Справа № 606/643/20
УХВАЛА
іменем України
06 травня 2020 року м. Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3
під час судового засідання в залі суду в м. Теребовля по кримінальному провадженні №0000412, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.11.2019 року про обвинувачення ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 185 КК України
-за участю: прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_6
ВСТАНОВИВ:
На розгляді Теребовлянського районного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № №0000412 від 24.11.2019 року про обвинувачення ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 185 КК України.
В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосування обвинуваченій запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, мотивуючи тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, усвідомлюючи міру покарання може переховуватись від органів суду, обвинувачується у вчиненні злочину під ча дії іспитового строку, може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, а також незаконно впливати на свідків та потерпілу.
Захисник ОСОБА_6 в судовому засіданні просила в задоволенні клопотання відмовити, свою позицію захисник мотивувала тим, що стороною обвинувачення, на яку покладено тягар доказування у цьому питанні, не обґрунтовано наявність обґрунтованої підозри, оскільки зібрані під час досудового розслідування докази є недопустимими, не доведено і наявність ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та те, що більш м`який запобіжний захід не зможе уберегти ОСОБА_4 від зазначених прокурором ризиків. Звертала увагу, що обвинувачена є мамою шістьох малолітніх дітей, має зареєстроване місце проживання, враховуючи ситуацію, яка склалася з епідемією в країні, не слід застосовувати запобіжний захід тримання під вартою. Просила взяти до уваги довідку з Чортківської установи виконання покарань № 26, про те, що її підзахисна хворіє хронічним бронхітом, стан її здоров`я погіршився, в умовах ізоляції вона не зможе отримувати належне лікування та реабілітацію. Захисник вказувала на наявність позитивної характеристики по місцю реєстрації, а тому в задоволенні клопотання прокурора просила відмовити.
Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала позицію свого захисника. Вважає, що органом досудового розслідування наведено непереконливі докази її вини. Просила взяти до уваги її сімейний стан, позитивну характеристики, вказала, що не має наміру ухилятися від суду.
Заслухавши думку сторін кримінального провадження судом встановлено наступне.
Ухвалою слідчого судді Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 23 січня 2020 року ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 18 березня 2020 року обвинуваченій продовжено строк тримання під вартою до 14 травня 2020 року.
Згідно з ч. ч. 2, 3 ст.331КПК України вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
З метою правильного вирішення питання продовження строків тримання під вартою суд має встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Діянню ОСОБА_4 надана правова кваліфікація за частиною 3 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна, поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно.
Необхідно звернути увагу, що обвинувальний акт направлено до суду, призначено до судового розгляду, проте докази зібрані на стадії досудового розслідування ще не досліджувалися.
Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).
Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 08.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).
Враховуючи вищенаведене та наданий до суду обвинувальний акт від 06 березня 2020 року у кримінальному провадженні № 00000412, внесеному до ЄРДР стосовно ОСОБА_4 обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 3 ст. 185 КК України суд приходить до висновку, що наявна підозра у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України не є вочевидь необґрунтованою.
Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилався прокурор у клопотанні про продовження строку тримання під вартою та позицію захисту щодо їх недоведеності суд приходить до наступного:
В судовому засіданні 18 березня 2020 року, під час якого з`ясовувались обставини, що стосуються соціальних зв`язків, наявності місця проживання, сімейного стану, обставин, що стосувались виконання обов`язків встановлених під час дії іспитового строку, обвинувачена на запитання суду надала відповіді про те, що дійсно була засуджена із встановленням іспитового строку, на неї були покладені відповідні обов`язки, яких вона дотримувалась. Влітку 2019 року повідомила в пенітенціарній службі Чернівецької області про те, що їде оформляти допомогу на дітей до зареєстрованого місця проживання, однак поїхала в Тернопіль до своєї мами. В Тернополі на облік пенітенціарної служби не ставала. Постійного місця роботи не мала, перебивалася тимчасовими заробітками, деколи просила в людей, продавала одежу.
Щодо залякування свідка зазначила, що на свідка вона не впливала, свідок її впізнавала двічі, на що обвинувачена вказала: «Ти мене або впізнаєш, або я іду звідси», може свідку здалося, що це було на підвищених тонах. Жодного тиску ні на свідків, ні на потерпілу чинити не буде.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк від від трьох до шести років.
Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для обвинувачених переховуватися від суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Бессієв проти Молдови» вказано, що ризик втечі має оцінюватися судом у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.
Суд враховує ті обставини, що обвинувачена ОСОБА_4 раніше судима за вчинення умисного корисливого злочину, під час дії іспитового строку обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що свідчить про систематичність та стійкість протиправної поведінки обвинуваченої, її небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання і при обставинах вчинення злочину, про підвищену її суспільну небезпеку.
Суд вважає, що сторона обвинувачення у судовому засіданні довела, що на теперішній час продовжує існувати ризик того, що обвинувачена ОСОБА_4 зможе переховуватись від суду та може продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення.
Оцінюючи можливість впливу на свідків суд виходить із передбаченої КПК України процедури отримання свідчень від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування свідчення отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на свідченнях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК України).
За таких обставин ризик впливу на свідка існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом свідчень від свідків та дослідження їх судом.
Незважаючи на те, що на теперішній час досудове розслідування завершене і стороні захисту відкрито матеріали кримінального провадження, суд, враховуючи вимогу кримінального процесуального законодавства України щодо безпосереднього дослідження доказів вважає, що доводи сторони обвинувачення про можливість впливу на свідка не є необґрунтованими.
Захисником долучено до матеріалів провадження довідку Державної установи «Чортківська установа виконання покарань №26», з якої вбачається, що ОСОБА_4 поступила в установу 24.01.2020 року, при первинному огляді встановлено діагноз Хронічний бронхіт, стадія ремісії, було призначено відповідне лікування. З 26.03.2020 року по 03.04.2020 року обвинувачена перебувала на стаціонарному лікуванні в Чортківській міській медичній частині №26, на даний момент стан здоров`я близький до задовільного, у випадку погіршення стану здоров`я буде надана відповідна медична допомога на базі Чортківської міської медичної частини або територіальному закладі охорони здоров`я.
З наведеної довідки слідує, що обвинуваченій була надана відповідна медична допомога, проведено стаціонарне лікування. Після проведеного лікування обвинувачена за медичною допомогою не зверталася, стан її здоров`я після наданої медичної допомоги не погіршився, також в довідці не вказано, що обвинувачена потребує додаткового лікування, яке необхідно отримувати за межами установи утримання.
На думку суду ризики, які були встановлені під обрання запобіжного заходу та які існували під час продовженняз апобіжного заходу на стадії підготовчого судового засідання не відпали, продовжують існувати, всі обставини, які стосуються особи обвинуваченої досліджувались при обранні запобіжного заходу та при його продовженні не змінились. Обставин, які б передбачали застосування стосовно обвинуваченої більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.
Враховуючи вищенаведене та керуючись ст. 199, 331, КПК України , суд -
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу обвинуваченій задовольнити.
Продовжити обвинуваченій ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід - тримання під вартою до 00 год. 00 хв. 04 липня 2020 року.
Копії ухвали вручити прокурору, обвинуваченим, направити до Чортківського СІЗО.
Апеляційна скарга на ухвалу суду в частині строку продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Теребовлянський районний суд протягом семи діб з дня її оголошення.
Головуючий суддя ОСОБА_1