У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у кримінальних справах:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 на ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 квітня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вознесенську Миколаївської області, зареєстрований та мешкає в АДРЕСА_1 , раніше судимого,
обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ст. 392 КК України.

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,
обвинувачений ОСОБА_5
захисник ОСОБА_6 .

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 квітня 2020 року відносно обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 19.06.2020 р. включно.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу суду про обрання відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою змінити відносно ОСОБА_5 запобіжний захід на більш м`який, не пов`язаний з триманням під вартою.

Узагальнені доводи апелянта.

Обвинувачений ОСОБА_5 зазначає, що його незаконно етапували зі слідчого ізолятора до ІТТ № 3 ГУНП в Миколаївській області, прокурор не вручив йому клопотання про продовження строку тримання під вартою, таким чином йому не дали можливості підготуватись до судового засідання.

Захисник ОСОБА_6 вважає ухвалу суду необґрунтованою та незаконною, прийнятою за результатами неповноти судового розгляду, а висновки суду такими, що не відповідають фактичним обставинам справи.
Зазначає, що обвинувачений не отримував клопотання про продовження запобіжного заходу, акт, на який посилається суд, є нікчемним, оскільки складений не уповноваженою особою, таке клопотання обвинуваченому не направлялось та не надавалось.
ОСОБА_5 тривалий час перебуває під вартою, ризики, передбачені ст. 177 КПК України, відсутні, а тому вважає, що застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання ним покладених на нього обов`язків.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

В провадженні Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000742, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 392 КК України.
Ухвалою Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27.02.2020 р. ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 25.04.2020 р.
У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 . Клопотання мотивоване тим, що строк тримання під вартою спливає 25.04.2020 р., судовий розгляд кримінального провадження до цього часу не може бути закінчений, а передбачені ст. 177 КПК України ризики не змінились.
Врахувавши, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину під час відбування покарання за тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, двічі судимий за вчинення злочинів проти життя та здоров`я інших осіб, ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» характеризується негативно, спілкується із засудженими негативної спрямованості, позитивних висновків з проведених з ним бесід не робить, вперто не бажає ставати на шлях виправлення, негативно характеризувався ДУ «Вознесенська виправна колонія (№ 72)», де відбував покарання, не мав заохочень, має численні дисциплінарні стягнення, може переховуватись від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення, суд дійшов висновку про необхідність продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 строку тримання під вартою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення обвинуваченого та його захисника на підтримку апеляційної скарги, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким керується.

Судом першої інстанції під час судового розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000742, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні злочину, передбаченого ст. 392 КК України, постановлено ухвалу про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 .
Рішенням Конституційного Суду України від 13 червня 2019 року визнано неконституційним закріплене у ст. 392 КПК України обмеження права учасників кримінального провадження окремого апеляційного оскарження ухвали суду про продовження строку тримання під вартою, постановленої під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що ухвали суду першої інстанції про продовження строку тримання під вартою, постановлені на стадії судового розгляду до ухвалення судового рішення по суті, підлягають перегляду в апеляційному порядку.
Разом з тим, на даний час нормативне регулювання положень кримінального процесуального закону ще не здійснено і порядку розгляду таких скарг не визначено.
За таких обставин, апеляційний суд вважає за необхідне при вирішенні питання щодо строків та порядку розгляду цих справ керуватись загальними засадами кримінального провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.
Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину під час відбування покарання в умовах позбавлення волі за тяжкий злочин проти життя та здоров`я особи, раніше неодноразово судимий за вчинення злочинів проти життя та здоров`я інших осіб, ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» характеризується негативно, має численні дисциплінарні стягнення. Судове провадження на даний час триває.
Наведені обставини дають можливість припускати, що обвинувачений може переховуватись від суду та вчинити інші кримінальні правопорушення, що свідчить про наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому висновок суду першої інстанції про наявність зазначених ризиків є вірним.
З урахуванням тяжкості злочину та наявністю ризиків переховування від суду та вчинення інших кримінальних правопорушень, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність продовження строку тримання під вартою для забезпечення виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу, про що просить апелянт, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Посилання апелянтів на неотримання клопотання про продовження запобіжного заходу є недоречними, оскільки з матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_5 відмовився від отримання даного клопотання, про що складено акт від 15.04.2020 р., при цьому захисник ОСОБА_6 15.04.2020 р. отримав клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді судом першої інстанції питання щодо продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , які б були безумовною підставою для скасування оскаржуваної ухвали.
З урахуванням викладеного, апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції та задоволення апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст. 7, 376, 404, 405, 407, 418, 419, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 квітня 2020 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника ОСОБА_6 без задоволення.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ ______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3