Провадження № 11-cc/824/1946/2020 Доповідач ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
за участю:
особи, яка подала скаргу ОСОБА_5
захисника ОСОБА_6
секретаря судових засідань ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 лютого 2020 року про відмову у відкритті провадження за скаргою підозрюваного ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні №005882 від 17.06.2019,-

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 лютого 2020 року відмовлено у відкритті провадження за скаргою підозрюваного ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні №005882 від 17.06.2019.
Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що положеннями кримінального процесуального закону України не визначено строку у який прокурор має прийняти рішення про закриття кримінального провадження після повідомлення особі про підозру, а тому оскаржувана ОСОБА_5 бездіяльність прокурора щодо не закриття кримінального провадження № 005882 від 17.06.2019 не входить до переліку бездіяльності, яка може бути оскаржена слідчому судді під час досудового розслідування в порядку ст. 303 КПК України. Окрім того, слідчий суддя зазначив, що ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого чи прокурора під час досудового розслідування може бути, відповідно до ст. 307 КПК України, про зобов`язання вчинити певну дію, тоді, як порушене в скарзі ОСОБА_5 питання щодо зобов`язання прокурора прийняти рішення про закриття провадження, не є дією. Також, слідчий суддя вказав, що прийняття рішення про закриття кримінального провадження є виключно дискреційними повноваженнями прокурора та слідчого, окрім випадку, передбаченого ч.9 ст. 284 КПК України.
Не погоджуючись з судовим рішенням, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність і необґрунтованість ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 лютого 2020 року просить її скасувати, а матеріали за скаргою повернути до суду першої інстанції для виконання вимог ст. 306, 307 КПК України. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що слідчий суддя приймаючи рішення про відмову у відкритті провадження неправильно застосував норми кримінального процесуального законодавства та дійшов помилкового висновку про те, що скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність, що не підлягає оскарженню. Так, апелянт зазначає, що ним оскаржується бездіяльність прокурора, яка полягає у не закритті кримінального провадження №005882 після закінчення строку досудового розслідування, визначеного ст. 219 КПК України, а саме двомісячного строку з дня повідомлення йому про підозру у вчиненні злочину, передбаченому ч.2 ст. 263 КК України. Вказує, що кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду або щоб відповідне кримінальне провадження було закрите, а тому, враховуючи, що у даному кримінальному провадженні закінчилися строки досудового розслідування, кримінальне провадження щодо нього має бути закрито прокурором, а не встановлення кримінальним процесуальним законом чітких строків, протягом яких прокурор зобов`язаний закрити кримінальне провадження, не може бути підставою для відмови у відкритті провадження за його скаргою.
Заслухавши доповідь судді, доводи особи, за скаргою якої здійснюється судове провадження, який разом з захисником підтримала подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити, перевіривши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів скарги, ОСОБА_5 подав до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва скаргу, в якій просив зобов`язати прокурора Київської місцевої прокуратури №10 закрити кримінальне провадження № 005882 від 17.06.2019 та направити відповідну постанову на його адресу.

До повноважень слідчого судді належить розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність прокурора прийняті/вчинені на стадії досудового провадження.
Згідно ч.3 ст. 26 КПК України повноваження слідчого судді при вирішенні питань, віднесених до його компетенції, обмежені законодавчим положенням, згідно з яким, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише питання, винесені на їх розгляд сторонами й віднесені до їх повноважень процесуальним законом.
Статтею 303 КПК України встановлено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.
Зокрема, відповідно пункту 1 частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.
Відмовляючи у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 , своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що положеннями ст.ст. 110, 219, 283, 284 КПК України не визначено строку у який прокурор має прийняти рішення про закриття кримінального провадження, після повідомлення особі про підозру, а відтак виходячи з положень ст. 303 КПК України, зазначена у скарзі бездіяльність прокурора не може бути оскаржена під час досудового розслідування.
Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді, оскільки скарга ОСОБА_5 подана на бездіяльність прокурора, яка до переліку рішень, дій чи бездіяльності прокурора, які підлягають оскарженю під час досудового розслідування, відповідно до ст. 303 КПК України, не входить та вважає законним і обґрунтованим прийняте рішення про відмову у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_5 на підставі ч.4 ст.304 КПК України.
Доводи апеляційної скарги ОСОБА_5 про те, що не встановлення кримінальним процесуальним законом чітких строків, протягом яких прокурор зобов`язаний закрити кримінальне провадження, не може бути підставою для відмови у відкритті провадження за його скаргою, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки кримінальним процесуальним законом чітко визначено, в яких випадках і які рішення, дії чи бездіяльності прокурора підлягають оскарженню під час досудового розслідування, при цьому порушене в скарзі питання щодо зобов`язання прокурора закрити кримінальне провадження до повноважень слідчого судді не входить.
Положеннями ст.ст. 283-284 КПК України визначено, що прокурор після отримання клопотання про закриття кримінального провадження, повинен перевірити наявність або відсутність підстав для закриття кримінального провадження та прийняти законне та обґрунтоване рішення. У випадку наявності підстав для закриття кримінального провадження, прокурор зобов`язаний закрити кримінальне провадження. Водночас, будь-яких даних про те, що ОСОБА_5 звертався до прокурора з відповідним клопотанням про закриття кримінального провадження матеріали скарги не містять.
З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість постановленої слідчим суддею ухвали за скаргою ОСОБА_5 та підстав для її скасування не вбачає.
Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 лютого 2020 року про відмову у відкритті провадження за скаргою підозрюваного ОСОБА_5 на бездіяльність прокурора у кримінальному провадженні №005882 від 17.06.2019, залишити без змін.
Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

_________________ __________________ __________________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4