справа № 208/3362/20
№ провадження 1-кп/208/562/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000739 від 05.05.2020 та угоду про визнання винуватості від 25.05.2020 року укладену між прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000739 від 05.05.2020, з однієї сторони, та обвинуваченим у кримінальному провадженні

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, українцем, громадянином України, офіційно непрацюючим, неодруженим, не маючим на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючим за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі ст.89 КК України раніше не судимим, за участі захисника ОСОБА_5

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , 01.04.2020 року приблизно о 21.30 год., перебував поблизу бару «Макс», розташованого по вул. Миру, 17 A у м.Кам`янське де побачив раніше знайомого йому ОСОБА_6 , котрий також в зазначений час знаходився поблизу бару «Макс» та перебував у стані алкогольного сп`яніння, у котрого побачив в руках мобільний телефон «Lenovo K5 Note», золотистого кольору, іmеі 1: НОМЕР_1 , та в цей момент у ОСОБА_4 виник прямий протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужою майна, а саме: мобільного телефону «Lenovo K5 Note», який належить ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 01.04.2020 року, приблизно о 22:00 годині , перебуваючи по вул. Медичній, поблизу буд. 28 на у м. Кам`янське, де знаходився разом ОСОБА_6 та переконавшись, що останній тимчасово втратив контроль за своїм майном, діючи умисно, таємно, з корисливого мотиву, керуючись корисливою метою, цілковито усвідомлюючи протиправність своїх дій, розуміючи, що він здійснює безоплатне вилучення чужого майна поза волею власника, дістав з правої кишені куртки ОСОБА_6 , мобільний телефон марки «Lenovo K5 Note», золотистого кольору, imei 1: НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 .

Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_4 , з місця скоєння кримінального правопорушення зник, викраденим майном у подальшому розпорядився на власний розсуд.

Своїми злочинними діями ОСОБА_4 , згідно висновку судово-товарознавчої експертизи № 19/104-10/1/505 від 18.05.2020, спричинив ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 2329 гривень 00 копійок.

Таким чином, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, а саме: у таємному викраденні чужого майна (крадіжка).

25.05.2020 року між прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 у присутності його захисника ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

Відповідно змісту укладеної, та підписаної сторонами угоди:

Сторони повністю погодилися з формулюванням фактичних обставин вказаного кримінального правопорушення та його правовою кваліфікацією за ч.1 ст.185 КК України.

Обвинувачений беззастережно визнав свою вину в інкримінованому йому діянні та зобов`язується:

1) беззастережно визнати обвинувачення в обсязі підозри у судовому провадженні:

2) сприяти в забезпеченні виконання завдання кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого судового розгляду обвинувального акту в суді.

Сторони підтверджують, що в результаті вчинення зазначеного вище кримінального правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 , майнову шкоду відшкодовано.

Відповідно до ч.4 ст.12 КК України злочин, передбачений ч.1 ст.185 КК України, відноситься до середньої тяжкості злочинів, тому згідно з ч.4 ст.469 КПК України в даному кримінальному провадженні може бути укладена угода.

Обставиною, яка пом`якшує покарання (згідно з п.1, 2 ч.1 ст.66 КК України) є щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку, а обставин, що обтяжують покарання (згідно ст.67 КК України), не встановлено.

З урахуванням обставин кримінального провадження, особи обвинуваченого ОСОБА_4 (раніше не судимий, за місцем проживання характеризується задовільно), сторони узгодили покарання: за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Сторони, розуміють, що відповідно до положень ч.2 ст.473 КПК України наслідками укладання та затвердження угоди про визнання винуватості є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 і 424 КПК України.

Відповідно до ч.4 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Відповідно до ч.3 ст.424 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди після його перегляду в апеляційному порядку, а також судове рішення суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги на такий вирок можуть бути оскаржені в касаційному порядку:

1) засудженим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без згоди засудженого на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою - сьомою статті 474 цього Кодексу, у тому числі не роз`яснення засудженому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами моди: затвердження судом моди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Підстави оскарження вироку, яким затверджена ця Угода, в апеляційному порядку, що визначені в ч.4 ст.394 КПК України, та в касаційному порядку, що визначені ч.3 ст.424 КПК України, обвинуваченому роз`яснено.

Також наслідком укладання даної Угоди для обвинуваченого є його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 п.1 ч.4 ст.474 КПК України, а саме: права на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права: мовчати і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення, мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно, допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

У разі невиконання обвинуваченим Угоди про визнання винуватості відповідно до ст.476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення звернутися до суду, яким затверджена Угода, з клопотанням про скасування вироку. Наслідком скасування вироку є призначення судового розгляду в загальному порядку.

Крім того, обвинуваченому роз`яснено, що умисне невиконання цієї Угоди є підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Сторони підтверджують, що зазначену Угоду вони уклали виключно на підставі добровільного волевиявлення, тобто Угода не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в Угоді, повністю прочитали весь текст документа, який вони розуміють та погоджуються з усіма його положеннями.

Обвинувачений також підтверджує, що він жодним чином не обмежений у дієздатності.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вказав що між ним та прокурором укладено угоду про визнання винуватості у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України. Винним визнає себе повністю, розкаюється, по суті пред`явленого обвинувачення пояснив, що злочин скоїв при обставинах, вказаних в обвинувальному акті. Просить затвердити укладену між ним і прокурором угоду, не бажає щоб суд розглядав справу в загальному порядку, укладення угоди є добровільним.

Суд, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши в обвинуваченого повне порозуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які б примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого щодо нього обвинувачення, виду і строку покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості. При цьому суд виходить з наступного.

Так, кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.185 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , згідно ст.12 КК України відноситься до злочинів середньої тяжкості.

Відповідно до ч.4 ст.469 КПК України, враховуючи що кримінальне правопорушення відноситься до злочинів середньої тяжкості, надання потерпілим письмової згоди прокурору на укладення ними угоди, може бути укладено угоду про визнання винуватості між прокурором і обвинуваченим.

Угода за змістом укладена відповідно до ст.472 КПК України і має усі необхідні реквізити та відомості, у т.ч. стосовно міри та виду узгодженого між сторонами покарання та наслідків невиконання угоди.

Суд переконався в тому, що угоду сторонами підписано добровільно, свідомо, без впливу будь-яких сторонніх обставин чи факторів. Умови укладеної угоди також не суперечать інтересам суспільства, не порушують прав, свобод чи інтересів сторін чи інших осіб. З угоди також не вбачається обставин, які б свідчили про очевидну неможливість виконання обвинуваченим узятих на себе за угодою зобов`язань.

Як видно з реєстру матеріалів досудового розслідування у справі зібрано достатньо доказів для обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, а тому визнання ним винуватості є цілком виправданим.

З урахуванням особи винного, ступеню та характеру сприяння обвинуваченого у проведенні досудового розслідування щодо нього, характеру і тяжкості скоєного, наявності суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень, те що ОСОБА_4 раніше не судимий, офіційно не працює, за місцем проживання характеризується задовільно, повне визнання вини, щире каяття, відсутність тяжких наслідків, завданих кримінальним правопорушенням, суд прийшов до висновку, що обставини цілком враховані угодою про визнання винуватості і знайшли своє відображення в узгодженому остаточному покаранні, а тому вважає необхідним затвердити угоду про визнання винуватості.

Питання щодо судових витрат слідує вирішувати в порядку, передбаченому ст.124 КПК України,

Питання щодо речових доказів слідує вирішувати в поряду, передбаченому ст.100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373,374,472,473,474,475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 25.05.2020 року, укладену між прокурором Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст.37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні №0000739 від 05.05.2020, з однієї сторони, та обвинуваченим у кримінальному провадженні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у присутності захисника ОСОБА_5 з іншої сторони.

Відповідно до затвердженої угоди про визнання винуватості визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, і призначити ОСОБА_4 за ч.1 ст.185 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у виді особистого зобов`язання до набрання вироком законної сили залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави 653,80 грн. витрат на проведення судової товарознавчої експертизи за № 19/104-10/1/505 від 18.05.2020 року.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Заводського районного суду від 14.05.2020 року на мобільний телефон «LenovoK5 Note», imei 1: НОМЕР_1 .

Речові докази:

- мобільний телефон «Lenovo К5 Note», золотистого кольору, іmеі 1: НОМЕР_1 , переданий на зберігання потерпілому ОСОБА_6 залишити у нього.

На вирок сторонами може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду через Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку, але лише у випадках, встановлених ст.ст.473,394 КПК України.

Якщо апеляційну скаргу не подано, то вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Головуючий суддя ОСОБА_1