Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 948/1249/19
Номер провадження 1-кп/948/4/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2020 Машівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілої ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в смт Машівка кримінальне провадження № 0000322 від 13.11.2019 р. стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт Нові Санжари Новосанжарського району Полтавської області, мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, без освіти, неодруженого, не працюючого, не депутата, раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч.1 ст. 357 КК України,

в с т а н о в и в :

згідно з обвинувальним актом від 21.12.2019 року, 08.11.2019 року, близько 19:30 год. ОСОБА_6 , разом із ОСОБА_4 , перебував по АДРЕСА_2 , а саме: стояли поряд із банкоматом АТ КБ «ПриватБанк», за допомогою якого ОСОБА_4 знімала грошові кошти зі своєї банківської картки № НОМЕР_1 , і в цей час ОСОБА_6 помітив та запам`ятав ПІН-код від її банківської карти. Після зняття коштів ОСОБА_4 відійшла від банкомату та в неї з кишені випала її банківська картка № НОМЕР_1 , що помітив ОСОБА_6 , та в цей час у нього виник прямий, корисливий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 та коштів, які знаходилися на рахунку вказаної картки, виданої ОСОБА_4 .

ОСОБА_6 , реалізуючи свій прямий, корисливий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливою метою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно - небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно, шляхом вільного доступу підняв із землі банківську картку, яка випала у ОСОБА_4 і поклав її до правої кишені штанів, таким чином вчинив умисну крадіжку банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , видану на ім`я ОСОБА_4 для користування. Вказана картка згідно положень ст.1 Закону України «Про інформацію», п.п. 1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст.1, ст.ст.14,15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» є офіційним документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку, відкритого на ім`я ОСОБА_4 , тобто предметом злочину, передбаченого ч. 1 ст.357 КК України.
Продовжуючи свої злочинні дії, 08.11.2019р. близько 20:05 год. ОСОБА_6 , перебуваючи в смт Машівка поблизу банкомату AT КБ «ПриватБанк», достовірно знаючи код рахунку картки, у нього виник прямий, корисливий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів з пластикової картки AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , які знаходилися на рахунку вказаної картки, належні ОСОБА_4 .
ОСОБА_6 , реалізуючи свій прямий, корисливий злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, з корисливою метою, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно - небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, за допомогою банкомату, належного AT КБ «ПриватБанк», що знаходиться в смт Машівка вул. Незалежності 134, Машівського району Полтавської області, та банківської картки AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , ввів ПІН-код та таємно викрав з рахунку гроші в сумі 4853 грн, належні ОСОБА_4 , а саме 4700 грн зняв готівкою, а 153 грн перерахував на свій абонентський номер оператора мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_2 . Після цього ОСОБА_6 з місця злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд. Вказаними злочинними діями потерпілій ОСОБА_4 заподіяно матеріальну шкоду на суму 4853 грн.
За таких обставин, дії обвинуваченого ОСОБА_6 вірно кваліфіковані:

- за ч. 1 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка);

- за ч. 1 ст. 357 КК України, як викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів.

26.12.2019 року між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , укладена угода про примирення.

Згідно з угодою, в зв`язку з тим, що викрадене майно було повернуто потерпілою, ОСОБА_4 не має жодних претензій до ОСОБА_6 , то на останнього обов`язок відшкодування матеріальних збитків не покладається.

Обставинами, що пом`якшують покарання визначено: щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, що обтяжують покарання не вбачається.

За таких обставин, у відповідності до ст.ст. 65-67 КК України, сторони узгодили обвинуваченому покарання за ч. 1 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік, за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік та на підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначили ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України та з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

У судовому засіданні прокурор не заперечував проти затвердження угоди та призначення узгодженого сторонами покарання з огляду на відповідність угоди вимогам Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України.

Потерпіла угоду підтримала та повідомила про відсутність претензій до обвинуваченого з огляду на повернення їй викрадених коштів, просила призначити обвинуваченому узгоджене покарання.

Обвинувачений визнав винуватість у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України, щиро кається та погоджується на призначення узгодженого покарання та затвердження угоди.

Захисник підтримала правову позицію обвинуваченого та повідомила, що угода укладалася в її присутності та відповідає вимогам Закону, просила визначити іспитовий строк у мінімальному розмірі.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим.

Згідно з ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Злочини, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_6 відносяться до злочинів середньої тяжкості, правова кваліфікація кримінального правопорушень вірна, існують достатні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого у вчиненні даного злочину, а отже умови угоди не суперечать вимогами Кримінального процесуального Кодексу та Кримінального Кодексу України.

Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб.

На виконання вимог ст.474 КПК України судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, передбачені ч.5 п.1 ст.474 КПК України, цілком розуміє наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені ч.1 п.1 ст. 473 КПК України та наслідки невиконання угоди, передбачені ст.389-1 КК України, характер обвинувачення та вид покарання, яке буде до нього застосовано.

Потерпіла цілком розуміє наслідки укладення і затвердження угоди, передбачені ч.1 п.2 ст. 473 КПК України, про що вона ствердили в угоді про примирення та в судовому засіданні.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, сторони примирилися, про що ствердили в судовому засіданні.

Узгоджене сторонами покарання відповідає загальним правилам призначення покарань, передбаченим КК України.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про примирення.

Питання визначення тривалості іспитового строку та обов`язків передбачених ст. 76 КК України є виключною компетенцією суду та вирішується ним самостійно, а тому враховуючи обставини справи, з огляду на тяжкість вчинених злочинів та їх суспільну небезпеку, суд уважає за необхідне встановити ОСОБА_6 тривалість іспитового строку терміном на 1 рік, з покладенням обов`язків, передбачених п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України для здійснення контролю за його поведінкою в період строку звільнення від покарання, оскільки вважає, що саме такі обов`язки забезпечать належну його поведінку.

У відповідності з вимогами ст.100 КПК України речові докази банківської картки AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що передана під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_4 слід залишити останній, як власнику.

Керуючись ст.ст. 314-316, 373, 374, 475 КПК України суд, -

у х в а л и в:

угоду про примирення від 26.12.2019 року по кримінальному провадженню № № 0000322 від 13.11.2019 р. за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України, укладену між обвинуваченим ОСОБА_6 та потерпілою ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 - затвердити.

Визнати ОСОБА_6 винуватим за ч. 1 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України та призначити узгоджене покарання:

за ч.1 ст.185 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік;

за ч.1 ст.357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік.

Згідно з вимогами ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік.

У відповідності зі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 1 рік.

Зобов`язати ОСОБА_6 відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст. 76 КК України в період іспитового строку:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи.

Речові докази: банківську картку AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що передана під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_4 - залишити ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Машівський районний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у випадку його оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Суддя ОСОБА_1