Дата документу 09.04.2020 Справа № 318/2047/17
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/814/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №318/2047/17Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
Категорія: ч.3 ст.185 КК України
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2020 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Кам?янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 04 лютого 2020 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Кам`янка-Дніпровська Запорізької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано винуватим і засуджено за вчинення злочинів, передбачених ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИЛА
Вказаним вироком районного суду ОСОБА_7 визнано винуватим і засуджено за вчинення злочинів за наступних обставин.

20.09.2016 року приблизно о 16 годині ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадання чужого майна (крадіжку), діючи повторно, із корисливих мотивів, таємно проник на огороджену територію домоволодіння АДРЕСА_2 , де з метою доведення свого умислу до кінця, через незачинені двері проник до гаражу, звідки викрав майно на загальну суму 4617 грн., чим завдав потерпілому ОСОБА_9 матеріальну шкоду на зазначену суму.

17.10.2016 року приблизно о 20 годині ОСОБА_7 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, проник на територію домоволодіння АДРЕСА_1 , звідки таємно викрав велосипед вартістю 883 грн. 33 коп., чим заподіяв потерпілій ОСОБА_10 матеріальну шкоду на зазначену суму.

18.12.2016 року ОСОБА_7 приблизно о 18 годині, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно, повторно, із корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, а саме через незачинені задні ліві дверці автомобілю Mercedes-Benz» д/н НОМЕР_1 , який знаходився біля двору будинку №65 по вул.Мічурина в м.Кам`янка-Дніпровська Запорізької області, попав до салону зазначеного автомобілю, звідки таємно викрав навігатор вартістю 1294 грн. 42 коп., чим заподіяв потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на зазначену суму.

Дії ОСОБА_7 кваліфіковано за епізодами від 20.09.2016 року та 17.10.2016 року за ч.2 ст.185 КК, як таємне викрадання чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, поєднана з проникненням у інше сховище; за епізодом від 18.12.2016 року за ч.2 ст.185 КК, як таємне викрадання чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

Йому призначено покарання

- за ч.2 ст.185 КК у виді 3 років позбавлення волі;

- за ч.3 ст.185 КК у виді 4 років позбавлення волі.

На підставі ст.71 КК шляхом часткового приєднання покарання за вироком Кам`янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 13.08.2015 року остаточно призначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Вирішено питання про початок строку відбування покарання, зарахування в строк покарання строку попереднього ув`язнення та речові докази.

В апеляційній скарзі обвинувачений просив вирок суду скасувати, а кримінальне провадження щодо нього закрити на підставі п.3 ч.1 ст.284 КПК. Свої вимоги мотивував тим, що суд безпідставно відмовив йому у виклику і допиті свідка ОСОБА_12 і тим самим не з`ясував усіх обставин кримінального провадження. Відкидаючи без будь-якого обґрунтування змінені покази свідка ОСОБА_13 , суд навіть не виклав у вироку покази даного свідка. Покази свідка ОСОБА_14 у вироку викладені судом вибірково. За епізодом крадіжки навігатора із автомобіля стороною обвинувачення не було надано даних, які би підтверджували наявність відбитків його пальців. Відповідно до матеріалів провадження до ломбарду був зданий відеореєстратор «Pioneer», а на експертизу був направлений навігатор 84Н-3, тобто вартість предмета, який було здано до ломбарду, не встановлена. При дослідженні в судовому засіданні речових доказів прокурором не було представлено а ні відеореєстратор, а ні навігатор, а протоколи огляду даних предметів в матеріалах кримінального провадження відсутні. При огляді речових доказів було встановлено відсутність на них бирок, що викликає сумнів у належності цих речових доказів до даного кримінального провадження. Крім того, суд у вироку за усіма епізодами злочинів кваліфікував його дії за ч.2 ст.185 КК, проте в резолютивній частині вироку визнав його винуватим і призначив покарання за ч.2 ст.185 КК та ч.3 ст.185 КК. Також зазначив, що усі епізоди інкримінованих йому злочинів було вчинено до 20.06.2017 року, а тому суд повинен був зарахувати в строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день тримання під вартою за два дні позбавлення волі.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника, які повністю підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні; прокурора, який просив апеляційну скаргу відхилити і вирок суду залишити без змін; перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право вирок суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Зі змісту ст.370 КПК, якою визначено вимоги щодо законності, обґрунтованості та умотивованості судового рішення, убачається, що законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Проте, на переконання колегії суддів, дані вимоги закону не були дотримані судом під час судового розгляду кримінального провадження щодо ОСОБА_7 .

Так, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_7 , з поміж іншого, було висунуто обвинувачення за ч.2 ст.185 КК, а саме у вчиненні 22.07.2017 року таємного викрадення майна, що належить потерпілій ОСОБА_15 .

В матеріалах кримінального провадження наявна ухвала Кам?янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області, якою суд закрив кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 за ч.2 ст.185 КК на підставі п.7 ч.1 ст.284 КПК у зв`язку з відмовою потерпілої ОСОБА_15 від обвинувачення.

Разом з тим, дана ухвала не підписана суддею та вона відсутня в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що позбавляє можливості пересвідчитися у тому, чи дійсно таке рішення ухвалювалося судом. Крім того, дана ухвала датована 04.02.20120 року.

Крім того, з мотивувальної частини вироку вбачається, що суд за усіма епізодами злочинів, в тому числі і за епізодом таємного викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше сховище, кваліфікував дії обвинуваченого за ч.2 ст.185 КК. Між тим, в резолютивній частині вироку суду визнав обвинуваченого ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.185 КК та ч.3 ст.185 КК з відповідним призначенням покарання.

Окрім цього, загальні засади призначення покарання - це основоположні вимоги про порядок і межі призначення покарання, якими зобов`язаний керуватись суд, призначаючи покарання у конкретному кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК при сукупності злочинів суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожний злочин окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

Проте суд, призначивши обвинуваченому ОСОБА_7 покарання за ч.2 ст.185 КК та ч.3 ст.185 КК, в порушення вимог ч.1 ст.70 КК не визначив у вироку покарання за сукупністю злочинів.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.374 КПК у разі визнання особи винуватою у мотивувальній частині вироку зазначаються мотиви призначення покарання та мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Однак суд у вироку не навів мотиви, з яких він виходив при призначенні покарання, а лише перерахував обставини, які ним були враховані.

Крім того, суд невірно визначився у вироку з датою початку строку відбування покарання обвинуваченим з 02.08.2017 року. Адже з матеріалів кримінального провадження вбачається, що на час ухвалення вироку обвинувачений ОСОБА_7 під вартою не перебував і судом рішення про взяття його під варту не ухвалювалося.

Зазначивши у вироку про зарахування обвинуваченому ОСОБА_7 у строк відбування покарання строку попереднього ув`язнення з 02.08.2017 року по 24.05.2018 року та з 26.06.2018 року по 19.09.2019 року, суд не зазначив, що означають проміжки зазначених дат.

Також з мотивувальної частини вироку вбачається, що суд визнав обвинуваченого ОСОБА_7 винуватим у вчиненні злочинів, які мали місце у 2016 році, тобто під час дії ч.5 ст.72 КК в редакції Закону України від 26.11.2015 року №838-VIII.

Однак незважаючи на це, суд у вироку не вирішив питання про зарахування обвинуваченому в строк покарання строку попереднього ув`язнення на підставі ч.5 ст.72 КК в редакції Закону України від 26.11.2015 року №838-VIII.

За таких обставин вирок районного суду не можна визнати законним, у зв`язку з чим він підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції в іншому складі, оскільки допущені судом порушення не можуть бути усунуті під час апеляційного розгляду.

Під час нового розгляду суду належить врахувати зазначене в даній ухвалі, перевірити доводи апеляційної скарги обвинуваченого та ухвалити законне й обґрунтоване рішення, виклавши його у належно мотивованому процесуальному документі згідно з вимогами закону.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 задовольнити частково.

Вирок Кам?янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 04 лютого 2020 року щодо ОСОБА_7 в цій справі скасувати.

Призначити новий судовий розгляд даного кримінального провадження в суді першої інстанції в іншому складі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4