Справа № 381/1983/19 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/824/843/2020 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.185 КК України
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року. Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
при секретарі ОСОБА_5
із участю

прокурора ОСОБА_6 ,
захисника ОСОБА_7 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2019 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Приморського краю РФ, громадянина України, з середньою освітою, який має на утриманні малолітнього сина 2008 року народження, працюючого не офіційно, раніше неодноразово судимого, зареєстрованого та проживаючого: АДРЕСА_1 , -

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді 1 (один) рік позбавлення волі.

Ухвалено строк відбування покарання ОСОБА_8 рахувати з дня звернення вироку до виконання.

Цим же вироком вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат.

Згідно вироку суду ОСОБА_8 засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, вчиненого за наступних обставин.

27.04.2019 року приблизно о 14 год. 00 хв. ОСОБА_8 перебуваючи на території авто мийки по АДРЕСА_2 , помітив на дерев`яній лавці телефон марки «Xiaomi Mi A1», що належить неповнолітньому ОСОБА_9 , після чого у нього виник умисел, направлений на незаконне та протиправне заволодіння цим майном.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 діючи умисно, повторно, з корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння. Скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу від оточуючих здійснив крадіжку вказаного мобільного телефону, вартість якого згідно висновку експерта №1628/19 від 15.05.2019 року становить 1799 гривень.

Після цього ОСОБА_10 з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив ОСОБА_9 майнову шкоду в розмірі 1799 гривень.

Не погоджуючись із вказаним рішенням захисником обвинуваченого ОСОБА_8 адвокатом ОСОБА_7 подано апеляційну скаргу, у якій він не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації протиправних дій обвинуваченого, просить змінити вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2019 року і призначити ОСОБА_8 міру покарання не пов`язану з позбавленням волі, із застосуванням положень ст.75 КК України.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вирок суду першої інстанції є занадто суворим, оскільки призначена міра покарання не відповідає ступеню тяжкості скоєного злочину та особі обвинуваченого. При призначенні покарання не враховано, що ОСОБА_8 має на утриманні неповнолітню дитину, має поганий стан здоров`я, тяжких наслідків від скоєння злочину не настало, потерпілий не має ані майнових, ані моральних претензій до його підзахисного. Захисник вважає, що перевиховання ОСОБА_8 можливе без ізоляції його від суспільства.

Обвинувачений ОСОБА_8 належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, клопотань про його участь в судовому засіданні та про відкладення судового засідання не надіслав.

Із урахуванням принципу диспозитивності кримінального провадження, відповідно до якого сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК України, а також відсутності підстав для обов`язкової участі обвинуваченого в апеляційному розгляді, апеляційний суд приходить до переконання про можливість розгляду кримінального провадження без участі ОСОБА_8 .

Заслухавши суддю-доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 на підтримку поданої апеляційної скарги, позицію прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав рішення суду першої інстанції правильним, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону судом першої інстанції було дотримано в повній мірі.

Суд першої інстанції розглянув це кримінальне провадження відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, оскільки проти цього не заперечували учасники судового провадження та визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд першої інстанції з`ясував, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_8 за ч.2 ст.185 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2003 року передбачено, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимог ст.65 КК України стосовно загальних засад призначення покарання, оскільки саме через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно з положеннями ст.65 КК України, суд призначає покарання враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_8 суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії злочинів середньої тяжкості, фактичні обставини справи та характер злочинних діянь, дані про особу обвинуваченого, який раніше неодноразово судимий, у тому числі і за умисні корисливі злочини, однак належних висновків для себе не зробив і продовжує вчиняти злочини, працює не офіційно, перебуває в цивільному шлюбі, має на утриманні малолітнього сина 2008 року народження, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, однак перебуває на обліку у лікаря нарколога з діагнозом опійна наркоманія, за місцем проживання характеризується негативно.

Щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданої шкоди, визнано міськрайонним судом як обставини, які згідно з ст.66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_8 .

Обставинами, що у відповідності до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому судом першої інстанції не встановлено.

Із огляду на зазначене, міськрайонний суд обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 не можливе без ізоляції від суспільства та про необхідність призначення йому покарання у межах санкції ч.2 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк один рік.

Колегія суддів вважає, що призначене обвинуваченому ОСОБА_8 покарання в повній мірі відповідає вимогам ст.ст.50, 65 КК України, є необхідним та достатнім для його виправлення, попередження нових злочинів і домірне скоєному, а вимоги апеляційної скарги про призначення йому більш м`якого покарання, із застосуванням ст.75 КК України, є такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Відтак, доводи захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , про призначення його підзахисному занадто суворого покарання повністю спростовуються матеріалами кримінального провадження.

Враховуючи зазначене, апеляційний суд приходить до переконання, що підстави для зміни чи скасування вироку суду першої інстанції відсутні, а тому в задоволенні апеляційної скарги захисника обвинуваченого необхідно відмовити, а вирок суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 419 КПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 , залишити без задоволення.

Вирок Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 листопада 2019 року, щодо ОСОБА_8 без змін.

Головуючий :

Судді :