КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 на ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2019 року про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Києва від 30.05.2014 року за ч.1 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. ст. 70, 71 України, у виді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців,
за участю сторін кримінального провадження:
прокурора ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 (в режимі відеоконференцзв`язку з ДУ "Бориспільська виправна колонія (№119)",

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2019 року задоволено клопотання ОСОБА_6 та звільнено засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Києва від 30.05.2014 року за ч.1 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. ст. 70, 71 України, у виді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців, умовно-достроково на невідбуту частину покарання, що становить 8 місяців 18 днів.
Рішенням суду мотивовано тим, що засуджений ОСОБА_6 відбув 2/3 строку призначеного покарання та на час відбування своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів, що став на шлях виправлення.
Прокурор Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на незаконність судового рішення, просить скасувати ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2019 року про задоволення клопотання про умовне-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 та ухвалити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_6 .
Апелянт вказує, за наявними в особовій справі матеріалами, засуджений ОСОБА_6 працював лише 7 місяців в ДУ «Бориспільська виправна колонія №119». За час перебування з 23.07.2014 року в колонії отримав 5 заохочень, та за порушення режиму утримання має 6 стягнень.

Відповідно до характеристик від 24.06.2016 року, 17.05.2017 року, 23.06.2018 року та 22.11.2019 року засуджений за весь час відбування покарання характеризується з негативного боку.

Крім того, адміністрація колонії зобов`язана щоквартально проводити оцінювання поведінки особи, додержання нею правил поведінки, дотримання правил трудового розпорядку та вимог безпеки праці та приймати вмотивоване рішення про доцільність або недоцільність застосування до особи, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, заходів заохочення.

Тривалий час не працювавши, засуджений лише після відмови в застосуванні пільги передбаченої ст. 81 КК України вирішив почати працювати лише з 2019 року, про що міститься довідка про нараховану та отриману заробітну плату.

Не відповідає дійсності висновок суду про те. що сукупність досліджених судом доказів вказують, що ОСОБА_6 сумлінною поведінкою довів своє виправлення, враховуючи поведінку засудженого за весь період відбування покарання.

Судом при прийнятті рішення не взято до уваги, що вищевказаному засудженому рішеннями комісії відмовлено в можливості застосування до нього ст. 81, 82 КК України та 101 КВК України у зв`язку з тим, що він не став на шлях виправлення, не довів своє виправлення та має не достатній ступінь виправлення.

Таким чином, висновок суду про сумлінну поведінку засудженого та його виправлення не базується на всебічному врахуванні даних про його поведінку за весь період відбування покарання.

Окрім того, судом не взято до уваги особу засудженого ОСОБА_6 , який відбуває покарання за скоєння тяжкого злочину (ч. 2 ст. 186 , ч. 1 ст. 187 КК України), неодноразово був засуджений за злочини проти власності, але належних висновків, у тому числі, під час відбування покарання протягом іспитового строку не зробив.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора до задоволення не підлягає, виходячи з таких підстав.
Висновок, викладений в ухвалі суду про наявність підстав для звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання на підставі ст. 81 КК України, відповідає фактичним обставинам провадження та підтверджується наявними у провадженні матеріалами.
Так, на момент ухвалення рішення суду ОСОБА_6 відбув 2/3 строку покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Києва від 30.05.2014 року за ч.1 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. ст. 70, 71 України.

За час відбування покарання засуджений ОСОБА_6 своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів, що став на шлях виправлення, що підтверджується витягом з особової справи засудженого, характеристиками, даними про роботу, з яких убачається, що засуджений в місцях позбавлення волі був працевлаштованим, за порушення вимог режиму відбування покарання мав 6 стягнень, які зняті та погашені в установленому законом порядку, водночас має 5 заохочень за сумлінну поведінку і ставлення до праці.
В ухвалі суду зазначено, що ОСОБА_6 характеризується задовільно, проте викладений зміст характеристик засудженого дають підстави вважати, що він характеризується скоріше позитивно, оскільки з негативних моментів зазначено лише те, що підтримує із засудженими дружні стосунки як позитивної, так і негативної спрямованості, та зазначено, що намагається не допускати порушень вимог пожежної безпеки та безпеки праці, а також намагається дотримуватись правомірних взаємовідносин та ввічливого ставлення до персоналу установи.
Разом з тим в характеристиці вказується, що у взаємовідносинах з іншими засудженими ОСОБА_6 не конфліктний, до майна установи і предметів, якими користується при виконання дорученої роботи ставиться дбайливо, дотримується правил особистої гігієни, визнав свою вину у вчинених злочинах.
Згідно з психологічною характеристикою засуджений ОСОБА_6 характеризується з позитивного боку і своєю поведінкою та добропорядним відношенням заслуговує на застосування до нього передбачених законодавством пільг (а.п. 20).
Отже, доводи апеляційної скарги прокурора про те, що ОСОБА_6 характеризується негативно та не був працевлаштованим є безпідставними.
Посилання в апеляції на те, що засудженому ОСОБА_6 рішеннями комісії двічі було відмовлено у застосуванні до нього вимог ст. 81, 82 КК України та 101 КВК України не може бути взятим до уваги, оскільки відсутність у минулому підстав для звільнення від відбування покарання умовно-достроково не може бути перешкодою для ухвалення відповідного рішення в майбутньому, коли такі підстави з`явились.

Колегія суддів не погоджується з доводами прокурора про те, що суд не взяв до уваги особу засудженого ОСОБА_6 , який відбуває покарання за вчинення тяжких злочинів, є неодноразово судимим за злочини проти власності, та не зробив належних висновків, оскільки кількість судимостей та тяжкість вчинених злочинів самі по собі не можуть бути підставою для відмови у задоволенні клопотання засудженого про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за умови, що засуджений своєю сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів, що став на шлях виправлення.
Колегія суддів, вважаючи, що у суду першої інстанції були обґрунтовані підстави для ухвалення рішення про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі ОСОБА_6 , ухвалює рішення про залишення без змін ухвали Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2019 року.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 404, 405, 418 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Ухвалу Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2019 року про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_6 від відбування покарання, призначеного вироком Деснянського районного суду м. Києва від 30.05.2014 року за ч.1 ст. 187, ч. 2 ст. 186 КК України, із застосуванням ст. ст. 70, 71 України, у виді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців, залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Бориспільської місцевої прокуратури Київської області ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді :

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-кп/824/3780/2019

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8
Доповідач ОСОБА_1