий відділу поліції приймав повідомлення про ДТП, внаслідок якого загинули люди в 2016 році . Працівники поліції залишили перше ДТП без потерпілих та на проїзній частині дороги залишився вантажний автомобіль;

Свідок ОСОБА_36 показав суду,що оформляв перше ДТП , внаслідок якого відбулося зіткнення двох вантажних автомобілів, один із яких внаслідок технічної поломки, гальмівної системи, не зміг залишити проїзну частину та знаходився на правій полосі автодороги Київ - Одеса. Він залишив місце ДТП, оскільки необхідно було оформляти інше ДТП. Про те, що залишили місце ДТП повідомили чергового, керівництво, власника вантажного автомобіля. Після першого ДТП , виїжджав на другу ДТП, внаслідок якої загинули люди.

Таким чином, судом достовірно встановлено, враховуючи показання потерпілих, свідків, витягу з кримінального провадження № 0000198 від 13.08.2019 року про внесення відомостей до ЄРДР за ст.286 ч.3 КК України, по факту ДТП, що мало місце 13.08.2016 року близько 02 години 30 хвилин на 290 км + 850 м автодороги М-05 « Київ Одеса» Кривоозерського району Миколаївської області , сталася дорожньо транспортна пригода ( наїзд на транспортний засіб) , за участю автомобіля «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та автомобіля « DAF 95.430 «, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «VAN HOOL», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який на момент ДТП знаходився в нерухомому стані,а водій ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 знаходився в кабіні автомобіля. Внаслідок ДТП водій ОСОБА_12 та 7 пасажирів загинули автомобіля «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_5 від отриманих тілесних ушкоджень, а пасажира ОСОБА_37 з тілесними ушкодженнями доставлено до Кривоозерської ЦРЛ ( а. с. 224 т.1 ), даних висновків судово-медичних експертиз ,які проведено відповідно до постанов слідчих СУ ГУ НП в Миколаївській області , ( а.с. 13-45 т.2 ) від 09 вересня 2016 року № 270, від 13 вересня 2016 року № 271, від 13 вересня 2016 року № 275, від 14 вересня 2016 року № 276, від 14 вересня 2016 року № 273, від 23 вересня 2016 року № 277, від 21 вересня 2016 року № 272, від 14 вересня 2016 року № 274, 14 вересня 2016 року № 278, протоколу огляду трупів потерпілих від 13 серпня 2016 року (т.2 а.с.164-166), смерть потерпілих : ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , малолітнього ОСОБА_19 , 2008 року народження, неповнолітньої ОСОБА_20 , 2000 року народження, ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 настала 13 серпня 2016 року від тяжких тілесних ушкоджень отриманих в салоні автомобіля в момент ДТП та перебування за кермом автомобіля ОСОБА_21 ..
Поряд з цим , також показаннями вищезазначених свідків доведено у судовому засіданні зазначене в обвинувальному акті, що свідок ОСОБА_13 12 серпня 2016 року приблизно о 04.20 години, в умовах обмеженої видимості ,обумовленої темним часом доби, як водій, керуючи технічно несправним автомобілем марки « DAF 95.430 «, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у сцепці з напівпричепом «VAN HOOL», реєстраційний номер НОМЕР_2 , несправність якого полягала у експлуатації вантажного автомобіля, з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т із шинами , що мають залишкову висоту малюнка протектора менше 1,0 мм, рухався по сухій асфальтовій проїзній частині автодороги « Київ-Одеса» , яка має по дві смуги для руху в кожному напрямку згідно із технічними вимогами, передбаченими п.1.10 Правил дорожнього руху, зустрічні потоки якої розділені металевою огорожею, зі сторони м. Київ в напрямку м.Одеса.

Рухаючись у вказаному напрямку,водій ОСОБА_13 , в районі 290 +850 м автодороги « Київ- Одеса» порушив вимоги п.п. 12.1,13.1 ПДР , в результаті чого допустив зіткнення з вантажним автомобілем марки « Volvo VNL», реєстраційний номер НОМЕР_3 , з напівпричепом марки «Raven» реєстраційний номер НОМЕР_4 ,під керуванням водія ОСОБА_14 , який рухався попереду в попутному напрямку.

В результаті вказаної дорожньо транспортної пригоди жоден з учасників ДТП тілесних ушкоджень не отримав, однак транспортні засоби отримали значні механічні пошкодження, зокрема автомобіль « DAF 95.430 «, реєстраційний номер НОМЕР_1 , у сцепці з напівпричепом «VAN HOOL», реєстраційний номер НОМЕР_2 , після ДТП перебував у правому ряду проїзної частини автодороги « Київ Одеса» у нерухомому стані, не міг здійснювати рух автомобіля самостійно ( пошкодження електропроводки,блокування гальмівною системою всіх коліс).

Будучи причетним до дорожньо транспортної пригоди першої, що мала місце 12.08.2016 водій ОСОБА_13 , дотримуючись вимог п.2.10 ПДР встановив позаду автомобіля знак аварійної зупинки, повідомив про пригоду у відповідний підрозділ поліції,вжив всіх можливих заходів для збереження слідів, огородження їх та організував об`їзд місця пригоди.

Прибувши на місце ДТП працівниками сектору патрульної поліції Врадіївського ВП ГУНП в Миколаївській області,за вчинення вказаної дорожньо транспортної пригоди, що сталася 12.08.2016 відносно водія ОСОБА_13 складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Після складання відповідних матеріалів працівники сектору патрульної поліції Врадіївського ВП в Миколаївській області місце пригоди покинули. Водій ОСОБА_13 залишився на місці пригоди, що мала місце 12.08.2016.

Разом з тим, в ході судового розгляду не доведено, що перед настанням темного часу доби водій ОСОБА_13 , як слідує із обвинувального акта, вжив всіх можливих заходів для своєчасного виявлення іншими учасниками дорожнього руху його пошкодженого транспортного засобу, на якому не працювали прилади освітлення через отримані в результаті ДТП механічні пошкодження , встановив позаду напівпричепа «VAN HOOL», реєстраційний номер НОМЕР_2 пошкоджені частини кабіни автомобіля « DAF 95.430 «, реєстраційний номер НОМЕР_1 , причепивши на них жилет зі світло відбиваючими елементами.

В ході судового розгляду ,прокурором не надано належних,допустимих доказів,що ОСОБА_13 після оформлення першої ДТП ,яка мала місце 12.08.2016 приблизно о 04.20 години діяв у відповідність із вимогами пунктів 15.11,15.14,9.10 а),б) Правил дорожнього руху. Отже, дії водія ОСОБА_13 причеплення частин кабін із жилетом зі світло відбиваючими елементами позаду автомобіля « DAF 95.430 «, реєстраційний номер НОМЕР_1 не відповідають вимогам ПДР,а тим більше не доведено, що він хоч такі дії вчинив.

Так, висновком експертизи № 4084 від 09.09.2016 лакофарбових матеріалів і покриттів встановлено, що нашарування лакофарбового матеріалу на двох решітках радіатора кабіни автомобіля «DAF 95.430», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 ,які були вилучені в ході огляду місця ДТП - 13.08.2016 не мають загальної родової належності з лакофарбовим покриттям автомобіля «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_5 ,тобто дві решітки кабіни із жилетом зі світло відбиваючими елементами не були виставлені, а тому на них не має лакофарбового покриття від автомобіля «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_5 ..

Разом з тим, не встановлено пошкоджень речових доказів ( а. с.4--5 т.2),характерних для зіткнення з автомобілем Ореl при їх огляді в судовому засіданні,а саме : у двох решітках із рваними кінцями, жилету із світловідбивними смугами салатового кольору із світловідбиваючими полосами сірого кольору, рваними дирками, які забруднено речовиною схожою на мастило. Аналогічно, при огляді у судовому засіданні речового доказуфрагментів аварійного знаку (а.с.2-3 т.2)- трикутника, який не складається із-за відсутності верхнього кріплення його гострого кута, та підтримується двома прямими частинами ( спереду і позаду його) та є нестійким, не виявлено характерних пошкоджень від зіткнення із автомобілем Ореl.

Крім цього, висновком експерта № 4084 від 09.09.2016 ,оглянутими в судовому засіданні речовими доказами аварійним знаком,решіткою ,жилетом спростовуються показання свідків: ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_13 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 в тій частині, що для безпеки руху після першої ДТП , що мала місце 12.08.2016, виставлено аварійник знак на правій полосі за 30-40 м, жилетку на задню частину автомобіля DAF, що решітка роздроблена на місці ДТП ,яка мала місце 13.08.2016, наявні уламки аварійного знаку.

Поряд з цим, показання свідків: ОСОБА_27 , ОСОБА_26 , ОСОБА_28 , ОСОБА_40 , ОСОБА_42 про те, що перебування автомобіля DAF на проїзній частині дороги не створює небезпеку для транспортних засобів спростовуються показаннями свідків: ОСОБА_39 ,ОСОБА_43 , ОСОБА_29 про те, що дзвонили громадяни до чергового поліції та повідомляли про небезпеку для транспортних засобів, а отже необхідно DAF забрати із проїзної частини дороги.

Показання свідка ОСОБА_36 про те, що автомобіль DAF ,після зіткнення із автомобілем Opel, перемістився до осьової лінії, яка розділяла полоси дороги в одному напрямку спростовуються проглянути в судовому засіданні DVD R диском з фотографіями та відеозаписом з місця ДТП, звідки слудує, що автомобіль DAF займає праву та частину лівої полоси дороги.

Судом, також не здобуто належних, допустимих, достатніх доказів в ході судового розгляду, що обвинувачений ОСОБА_21 перед ДТП ( 13.08.2016) керував мікроавтобусом марки «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_5 зі швидкістю 67-72 км/год, що еквівалентна пошкодженням даного транспортного засобу та після контактному переміщенню автопоїзда DAF. Така швидкість встановлена висновком по дослідженню обставин ДТП № 789 , 3523/13771/16-52 від 28.09.2016 року комісійної авто технічної експертизи по дослідженню обставин ДТП ( а. с. 105- 109 т. 2).

За нормами ч.10 ст.101 КПК України, висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідних постанові, ухвалі, вироку.
Отже, суд вважає таким, що висновок № 789 , 3523/13771/16-52 від 28.09.2016 року не відповідає фактичним обставинам, тобто ОСОБА_21 керував автомобілем із більшою швидкістю. Так, із змісту цієї експертизи слідує, що така швидкість 67-72 км/год є мінімальною, оскільки проведений розрахунок не враховує деформування задньої частини автопоїзда DAF, власне переміщення автомобіля Opel після зіткнення, тощо. При цьому, як вказує експерт ,за відсутності слідової інформації, яка в повному обсязі характеризувала параметри переміщення автомобіля Opel до та після ДТП , встановити дійсну величину швидкості руху автомобіля під керуванням ОСОБА_21 перед пригодою , експертним шляхом не можливо ( а. с. 109 т.2 ). Окрім того, експерт відзначає, що деякі частини слідів юзу автопоїзда DAF через свою помітність , а також ймовірно ,сліди юзу автомобіля Opel за рахунок роботи системи АВS, могла бути не виявлена на асфальтовому покритті, що також може вплинути на розрахункову величину швидкості руху Opel. Крім того, із змісту висновку експертизи № 4937 від 02.11.2016 ( а. с. 125 т.2 фото 3) вбачається, що на спідометрі автомобіля Опель зафіксована швидкість 90 км/год.

Таким чином, беручи до уваги викладене, суд не погоджується із висновком № 789 , 3523/13771/16-52 від 28.09.2016 року про швидкість руху автомобіля «Opel Vivaro», р.н НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_21 перед ДТП 67-72 км/год, вважає, що не відповідає фактичним обставина і не враховується судом відповідно до вимог ч.10 ст. 101 КПК України та не може бути використаний, як вихідні дані при проведенні інших судових експертиз.

Крім того, визнає висновок № 789 , 3523/13771/16-52 від 28.09.2016 недопустимим доказом. Так,експертиза проведена відповідно до постанови слідчої про призначення комісійної судово-автотехнічної експертизи від 16.08.2015( а. с. 101-102т.2),де зазначено,що експерту надати копію схеми до протоколу огляду місця ДТП від 13.08.2016,тобто частину протоколу огляду місця події від 13.08.2016, що не передбачено нормами КПК України такого процесуального документу слідчого, та диск на якому містяться фото з огляду місця пригоди. Проте, DVD R диск з фотографіями та відеозаписом з місця ДТП,яка мала місце 13.08.2016 визнано речовим доказом лише 20.08.2016 ( а. с. 246-247 т.1). Отже, беручи до уваги, що експерту надано речі, які не визнано речовими доказами та копії документів, які не можуть бути доказами, а отже постанова слідчої є недопустимим доказом відповідно до ст. 86 КПК України. Таким чином, як наслідок висновок № 789 , 3523/13771/16-52 від 28.09.2016 є недопустимим доказом. При цьому, суд звертає увагу, що експерт у вихідних даних не вказує, що надано протокол огляду місця події від 13.08.2016 ( а. с. 108 т.2), у постанові слідчої про призначення експертизи ( а. с. 101-102 т.2) також відсутні відомості про його надання .

Окрім цього, судом не здобуто доказів та не доведено обвинувачення, що при наближенні до напівпричепа « VAN HOOL», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з автомобілем « DAF 95.430 «, реєстраційний номер НОМЕР_1 ,в районі 290 +850 м ділянки автодороги « Київ- Одеса», обвинувачений ОСОБА_12 грубо порушив вимоги п.п. 1.3,1.5,2.3 «б» ,12.3 Правил дорожнього руху , тобто проявив неуважність до дорожньої обстановки,яка склалась,та її змін,рухаючись в умовах обмеженої видимості, маючи об`єктивну можливість завчасно виявити , що попереду нього у правому ряду автодороги « Київ- Одеса»,в нерухомому стані перебуває вантажний автомобіль , що виступав для нього перешкодою та створював йому реальну небезпеку для подальшого руху, своєчасно не вжив заходів до зменшення швидкості свого транспортного засобу аж до повної його зупинки чи безпечного об`їзду вказаної перешкоди,при цьому маючи технічну можливість це зробити , не зменшуючи швидкості свого автомобіля та не застосовуючи гальмування, продовжив рух по правому ряду, внаслідок чого передньою частиною автомобіля «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_5 , допустив зіткнення з задньою частиною напівпричепа «VAN HOOL», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Судом встановлено , що зіткнення вказаних автомобілів мало місце, але не з вини обвинуваченого ОСОБА_12 ..

В обґрунтування обвинувачення ОСОБА_21 сторона обвинувачення покликається на висновок судової авто технічної експертизи по дослідженню механізму та обставин ДТП висновком № 4937 від 02.11.2016 року( а. с. 118 125 т.2 ), якою швидкість автомобіля Опель Віваро за умовами видимості дороги в напрямку руху 75,9 м не повинна була перевищувати 100,2 км/год; дії померлого водія ОСОБА_12 автомобіля Опель Віваро не відповідні до вимог пункту 12,3 ПДР , з технічної точки зору, перебувають в причинному зв`язку із ДТП.

Суд визнає висновком № 4937 від 02.11.2016 року ( а. с. 118 125 т.2 ), недопустимим доказом, виходячи із наступного.

Слід відмітити, що допустимість та достовірність похідних доказів прямо залежить від допустимості та достовірності первинних процесуальних джерел доказування, про що йдеться в рішенні ЄСПЛ у справі «Яременко проти України», по принципу плоди отруйного дерева. Вказана правова позиція Верховного Суд міститься у постановах від 30.05.2019, справи № 522/17642/17 ( провадження № 51-7998км18) та № 164/1457/16-к ( провадження № 51-8008км18).
Як вбачається із матеріалів кримінального провадження, для призначення цієї експертизи ( а. с. 118 125 т.2 ), слідчою ОСОБА_44 винесено постанову про призначення судово - авто технічної експертизи від 10.10. 2016 року( а. с. 110- 117 т.2), з якої слідує що нею надані вихідні дані та надано матеріали кримінального провадження № 0000 198 без зазначення кількості аркушів,тобто не можливо визначити ,якими вихідними даними користувався експерт при проведенні цієї експертизи.

Відповідно до ч.5 ст.101 КПК України висновок експерта не може ґрунтуватися на доказах , які визнані судом не допустимими.

У вихідних даних експерт покликається на покази водія ОСОБА_13 ,якого відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування ( а. с. 13 т.1 ) на досудовому слідстві допитано як свідка у кримінальному провадженні лише 05.01.2017, тобто у своїй постанові слідча послалася на доказ, який відсутній був станом на 10.10.2016 , тобто на час винесення нею постанови про призначення судово - авто технічної експертизи від 10.10. 2016 року( а. с. 110- 117 т.2) . Крім цього, слідчою 28.10.2016 додатково направлені вихідні дані , які прокурором не надано суду, що вбачається із висновку № 4937 від 02.11.2016 ( а. с. 120 т.2), та не відображено у реєстрі досудового розслідування про проведені в ході досудового розслідування процесуальні дії,процесуальні рішення,заходи забезпечення кримінального провадження ( а. с. 10-17 т.2), тобто нормами ст. 110 КПК України не передбачено листом направляти додаткові вихідні дані. Разом з тим, експертом у розділі « Вихідні дані « під пунктом 19 ( а.с. 122 т.2) вказується, що 12.10.2016 з МВ ОНДІСЕ був отриманий висновок експерта № 597 від 11.10.2016,яким встановлено ,що в момент ДТП фара працювала в режимі ближнього світла. Такі дії експерта суперечать вимогам п.2 ч.3 ст. 69, ч.4 ст. 69 КПК України, експерт має право заявляти клопотання про надання додаткових матеріалів і зразків та вчинення інших дій, пов`язаних із проведенням експертизи.
Отже, постанова слідчої від 10.10.2016 та висновок № 4937 від 02.11.2016 року( а. с. 110 125 т.2 ), є недопустимими доказами відповідно до ст. 86 КПК України, як такі ,що отримані в порушення КПК України. Суд, також звертає увагу, що у висновку експерта № 4937 від 02.11.2016 року( а. с. 110 125 т.2 ) для визнання винуватості ОСОБА_12 враховано силуетну видимість напівпричепа при увімкненому ближньому світлі враховано відстань 104,5 м , але експертом не проведено розрахунку чи міг ОСОБА_12 можливість зупинити автомобіль при видимості у напрямку при ближньому світлі фар 75,9 м ( а.с.97 т.2) .

Крім того, суд визнає недопустимим доказом слідчий експеримент від 13.08.2016 за участю ОСОБА_13 ( а.с. 85-93 т. 2) , за результатами якого складено протокол слідчого експерименту,схему, фото таблиці ,оскільки в порушення ч.3 ст. 240 КПК України , ОСОБА_13 залучено як учасника ДТП, не попереджено його про кримінальну відповідальність. Додатки до протоколу не підписані учасниками слідчої дії, що є порушенням ч.3 ст. 105 КПК України. Поряд з цим, схема до протоколу слідчого експерименту від 13.08.2016 ( а. 90 т.2 ) не відповідає фактичним даним , які встановлені при огляді місця події ДТП ( а.с. 225-242 т.1) стосовно зображення автомобіля «DAF 95.430» ,якого не було виставлено в початкове положення до ДТП, що мало місце 13.08.2016,проведено не в той час, коли сталося ДТП.. Отже, враховуючи викладене, слідчий експеримент від 13.08.2016 ( а. с. 85-93 т. 2) суд визнає недопустимим доказом відповідно до вимог ст. 86 КПК України. Суд, також звертає увагу на зміст протоколу огляду місця події ( а.с. 225-242 т.1), до змісту якого можна дописати будь-які додаткові відомості, оскільки відсутні прочерки у рядках, де нічого не зазначено.

Разом з тим, суд визнає недопустимим доказом слідчий експеримент від 13.08.2016 .( а. с. 94-100 т. 2) за участю ОСОБА_13 ,потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , за результатами якого складено протокол слідчого експерименту,схему, фото таблиці для встановлення на якій відстані обвинувачений ОСОБА_21 міг помітити аварійний знак, світло відбивні смуги на жилеті , на дверях напівпричепа, частини решітки автомобіля «DAF 95.430», оскільки його проведено в порушення КПК України.

За приписами ч.1 ст. 240 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.
Так, при проведенні слідчого експерименту від 13.08.2016 за участю ОСОБА_13 ,потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ( а. с. 94-100 т. 2) слідчою не виставлено в початкове положення напівпричепа, який зсунувся відповідно до схеми протоколу огляду ДТП від 13.08.2016 ( а. с. 225-242 т.1 ) на відстань від 80 см до 01 м ( під номерами 12-13), проведено в інший час , як вчинено було ДТП, не враховано рух на зустрічній полосі транспортних засобів, тобто не відображено чи перекрито рух транспортного засобу по зустрічній полосі дороги, не враховано висоту струменів світла кута фар при ближньому і дальньому освітленні автомобіля «Opel Vivaro», не враховано положення розміщення фар( має положення від 1 до 5 ) . Крім цього, в порушення ч.6 ст. 240 КПК України, протокол слідчого експерименту не підписаний статистом ОСОБА_45 .. Не вказана вага автомобіля, який брав участь у слідчому експерименті,позаяк при ДТП автомобіль ОСОБА_12 був завантажений 9 осіб, їх речі. Статист ОСОБА_46 не ознайомлений із протоколом слідчого експерименту, додатки не підписані учасниками слідчого експерименту.

Разом з тим, свідчення учасника ОСОБА_13 при слідчих експериментах 13.08.2016 ( а.с. 85-100 т. 2), у судовому засіданні стосовно виставлених двох решіток радіатора кабіни, жилета , аварійного знаку позаду автомобіля «DAF 95.430», спростовується висновком експерта № 4084 від 09.09.2016 про відсутність на них лакофарбового покриття автомобіля «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_5 , оглянутими цими речовими доказами в судовому засідання, на яких відсутні характерні пошкодження із автомобілем Opel при знаходженні їх на автомобілі DAF . Отже, враховуючи викладене, вимоги ст. 86 КПК України, слідчий експеримент від 13.08.2016 ( а.с.94-100 т. 2) суд визнає недопустимим доказом .

Також , суд вважає недопустимим висновок експерта № 4937 від 02.11.2016 року( а. с. 118 125 т.2 ),оскільки експертом для вихідних даних взято до уваги висновок № 597 від 11.10. 2016 року( а. с. 77- 82 т.2) судової авто технічної експертизи по дослідженню технічного стану транспортного засобу, відповідно до якого в момент ДТП фара автомобіля «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_5 працювала в режимі ближнього світла,а лампа габаритного вогню лівої фари була ввімкнена .

Зазначена експертиза № 597 від 11.10. 2016 ( а. с. 75- 82 т.2) проведена відповідно до постанови слідчої від 05.09.2016 року ( а.с.75-76т.2), в якій зазначено для дослідження надано ліву фару автомобіля «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_5 . Проте, ліва фара не вилучена при огляді місця події ДТП ( а. с. 238 т.1 ) , не оглянута слідчою і не опечатана, що є порушенням ч.5 ст. 237 КПК України, ч. 2 , ч.6 ст. 100 КПК України. Поряд з цим, у судовому засіданні при огляді цієї лівої фари автомобіля «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_5 не виявлено відомостей про те, що експертом розпечатано запаковану фару та після використання її для проведення експертизи упаковано. Крім цього, лише після висновку експерта № 597 від 11.10. 2016 ( а. с. 79- 82 т.2) слідчою 15.10.2016 винесена постанова про визнання лівої фари речовим доказом ( а. с. 83-84 т.2) ,тобто в порушення ч.2 ст. 100 КПК України. Отже, відповідно до вимог ст. 86 КПК України постанова слідчої від 05.09.2016 ( а.с.75-76 т.2) про призначення судової- авто технічної експертизи по дослідженню технічного стану транспортного засобу є недопустимим доказом , а отже і висновок експертизи висновок № 597 від 11.10. 2016 року також є недопустимим доказом .

Суд визнає недопустимим доказом постанову про призначення судової авто технічної експертизи від 10.10 2016 ( а. с. 110- 117 т.2 ) , оскільки у вихідних даних зазначено покази водія ОСОБА_13 , якого допитано лише 05.01.2017, результати слідчих експериментів від 13.08.2016, які визнані недопустимими доказами , висновок експерта № 789,13523/13771/16-52 від 28.09.2016 не відповідає фактичним обставинам ДТП та визнаний недопустимим доказом. Отже постанова про призначення експертизи є недопустимим доказом ( а. с. 110-117 т.2) ,а тому експертиза № 4937 від 02.11.2016 року( а. с. 118 125 т.2 ) також є недопустимим доказом.

Суд також визнає недопустимим доказ висновок експерта № 09-1-584 від 29.08.2016 року( а. с.47-56 т.2), відповідно до якого на момент ДТП ходова частина , рульове керування та робоча гальмівна система автомобіля марки «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_5 перебували в працездатному стані та не мали невідповідностей вимогам ПДР України і ДСТУ 3649:2010 щодо технічного стану транспортних засобів, які могли б виникнути до ДТП та вплинути на його рух ( а. с.47-56 т.2). Вказана експертиза проведена відповідно до постанови слідчої від 13.08.2016 ( а. с. 46 т.2), в якій зазначено, що для дослідження надано лише автомобіль . Проте, експерт повертає речовий доказ ліву фару головного світла речовий доказ 3543 ( а.с.47 т.2), яка на день проведення експертизи не визнана речовим доказом ( визнано її доказом лише 15.10.2016 (а.с.83-84 т.2). Слід зазначити також , що із змісту постанови слідчої від 15.10.2016 про визнання речовим доказом не вбачається, яким чином вилучена передня фара автомобіля «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_5 ( в протоколі огляду місця події від 13.08.2016 не зазначено, що фара вилучена). Більше того, не вбачається про проведення такої слідчої дії,як вилучення цієї фари в реєстрі досудового розслідування процесуальний дій та рішень,заходів забезпечення кримінального провадження ( а.с.10-17), в якому процесуальні дії не конкретизовані, а зазначені загальними фразами, зокрема наприклад шість постанов про проведення процесуальних дій на іншій території. Крім того, при огляді речового доказу лівої фари головного світла в судовому засіданні, встановлено відсутність даних, що пакет, в якому знаходилася ця фара, розпечатано та опечатано експертом при проведенні експертизи № 09-1-584 від 29.08.2016 . Також відсутній полімерний пакет без пошкоджень № 20110493, що не вбачається із змісту експертизи ( а. с. 55 т. 2 ,рисунок.1.37-138 ), оглянутої лівої фари в судовому засіданні. Поряд з цим, із змісту експертизи вбачається, що експерту надано праву фару головного світла ( а.с.49 т.2 ), а у змісті експертизи зазначено, що права фара зруйнована,а ліва надана в полімерному пакеті без пошкоджень № 20110493 ( рисунок 1.37,1.38 ілюстративної таблиці, що додається до висновку експерта ( а.с.51 т.2) , але на фото не можна ідентифікувати саме цей пакет. Разом з тим, у висновку № 597 від 11.10.2016 ( а. с. 79 т.2) експерт вказує, що порушення цілісності пакету не виявлено, але ж експертиза № 09-1-584 від 29.08.2016 року( а. с.47-56 т.2) проводилася у вересня 2016,в якій експерт ,як стверджує використовував цю ж фару. Отже, за нормами ст. 86 КПК України, постанову слідчої від 13.08.2016 ( а. с. 46 т.2), висновок експерта № 09-1-584 від 29.08.2016( а. с.47-56 т.2) суд визнає недопустимими доказами.

Разом з тим, суд визнає недопустимим доказом висновок експерта № 09-1-586 від 23.08.2016 ( а. с. 58 74 т.2 ). відповідно до якого під час первісного контактування напівпричіп Vanhool д.н. НОМЕР_2 автомобіля « DAF 95.430», реєстраційний номер НОМЕР_1 ,які перебували в нерухомому стані, розташовувався задньою лівою ( кутовою) та центральною частиною ( лівою та центральною частинами панелі заднього бампера, лівою та центральною частиною задньої частини рами та її елементів, нижньою частиною лівої частини рамки ( коробки) дверей, нижніми частинами задніх дверей напівпричепа) до передньої правої та центральної частини автомобіля «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_5 ( правої частини декоративної накладки панелі переднього бампера, правої та центральної частини капоту, центральної частини радіатора, передньої частини крила правого переднього колеса, передньої правої і центральної частини даху). Під час первісного контактування автомобілі знаходилися під кутом близьким до 175 +_ 3. Зіткнення відбулося в межах правої смуги в напрямку від м. Київ до м. Одеси в місці розташування концентрації осипу скла і пластмаси та осипу ґрунту, при цьому під час зіткнення автомобіля «DAF 95.430 «, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з напівпричепом «VAN HOOL», реєстраційний номер НОМЕР_2 розташовувався на початку визначених слідів тертя ( зсуву) залишених колесами автомобіля та опорними пристроями « Лапами» напівпричепа , тобто на відстані 5,6 м і 5,35 м від лівого краю проїзної частини відповідно до лівої «лапи» напівпричепа та задніх лівих коліс автомобіля, в свою чергу під час зіткнення автомобіль «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_5 розташовувався до меж проїзної частини у відповідності до встановленого вище взаємного розташування та кута між повздовжніми осями автомобіля та напівпричепа під час їх первісного контактування ( а. с. 58 74 т.2 ). Дана експертиза проведена відповідно до постанови слідчої від 13.08.2016 ( а. с. 57 т.2),з якої слідує, що для дослідження експерту надано схему до протоколу огляду місця події без зазначення її дати , місяця, року. Однак , як слідує із змісту висновку експерта на експертизу надано копію схеми до протоколу огляду місця події від 13.08.2016 , що не відповідає постанові слідчої ( а. с. 60, а.с.57 т.2). Поряд з цим, копія схеми до протоколу огляду місця події, яка зображена на рисунку 5 ( а. с. 64 т.2 ) не відповідає оригіналу схемі ( а. с. 239 т. 1 ). Отже, постанова слідчої ( а. с. 57 т.2),висновок експерта № 09-1-586 від 23.08.2016 року ( а. с. 58 74 т.2 ). є недопустимими доказами, оскільки експерту надано частину протоколу огляду місця події, а зміст експертизи не відповідає тим доказам, що надані слідчою для її проведенні і проведена експертиза відповідно до копії схеми до протоколу огляду місця події ДТП, яка в свою чергу не відповідає його оригіналу , зокрема у висновку відсутні умовні позначення .

Відповідно до ч. 1 ст. 3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який грунтується на Конституції України та загальновизначених принципах і нормах міжнародного права.
Так, відповідно до рішення Конституційного Суду України № 12рп/2011 від 20.10.2011 року визнаватися допустимими і використовуватися як докази в кримінальній справі можуть тільки фактичні дані, одержані відповідно до вимог Кримінально-процесуального кодексу.

В свою чергу, перевірка доказів на їх допустимість є найважливішою гарантією забезпечення прав і свобод людини і громадянина в кримінальному процесі та ухвалення законного і справедливого рішення у справі. До закінчення судового слідства клопотань від учасників процесу, у тому числі і від державного обвинувача, про збір, перевірку чи витребування додаткових доказів крім уже тих, що заявлялися, не надійшло.
Згідно з ч. 2 ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод»- кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення вважається не винуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.
Рішенням Європейського Суду з прав людини у справі « Барбера, Мессегуе і Джабардо проти Іспанії » встановлено, що тягар доведення вини обвинуваченого покладається на обвинувачення, а всі сумніви повинні тлумачитися на його користь. Обвинувач повинен повідомити обвинуваченому про докази, що маються проти нього, для того, щоб він міг підготувати та надати доводи в свій захист, і, врешті-решт, обвинувачення повинно надати докази, достатні для визнання його винуватим.
Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.
Суд обмежений у праві збору доказів вини обвинуваченого за власною ініціативою та, залишаючись об`єктивним і неупередженим, має створити необхідні умови для виконання сторонами їхніх процесуальних обов`язків та здійснення наданих їм прав, розглянути кримінальну справу і постановити відповідне рішення. Суди при розгляді кримінальних справ не вправі перебирати на себе функції обвинувачення чи захисту.
Слід відмітити, що при визнанні недопустимими доказами суд керувався нормами ст. 86 КПК України. При цьому, у теорії кримінального процесу допустимість доказів означає, що фактичні данні, як докази, для визнання їх допустимими, повинні одночасно відповідати таким вимогам: вони повинні бути отриманими уповноваженим на це суб`єктом; вони повинні бути отриманими у встановленому законом порядку з дотриманням процесуальної форми, яка гарантує захист прав і законних інтересів громадян; ці данні та процес їх отримання мають бути належним чином закріплені та засвідчені; ці докази та інші матеріали кримінального провадження в цілому дозволяють здійснити аналіз і перевірку достовірності і законності отримання фактичних даних.
Таким чином, суд за своїм внутрішнім переконанням ,яке ґрунтується на всебічному ,повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження,керуючись законом,оцінюючи кожний доказ з точки зору належності,допустимості,достовірності ,а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а також враховуючи положення презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини за ст. 17 КПК України,дійшов висновку, що не здобуто і стороною обвинувачення не доведено наявності в діянні обвинуваченого ОСОБА_12 складу кримінального правопорушення,передбаченого ч.3 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель кількох осіб.

За нормами п.2 ч.1 ст. 373 КПК України, виправдувальний вирок ухвалюється у разі,, якщо не доведено , що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Отже, суд визнає пред`явлене обвинувачення ОСОБА_12 за ч.3 ст. 286 КК України недоведеним та ухвалює виправдувальний вирок.

Інших доказів, які б доводили обвинувачення ОСОБА_12 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 286 КК України прокурором не надано. Всі клопотання сторін кримінального провадження вирішено відповідно норм КПК України. Усі докази надані стороною обвинувачення є вичерпними.
Слід зазначити, що 30.03.2017 року слідчим в особливо важливих справах слідчого відділу управління з розслідування кримінальних проваджень слідчими органів прокуратури та процесуального керівництва прокуратури Миколаївської області радником юстиції ОСОБА_47 закрито, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження № 0000202 від 17.08.2016 року( а. с. 207-212 т.1 ) за ч.2 ст. 367 КК України, по факту службової недбалості , не вжиття заходів щодо забезпечення безпеки дорожнього руху та огородження місця ДТП , регулювання руху транспорту на ділянці автодороги М-05 « Київ Одеса» та прибирання автомобіля марки «DAF 95.430», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 у сцепі з напівпричепом марки «VAN HOOL», реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобіль «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_5 , який рухався по автодорозі М-05 « Київ Одеса» зіткнувся з автомобілем марки «DAF 95.430» , що спричинило тяжкі наслідки у вигляді смерті внаслідок ДТП 9 осіб ( а. с. 207-212 т.1 ).

Клопотання захисника ОСОБА_11 про визнання недопустимим доказом протоколу огляду дорожньої транспортної пригоди від 13.08.2016 року, складеного старшим слідчим слідчого управління ГУНП у Миколаївській області ОСОБА_44 , не підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, вимоги до протоколу передбачені ч.3 ст. 104 КПК України. Аргументи наведені ОСОБА_11 , а саме : не відповідність бланку тому, який рекомендує Національна академія внутрішніх справ та МВС України, відсутність посилання на ст. ст. 11,13,15,223 КПК України при роз`ясненні прав та обов`язків понятим та спеціалістам, не вказано установи, де працюють ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , які брали участь в огляді, відсутність посилання на ч.ч.4,5 ст.71 КПК України, невірне використання слова стосовно виду пригоди «зіткнення» замість « наїзд», не зафіксовано розміри додаткової смуги, ширина кожної смуги руху, розташування автомобіля ««Opel Vivaro», детальний опис пошкоджень цього автомобіля та швидкість спідометра в момент наїзду, не відображено предметів, які наявні на проїзній частині дороги та їх розташування, предметів , які наявні в зазначеному автомобілі, не зафіксовано місце розташування автомобіля «DAF 95.430» та предметів , які є на автомобілі та біля нього, не описано слідів зсуву цього автомобіля, їх розміри та місце їх виявлення, не описані трупи, не зазначено технічні засоби, якими користувався слідчий при замірах, не є такими, які заслуговують на увагу для визнання його (протоколу огляду місця дорожньо- транспортної пригоди від 13.08.2016 року ( а. с. 225-242 т.1 ) недопустимим доказом.

Відповідно до ч. 2 ст. 87 КПК України, недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
У судовому засіданні не встановлено істотних порушень прав та свобод людини при проведенні огляду дорожньої транспортної пригоди від 13.08.2016 року, які тягнули б визнати недопустимим його доказом.
Отже, не відображення таких даних про які зазначає захисник ОСОБА_11 тлумачаться на користь обвинуваченого ОСОБА_12 про недоведеність вчинення кримінального правопорушення за ч.3 ст. 286 КК України.
Так,за приписами ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Посилання прокурора на показання свідків ОСОБА_26 , ОСОБА_29 , ОСОБА_43 , ОСОБА_40 , ОСОБА_28 , ОСОБА_41 про можливість об`їхати перешкоду обвинуваченим ОСОБА_12 не заслуговують на увагу, оскільки ці свідки є працівниками поліції, тобто є зацікавленими особами у даному провадженні, оскільки було порушено кримінальне провадження № 0000202 від 17.08.2016 року( а. с. 207-212 т.1 ) за ч.2 ст. 367 КК України .

Всі інші аргументи прокурора про винуватість ОСОБА_12 спростовуються вищенаведеним, зокрема визнання недопустими доказами - висновку по дослідженню технічного стану автомобілів , висновку трасологічної експертизи, слідчих експериментів, висновком автотехнічної експертизи.

Слід відмітити, що судом також при розгляді судового провадження враховано висновок зроблений у постанові судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 05.11.2015 про те, що у випадку дорожньо транспортної події за участю декількох водіїв для вирішення питання про наявність чи відсутність в їх діях складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідними частинами ст. 286 КК України, необхідно встановити причинний зв`язок між діяннями ( порушення правил безпеки дорожнього руху) кожного з них та наслідками що настали, дослідити характер та черговість порушень, які вчинив кожен із водіїв, хто з них створив небезпечну дорожню обстановку ( аварійну ситуацію), тобто з`ясувати ступінь участі кожного у спричиненні злочинного наслідку. При цьому виключається кримінальна відповідальність особи , яка порушила правила дорожнього руху вимушено, через створення аварійної ситуації іншою особою , яка керувала транспортним засобом.

Судом при розгляді кримінального провадження прокурором не надано доказів про ступінь участі працівників поліції,водія ОСОБА_13 , так як їх дії після оформлення першого ДТП ,що мало місце 12.08.2016, не відповідали вимогам Правил дорожнього руху, у спричиненні злочинного наслідку про створення небезпечної дорожньої обстановки,внаслідок якої сталася ДТП в якій загинуло 9 осіб.

Щодо дотримання судом розумних строків , то слід зазначити наступне.

За нормами ч.1 ст.28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.
Отже, судом розглянуто кримінальне провадження в найкоротші строки, враховуючи складність кримінального провадження, заявлені клопотання, поведінку учасників кримінального провадження.
Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України, скасувати арешт майна, накладеного ухвалами слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаїв від 17.08.2016 ( а. с. 8-10 т.2).

За нормами ч.2 ст. 124 КПК України, судові витрати на залучення експертів на загальну суму 22392,10 гривень покласти на державу.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ч. 9 ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.370, 374 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Виправдати ОСОБА_12 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України згідно п.2 ч.1 ст. 373 КПК України у зв`язку недоведеністю його винуватості у вчиненні даного кримінального правопорушення.
Судові витрати на проведення експертиз в розмірі 22392,10 грн покласти на державу.
Скасувати накладений арешт на майно, ухвалами слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 17.08.2019 року, а саме: автомобіль марки «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_5 ; автомобіль марки «DAF 95.430 «, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить фермерському господарству « Агротранс», напівпричеп «VAN HOOL», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_50

Речові докази:

-автомобіль марки «DAF 95.430 «, реєстраційний номер НОМЕР_1 , уламок аварійного знаку,двох решіток радіатора кабіни з жилетом ( зі світловідбівними смугами ), частки ЛФП з двох решіток радіатора кабіни повернути фермерському господарству « Агротранс», напівпричеп «VAN HOOL», реєстраційний номер НОМЕР_2 повернути власнику ОСОБА_50 ;

- автомобіль марки «Opel Vivaro», реєстраційний номер НОМЕР_5 , передній реєстраційний номер НОМЕР_5 , частки ЛФК, ліву фару повернути потерпілим ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ;

DVD R диск з фотографіями та відеозаписом з місця ДТП залишити при матеріалах судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Волинським апеляційним судом.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з моменту його проголошення апеляційних скарг через Ратнівський районний суд Волинської області.

Суддя Ратнівського

районного суду ОСОБА_1