Справа № 991/284/20
Провадження №11-сс/991/149/20
ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2020 року м. Київ

Колегія суддів Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

особи, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 31.01.2020 року про повернення йому скарги на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань згідно заяви ОСОБА_5 № 3708/03 від 03.01.2020

ВСТАНОВИЛА:

10 січня 2020 року ОСОБА_5 подав скаргу до Вищого антикорупційного суду на бездіяльність начальника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
У матеріалах скарги ОСОБА_5 зазначив, що ним 08.01.2020 на ім`я керівника ГПД НАБ України подано заяву про вчинення ТОВ «Сіті Ліфт» та ТОВ «Київ Медія» кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 157, ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 212, ч. 1 ст. 111, ст. 170, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 27 КК України (вих. №3708/03 від 03.01.2020). Вказана заява була отримана НАБ України 08.01.2020, однак станом на 10.01.2020 відомості згідно вказаної заяви до ЄРДР не внесені, в порушення вимог ст.214 КПК України, у зв`язку з чим заявник просить визнати бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_6 протиправною, зобов`язати його внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань згідно поданої ним заяви вих. №3708/03 від 03.01.2020 із зазначенням правової кваліфікації, а також надати заявнику належним чином завірені витяги з ЄРДР та Пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого у кримінальному провадженні.
Ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 31.01.2020 року скаргу ОСОБА_5 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань згідно заяви ОСОБА_5 № 3708/03 від 03.01.2020 повернуто заявнику.
Ухвала мотивована тим, що скарга подана на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань згідно заяви ОСОБА_5 № 3708/03 від 03.01.2020, не підсудна Вищому антикорупційного суду оскільки відсутні умови, передбачені пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 КПК України, у зв`язку з чим має розглядатися слідчим суддею місцевого загального суду (а.с. 8).
Не погодившись з вказаною ухвалою слідчого судді, 11.02.2020 ОСОБА_5 подав до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду апеляційну скаргу, в якій просить:
1)скасувати ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 31.01.2020 року;
2)матеріали скарги за вих. № 3741/10 від 10.01.2020 року на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України повернути до Вищого антикорупційного суду та зобов`язати виконати вимоги ст.ст. 306, 307 КПК України.
В судове засідання з`явилася особа, яка подала апеляційну скаргу ОСОБА_5 . Інші учасники справи, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду скарги, в судове засідання не з`явились, про причини неявки в суд не повідомили, у зв`язку з чим, колегією суддів прийнято рішення розглянути апеляційну скаргу у їх відсутність.
Заслухавши суддю-доповідача, думку ОСОБА_5 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив задовольнити її в повному обсязі, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_5 , не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 2 ст. 33-1 КПК України встановлено, що слідчі судді Вищого антикорупційного суду здійснюють судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальних провадженнях щодо злочинів, віднесених до підсудності Вищого антикорупційного суду відповідно до частини першої цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 33-1 КПК України, Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 2062, 209, 211, 3661 Кримінального кодексу України, якщо наявна хоча б одна з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України.
Згідно з приміткою до ст. 45 КК України, корупційними злочинами відповідно до цього Кодексу вважаються злочини, передбачені статтями 191, 262, 308, 312, 313, 320, 357, 410, у випадку їх вчинення шляхом зловживання службовим становищем, а також злочини, передбачені статтями 210, 354, 364, 3641, 3652, 3661, 368-3692 цього Кодексу.
Частина 5 ст. 216 КПК України встановлює процесуальні вимоги щодо підсудності Вищого антикорупційного суду.
Пунктом 1 ч. 5 ст. 216 КПК України встановлений перелік суб`єктів злочинів у кримінальних провадженнях, підсудних Вищому антикорупційному суду.
Відповідно до п. 2-3 ч. 5 ст. 216 КПК України кримінальне провадження підсудне Вищому антикорупційному суду, якщо:
-розмір предмету злочину або завданої ним шкоди в п`ятсот і більше разів перевищує розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленої законом на час вчинення злочину (якщо злочин вчинено службовою особою державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків).
-злочин, передбачений статтею 369, частиною першою статті 369-2 Кримінального кодексу України, вчинено щодо службової особи, визначеної у частині четвертій статті 18 Кримінального кодексу України або у пункті 1 частини п`ятої статті 216 КПК України.
Таким чином, Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених в примітці статті 45 Кримінального кодексу України, статтями 2062, 209, 211, 3661 Кримінального кодексу України, виключно за наявності хоча б однієї з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України. Вказана вимога є обов`язковою.
З матеріалів судового провадження вбачається, що заявником зазначено про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 157, ч. 2 ст. 364-1, ч. 2 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 2 ст. 212, ч. 1 ст. 111, ст. 170, ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 27 КК України.
Згідно ч. 1 ст. 33-1 КПК України, серед зазначених кримінальних правопорушень, Вищому антикорупційному суду підсудні кримінальні провадження стосовно корупційних злочинів, передбачених ст. 191 та 364-1 КК України, за наявності хоча б однієї з умов, передбачених пунктами 1-3 частини п`ятої статті 216 Кримінального процесуального кодексу України.
Однак, як вбачається з матеріалів судового провадження, заява ОСОБА_5 про вчинене кримінальне правопорушення (в порядку ст. 55 КПК України) від 03.01.2020 року (а.с. 3-4), як і скарга на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України від 10.01.200 року (а.с. 1-2) не містять жодних відомостей про наявність умов, встановлених п.п.1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України.
В заяві про вчинене кримінальне правопорушення (в порядку ст. 55 КПК України) від 03.01.2020 року, ОСОБА_5 зазначає, що діями ТОВ «Сіті Ліфт» і ТОВ «Київ Медія» йому заподіяно матеріальну шкоду на суму 3 000 000, 00 грн. та моральну на суму 200 000,00 грн. Разом на суму 3 200 000 грн. (а.с. 4).
Водночас з матеріалів апеляційної скарги, а також даних, відомостей та документів із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, вбачається, що ТОВ «Сіті Ліфт» та ТОВ «Київ Медія» не є суб`єктами господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків, а його посадові особи відповідно не є службовими особами державного органу, правоохоронного органу, військового формування, органу місцевого самоврядування, суб`єкта господарювання, у статутному капіталі якого частка державної або комунальної власності перевищує 50 відсотків.
З огляну на вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що скарга ОСОБА_5 на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань згідно заяви ОСОБА_5 № 3708/03 від 03.01.2020, не відповідає процесуальним вимогам щодо підсудності Вищого антикорупційного суду через недотримання жодної з умов, визначеної у п.п. 1-3 ч. 5 ст. 216 КПК України, не підлягає розгляду в цьому суді та має згідно ст.ст. 331, 306 КПК України розглядатися слідчим суддею місцевого загального суду.
Відсутність у слідчого судді Вищого антикорупційного суду процесуальних повноважень розглянути подану скаргу, зумовлює неможливість її розгляду по суті і, відповідно, прийняття рішення про її задоволення або відмову.

Істотних порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України, які б давали підстави для скасування оскаржуваної ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.
У зв`язку з цим, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, а відтак вважає постановлене ним рішення законним і обґрунтованим та не вбачає підстав для його скасування.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 331, 216, 309, 336, 395, 405, 407, 418, 422, 532 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:
Ухвалу слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 31 січня 2020 року про повернення ОСОБА_5 скарги на бездіяльність керівника ГПД Національного антикорупційного бюро України, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальні правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань згідно заяви ОСОБА_5 № 3708/03 від 03.01.2020, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_5 без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3