Справа № 204/1804/20
Провадження № 1-в/204/337/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
15 квітня 2020 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого: судді ОСОБА_1
секретаря судового засідання: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у приміщенні залу судових засідань подання Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» про застосування ст. 82 КК України щодо засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
за участю прокурора ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_3 , представника установи ОСОБА_5 ,
В С Т А Н О В И В:

24 березня 2020 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська надійшло подання Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» про застосування ст. 82 КК України щодо засудженого ОСОБА_3 .
В судовому засіданні представник установи ОСОБА_5 просив суд задовольнити подання установи, суду пояснивши, що засуджений ОСОБА_3 довів своє виправлення.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 заперечував проти задоволення подання, суду пояснив, що на даний час застосування до засудженого ст. 82 КК України передчасне, оскільки визначене покарання діє до 28 серпня 2022 року, та з 2017 року виплата засудженим матеріальної шкоди на користь потерпілої сторони відноситься на другий план, хоча він і отримує офіційну заробітню платню. В зв`язку з чим просив відмовити в задоволенні подання.
Засуджений ОСОБА_3 просив задовольнити подання, застосувати до нього ст. 82 КК України. Суду пояснив, що він, працюючи в ДУ «ДУВП № 4», отримував заробітну плату, частину якої переводив своїй дружині та батькам. Він не писав заяву на відшкодування шкоди потерпілому в бухгалтерії з його заробітної платні в зв`язку з тим, що він допомагав своїй дружині, однак ним та його сім`єю після ухвалення вироку судом, коли справа перебувала в Касаційному суді було сплачено потерпілому близько трьох тисяч гривень. Повідомив суд, що його батько є працездатною особою та працює вантажником, а матір є домогосподаркою. Батьки отримують заробітну платню, а також мають дохід від ведення господарства. З дружиною в нього шлюб було розірвано близько місяця тому, а саме 17 березня 2020 року, їхня малолітня дитина проживає з її матір`ю. Він за час відбування покарання дуже старався для того щоб в нього не було стягнень та була хороша характеристика. Також вказав на те що він в майбутньому буде відшкодовувати матеріальну шкоду яку завдав потерпілому під час вчинення злочину. Скоєний злочин усвідомив, у скоєному злочині розкаюється, вважає, що він виправився.
Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши матеріали особової справи на засудженого та надані до суду докази у їх сукупності, дійшов до наступних висновків.
Статтею 537 КПК України визначено, що під час виконання вироків, суд, визначений ч. 3 ст. 539 КПК України, має право, зокрема, вирішити питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким.
Судом встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2016 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначено покарання у вигляді п`яти років позбавленням волі та стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на користь ТОВ «Дієса» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 132025 грн. 94 коп.
Строк відбування покарання ОСОБА_3 рахувати з моменту його затримання після набрання вироком законної сили.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2017 року Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2016 року в частині призначення покарання ОСОБА_3 залишено без змін. Постановою Верховного Суду України від 16 травня 2018 року вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Дніпропетровської області від 24 травня 2017 року залишено без змін.
Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська набрав законної сили 24 травня 2017 року.
Засуджений ОСОБА_3 з 02 вересня 2017 року утримується в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань №4».
За змістом ст. 82 КК України, умовами заміни невідбутої частини покарання більш м`яким є: відбуття засудженим певної частини призначеного покарання, визначеної у частині четвертій цієї статті; наявність факту того, що засуджений став на шлях виправлення.
Висновки про те, чи став засуджений на шлях виправлення, можливо зробити врахувавши увесь комплекс даних, які характеризують засудженого, його поведінку, відношення до праці, відношення до вчиненого злочину та його наслідків, наявність заохочень, їх кількість та регулярність отримання, наявність чи відсутність стягнень, тощо.
У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Відповідно до ст. 82 КК України, суд за наявністю визначених законом підстав вправі замінити засудженому невідбуту частину покарання більш м`яким покаранням. При цьому нове покарання визначається з урахуванням його розташування в системі покарань, зазначених в ст. 51 КК України.
Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.
Статтею 6 КВК України передбачено, що виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Ресоціалізація - свідоме відновлення засудженого в соціальному статусі повноправного члена суспільства; повернення його до самостійного загальноприйнятого соціально-нормативного життя в суспільстві. Необхідною умовою ресоціалізації є виправлення засудженого. Основними засобами виправлення і ресоціалізації засуджених є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), пробація, суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив. Засоби виправлення і ресоціалізації засуджених застосовуються з урахуванням виду покарання, особистості засудженого, характеру, ступеня суспільної небезпеки і мотивів вчиненого кримінального правопорушення та поведінки засудженого під час відбування покарання.
Відповідно до ч. 3 ст. 82 КК України заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.
Пунктом 2 частини 4 ст. 82 КК України передбачено, що заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива після фактичного відбуття засудженим: не менше половини строку покарання, призначеного судом за корупційний злочин середньої тяжкості, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, коли особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисний злочин і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисний злочин, за який вона була засуджена до позбавлення волі.
Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26 квітня 2002 року передбачено, що оскільки судовий розгляд питання про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, справляє великий виховний і запобіжний вплив як на самого засудженого, так і на інших осіб, суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії або служби у справах неповнолітніх по суті внесеного подання. Зокрема, слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.
З матеріалів особової справи вбачається, що засуджений ОСОБА_3 під дію ст. 82 КК України підпадає по відбуттю 1/2 частини строку призначеного йому покарання, згідно довідки про заохочення і стягнення, засуджений ОСОБА_3 має чотири заохочення, а саме 02 березня 2018 року за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, 19 грудня 2018 року - за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, 09 вересня 2019 року - за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці, 11 січня 2020 року - за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці. Стягнень не має.
Однак суд зазначає, що наявність чотирьох заохочень та відсутність стягнень не є єдиною обставиною, яка є підставою для застосування до засудженого пільги, яка передбачена ст. 82 КК України, - заміна призначеного основного покарання більш м`яким, так як існують ще ряд обставин які враховані судом при розгляді подання.
Щодо даних про особу, то засуджений ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України належать до категорії тяжкого злочину.
Як вбачається із характеристики, засуджений ОСОБА_3 в місцях позбавлення волі знаходиться з 02 вересня 2017 року. Під час тримання у ДУВП № 4 порушень вимог режиму утримання не допускав, заохочень не мав. З 06 вересня 2017 року відбуває покарання у складі господарчої обслуги ДУВП № 4. За період відбування покарання характеризується позитивно, дисциплінарні стягнення не застосовувалися, за зразкову поведінку та сумлінне ставлення до праці має заохочення. Працевлаштований кухонним робітником, відношення до праці сумлінне. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом, виконує передбачені законом вимоги адміністрації. Дбайливо ставиться до виробничого обладнання, майна установи і предметів якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Не допускає порушення вимог пожежної безпеки та техніки безпеки праці, виконує правила виробничої санітарії. Додержується трудової дисципліни. Відповідно до ст. 123 КВК України приймає участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу «Правова освіта». Відповідно до ст. 110 КВК України підтримує соціально корисні зв`язки з рідними шляхом телефонних дзвінків та побачень, отримує від них посилки та передачі. Зв`язки з рідними міцні, цінує. За складом характеру спокійний, врівноважений та цілеспрямований. На профілактичних обліках не перебуває. У відношенні до засуджених неконфліктний, підтримує рівні та доброзичливі стосунки. До малих неформальних груп не належить. Спальне місце та при ліжкову тумбочку утримує у чистоті та порядку, має охайний зовнішній вигляд. Стан здоров`я задовільний. Вину у скоєному злочині усвідомив, глибоко кається.
Згідно психологічної характеристики від 11 березня 2020 року засуджений ОСОБА_3 має низький рівень агресивності.
У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно - дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини строку основного покарання більш м`яким покаранням - того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.
Так, обгрунтування необхідності заміни ОСОБА_3 основного призначеного покарання на більш м`яке, з огляду на його позитивне характеризування за місцем відбування покарання та відсутність стягнень, - не може саме по собі свідчити про виправлення засудженого, оскільки сумлінна поведінка засудженого передбачає не тільки наявність у останнього заохочень, застосованих у порядку, визначеними статтями 67, 130 КВК України, але й те, що засуджений усвідомив скоєне, розкаявся і як наслідок, зробив самостійні кроки на усунення наслідків свого правопорушення, шляхом відшкодування шкоди потерпілому.
Отже, дотримання порядку та умов відбування покарання, а також добросовісна поведінка засудженого під час відбування покарання відповідно до ст. 9 КВК України є обов`язком засудженого, а процес виправлення та перевиховання має бути стабільним та послідовним.
Відповідно, суд вважає, що дії засудженого не відповідають вимогам щодо застосування положень, які передбачені ст. 82 КК України та не відповідають положенням ст. 9 КВК України.
Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Так, вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із засудженого ОСОБА_3 солідарно було стягнуто на користь потерпілої сторони ТОВ «Дієса» в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 132025 грн. 94 коп. Однак ОСОБА_3 який офіційно працевлаштований в ДУ «ДУВП № 4» та отримуючий заробітню платню не виконує вирок суду в частині відшкодування шкоди.
Пояснення засудженого ОСОБА_3 щодо факту часткового погашення матеріальної шкоди потерпілій стороні не можуть бути прийняті до уваги так як жодного підтвердження перерахування грошових коштів на користь ТОВ «Дієса» суду надано не було.
Також судом не береться до уваги твердження засудженого щодо не можливості відшкодування шкоди потерпілій стороні, в зв`язку з тим, що він допомагав своїй дружині та батькам, оскільки в матеріалах особової справи засудженого міститься копія рішення Амур Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2020 року, відповідно до якого шлюб між ОСОБА_7 та засудженим було розірвано, в обґрунтування своєї позовної заяви позивачка вказувала, що в неї з відповідачем фактично припинилися шлюбно сімейні відносини з 2017 року. Від даного шлюбу у засудженого є малолітня дитина ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка на даний час знаходиться на утриманні свої матері ОСОБА_7 .
Засудженим було надано суду копію квитанції про перерахування на користь ОСОБА_7 грошових коштів у сумі 840 грн. 80 коп., яку суд не приймає до уваги так як в даній квитанції вказано що грошові кошти перераховуються в рахунок стягнення судових витрат, а не на утримання його малолітньої дитини.
Пояснення засудженого, що він допомагав батькам, також судом не можуть бути прийняті до уваги так як в судовому засіданні засуджений сам повідомив суд, що його батько є працездатною людиною та працює вантажником, а його матір є домогосподаркою. Крім цього його батьки займаються домашнім господарством та мають дохід від даного зайняття.
Таким чином, ОСОБА_3 хоча й характеризується позитивно та має заохочення, але, маючий постійний дохід, а саме: заробітну платню у розмірі 4173 грн. 00 коп. кожного місяця, не виконав покладений на нього судом обов`язок щодо відшкодування шкоди потерпілому, що свідчить про неповне усвідомлення засудженим наслідків вчиненого ним кримінального правопорушення та про неповне каяття засудженого.
Обставини справи свідчать про наявність в діях засудженого ОСОБА_3 як позитивних, (отримання чотирьох заохочень), так і негативних чинників, (відсутність відшкодування потерпілій стороні шкоди, заподіяної злочином), які не дають змогу суду з впевненістю прийти до виснову, що засуджений ОСОБА_3 своєю поведінкою довів ту обставину, що він остаточно став на шлях виправлення та виховання, що, є основною підставою для застосування пільги, яка передбачена ст. 82 КК України.
В судовому засіданні не встановлені обставини, що процес виправлення засудженого досяг тієї стадії, на якій відбування ним призначеного покарання перестає бути доцільним і подальше його виправлення можливе в умовах перебування на волі. Поведінка засудженого не є такою, що може слугувати прикладом для інших засуджених та бути підставою для заміни невідбутої частини покарання на більш м`яке.
У судовому засіданні не надано інших доказів виправлення засудженого ОСОБА_3 , а тому відсутні підстави для застосування пільг згідно ст. 82 КК України стосовно ОСОБА_9 .
На підставі викладеного та керуючись ст. 6 КВК України, ст. 82 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань № 4» про застосування ст. 82 КК України щодо засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя ОСОБА_1