В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква кримінальне провадження № 30004472 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24 листопада 2018 року з обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

вироком Апеляційного суду Київської області від 21 квітня 2004 року, на підставі ст. 70 КК України, за ч. 4 ст. 187, п. 2, 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України до тринадцяти років позбавлення волі, на підставі ст. 107 КК України умовно-достроково звільнений з Ізяславської виправної колонії № 31 з невідбутим строком покарання два роки шість місяців двадцять шість днів,

у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України,

У С Т А Н О В И В:

27 жовтня 2018 року приблизно о 10:00 год., ОСОБА_4 , знаходячись в кухні квартири АДРЕСА_2 , з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, повторно, таємно від оточуючих, шляхом вільного доступу з полиці викрав мобільний телефон марки «Iphone 4S» білого кольору, вартістю 1 404 грн. та мобільний телефон марки «Iphone 4S» чорного кольору, вартістю 1 404 грн., які належать потерпілій ОСОБА_5 .

Після цього, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник із викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, чим спричинив майнову шкоду потерпілій ОСОБА_5 на загальну суму 2 808 грн.

Окрім цього, 31 грудня 2018 року близько 06:00 год., перебуваючи в підсобному приміщенні, що розташоване між шостим та сьомим поверхом будинку АДРЕСА_3 , шляхом вільного доступу, таємно від оточуючих, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, вчинив крадіжку велосипеду марки «Leader Fox» моделі «4сw» вартістю 4 600 грн., який належить потерпілому ОСОБА_6 , після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 4 600 грн.

Окрім цього, 03 березня 2019 року, близько 01:00 год., ОСОБА_4 , перебуваючи в кімнаті квартири АДРЕСА_4 , шляхом вільного доступу, таємно від оточуючих, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, зняв зі стіни вказаної вище кімнати телевізор марки «Samsung» моделі «UE32D4020N» вартістю 3 933,33 грн., який належить потерпілій ОСОБА_7 , після чого з місця злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 3 933,33 грн.

Окрім цього, 25 березня 2019 року близько 12:00 год., ОСОБА_4 перебуваючи в кімнаті квартири АДРЕСА_5 , шляхом вільного доступу, таємно від оточуючих, діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, вчинив крадіжку золотої каблучки 585 проби, вагою 2,55 г. вартістю 2 966,85 грн., яку взяв в коробці в комоді в кімнаті, яка належить ОСОБА_8 , після чого з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 майнову шкоду на суму 2 966,85 грн.

Окрім цього, 01 травня 2019 року о 22:00 год. у ОСОБА_4 виник умисел на незаконне заволодіння мобільним телефоном потерпілої ОСОБА_9 .

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_4 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, реалізуючи злочинний умисел на заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою, перебуваючи за місцем проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_6 попросив у останньої дати йому належний їй мобільний телефон марки «Blackview A7PRO 16 GB» вартістю 1 678,96 грн., з метою здійснити дзвінок. Добросовісно помиляючись в намірах ОСОБА_4 повернути їй мобільний телефон марки «Blackview A7PRO 16 GB», ОСОБА_9 передала його ОСОБА_4 . Останній взявши вищевказаний мобільний телефон, з місця вчинення злочину зник, а зазначене вище майно в подальшому реалізував, отримані грошові кошти витратив на власні потреби, чим завдав потерпілій ОСОБА_9 майнової шкоди на суму 1 678,96 грн.

Окрім цього, 07 березня 2019 року близько 11:00 год. ОСОБА_4 , знаходячись за адресою вул. Торгова площа, 4/27 в м. Біла Церква Київська область, умисно, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, таємно від оточуючих, скориставшись тим, що за ним ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, вчинив крадіжку чоловічої сумки в середині якої знаходились мобільний телефон «Xiaomi Redmi S20» IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 вартістю 3 240 грн. та мобільний телефон марки «Huawei Y5» IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: 2: НОМЕР_4 вартістю 2 300 грн.

Після чого, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_10 , матеріальної шкоди на суму 5 540 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_4 надав покази, що узгоджуються і відповідають викладеному вище, кваліфікацію своїх дій не оспорював, вину у межах пред`явленого йому обвинувачення визнав, розкаявся у вчиненому, просив суворо не карати.

Згідно ч. 3 ст. 349 КПК України, отримавши згоду учасників судового провадження, суд визнав за недоцільне дослідження доказів щодо обставин, які ними не оспорювалась, оскільки вони розуміли правильно їх зміст, сумнівів у добровільності їх позиції не було, а їм роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При кваліфікації дій ОСОБА_4 , суд бере до уваги, правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 27 вересня 2018 року, справа № 686/6613/16-к, згідно якої у разі визнання особи винуватою у вчиненні декількох діянь, які відповідають складу злочину, передбаченого однією і тією самою статтею (частиною статті) закону про кримінальну відповідальність, всі ці діяння кваліфікуються в сукупності за відповідною статтею (частиною статті) лише один раз і окремої кваліфікації не потребують.

Суд вважає, що дії ОСОБА_4 вчинені 01 травня 2019 року належить кваліфікувати за ч. 2 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном шляхом зловживання довірою (шахрайство), вчинене повторно та за іншими епізодами за ч. 2 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення майна (крадіжка) вчинене повторно.

Згідно ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч. 2 ст. 185 КК України, крадіжка, вчинена повторно, - карається арештом на строк від трьох до шести місяців або обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Згідно ч. 2 ст. 190 КК України, шахрайство, вчинене повторно, - карається штрафом від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк від одного до двох років, або обмеженням волі на строк до п`яти років, або позбавленням волі на строк до трьох років.

Суд вважає, що обставиною, яке пом`якшує покарання ОСОБА_4 належить визнати активне сприяння розкриттю злочинів, обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 не встановлено.

Суд не приймає, як обставину, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 його щире каяття, адже він жодних дій по відшкодуванню шкоди потерпілим не вчинив, майно, яке повернуте потерпілим було вилучене в результаті слідчих дій, тоді як згідно постанови Верховного Суду від 20 серпня 2019 року у справі № 234/14190/17, щире каяття це певний психічний стан винної особи, коли вона засуджує свою поведінку, прагне усунути заподіяну шкоду та приймає рішення більше не вчиняти злочинів, що об`єктивно підтверджується визнанням особою своєї вини, розкриттям всіх відомих їй обставин вчиненого діяння, вчиненням інших дій, спрямованих на сприяння розкриттю злочину, або відшкодування завданих збитків чи усунення заподіяної шкоди.

Отже, враховуючи ступінь тяжкості вчинених ОСОБА_4 злочинів, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, дані про його особу, який раніше судимий, у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває, за місцем проживання скарг на нього не надходило, має дуже високий ризик вчинення нових злочинів та дуже високий рівень небезпеки для суспільства, думку потерпілих, суд дійшов висновку, що досягнення мети покарання, а саме виправлення ОСОБА_4 і попередження вчинення ним та іншими особами нових злочинів неможливе без його ізоляції від суспільства, в зв`язку із чим йому потрібно призначити покарання в межах санкції ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком три роки та ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком два роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком три роки.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до правил ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Підстав для обрання запобіжного заходу немає.

Вирішуючи цивільний позов ОСОБА_5 про стягнення майнової шкоди, суд виходить із такого.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно ч. 1 ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Отже, у разі завдання майнової шкоди, завдана неправомірними діями особи, вона відшкодовується в повному обсязі.

Отже, з огляду на те, що завданим злочином ОСОБА_4 завдав потерпілій ОСОБА_5 майнової шкоди, яку в повному обсязі не відшкодував, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_5 про стягнення майнової шкоди.

Керуючись, ст.ст. 367-371, 373, 374 КПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 190 КК України.

Призначити ОСОБА_4 покарання:

за ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком три роки;

за ч. 2 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком два роки.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання більш суворим покаранням менш суворого, визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком три роки.

Строк відбування покарання рахувати з дня затримання ОСОБА_4 .

Цивільний позов ОСОБА_5 задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 1 404 грн.

Речові докази:

- специфікацію до договору про надання фінансового кредиту під заставу майна ПТ «Ломбард Партнер» Мокієнко і компанія» № 0 від 25 березня 2019 року на 1 арк., договір про надання фінансового кредиту під заставу майна ПТ «Ломбард Партнер» Вівенко і компанія» від 25 березня 2019 року на 1 аркуші, - зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- мобільний телефон «Iphone 4S», чорного кольору, об`ємом пам`яті 16 Гб., переданий на відповідальне зберігання потерпілій ОСОБА_5 за розпискою від 27 листопада 2018 року, - вважати повернутим власнику ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду, через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області, в порядку встановленому законом, протягом тридцяти днів з дня його оголошення, з особливостями визначеними ч. 2 ст. 394 КПК України.

Копію вироку негайно після його оголошення вручити обвинуваченому і прокурору.

Суддя
Білоцерківського міськрайонного суду ОСОБА_1
Київської області