справа №619/4948/19
провадження №1-кп/619/502/19
ВИРОК
іменем України

27 грудня 2019 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області
у складіголовуючого - суддіОСОБА_1
за участю:секретаря судового засіданняОСОБА_2
розглянув у відкритому судовому засіданнікримінальне провадження № 0001449 від 23.10.2019 по обвинуваченню:
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дергачі Дергачівського району Харківської області, громадянина України, освіта середня, не одруженого, маючого на утриманні неповнолітнього сина - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , такого, що не має судимості;
у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України,
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Харків, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , такого, що не має судимості;
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженця м. Мурманськ Росія, громадянина України, освіта середня, не одруженого, не працюючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого;
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України,
за участю сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:
прокурораОСОБА_7
обвинуваченихОСОБА_3
ОСОБА_5
ОСОБА_6 .

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.
23 жовтня 2019 року приблизно о 07 годині ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вступили в злочинний зговір, направлений на вчинення крадіжки металевих труб з теплових мереж від котельні по АДРЕСА_3 . Для реалізації свого злочинного умислу спрямованого на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи корисливий мотив, з метою збагачення за рахунок чужого майна 23.10.2019 приблизно о 07 год 30 хв ОСОБА_3 разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 прослідували до теплової мережі, за вищевказаної адреси, де ОСОБА_3 за допомогою пилки по металу, яку мав при собі відпиляв трубу довжиною 6,14 м діаметром 3 см, товщина стінки 3 мм, вартістю 221,04 грн, трубу довжиною 6,8 м діаметром 3 см, товщина стінки 3 мм, вартістю 244,80 грн, трубу довжиною 6,8 м діаметром 5,5 см, товщина стінки 3 мм, вартістю 471,24 грн, а ОСОБА_5 і ОСОБА_6 склали їх поряд і підготували для перенесення. Однак, ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 не вчинили всіх дій, які вважали необхідними для доведення злочину до кінця з причин, що не залежали від їх волі, оскільки були виявлені біля теплової мережі від котельні по вул. Сумський Шлях № 163 в м. Дергачі Харківської області, що належить Дергачівській міській раді Дергачівського району Харківської області, співробітниками Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області, які здійснювали патрулювання території. Проте у разі доведення злочину до кінця заподіяли б Дергачівській міській раді Дергачівського району Харківської області, матеріальний збиток на загальну суму 937,08 грн.
Крім того, 14.11.2019 приблизно о 12 годині ОСОБА_3 знаходився в вестибюлі Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області, розташованого за адресою: Харківська область, Дергачівський район, м. Дергачі, вул.1 Травня, 10, де помітив, що на столі, на підзарядці лежить мобільний телефон «Lenovo А316 І», що належить ОСОБА_8 , якої поряд не було. В цей час в нього раптово виник злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна. Реалізуючи прямий умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, переслідуючи мету збагачення за рахунок скоєння злочину, діючи з корисливих мотивів, впевнившись в тому, що його подальші дії ніким помічені не будуть, ОСОБА_3 підійшов до вказаного столу, правою рукою взяв мобільний телефон «Lenovo А316 І», тим самим таємно викрав чуже майно та покинув приміщення. В подальшому розпорядився викраденим на свій розсуд. Своїми злочинними діями ОСОБА_3 заподіяв потерпілій ОСОБА_8 майновий збиток на суму 314 гривень.
Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.
Дії обвинуваченого ОСОБА_3 , які виразилися у:

-незакінченому замаху на крадіжку, тобто незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, суд кваліфікує за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України;

-крадіжці, тобто таємному викраденні чужого майна, вчиненої повторно, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 185 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 , які виразилися у незакінченому замаху на крадіжку, тобто незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, суд кваліфікує за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 , які виразилися у незакінченому замаху на крадіжку, тобто незакінченому замаху на таємне викрадення чужого майна, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, суд кваліфікує за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин, а також мотиви неврахування окремих доказів.
На підставі ч. 3 ст. 349 КПК України, за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачені правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, останнім роз`яснено, що у такому випадку, вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням вимог ч. 4 ст. 349 КПК України суд обмежився допитом обвинувачених та дослідженням доказів, які характеризують їх особу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому злочинів визнав, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив факт і обставини вчинення злочинів, так як це зазначено вище.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив факт і обставини вчинення злочину, так як це зазначено вище.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав, у вчиненому щиросердно розкаявся, підтвердив факт і обставини вчинення злочину, так як це зазначено вище.

Повно, всесторонньо, об`єктивно проаналізувавши й оцінивши кожний доказ із точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для ухвалення обвинувального вироку у даному кримінальному провадженні, враховуючи, що дане провадження в цілому є справедливим, порушень кримінального процесуального закону під час досудового розслідування допущено не було, та дотримуючись загальних засад кримінального провадження, суд дійшов висновку про обґрунтованість висунутого проти обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 обвинувачення та доведеність стороною обвинувачення у ході судового розгляду їх винуватості у вчиненні інкримінованих їм злочинів.

За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, на потерпілого.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною 5 ст. 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява № 39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. the United Kingdom), n.161, Series А заява № 25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Показання обвинувачених в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів суду у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності їх позиції.

Жодних розумних сумнівів щодо доведеності винуватості обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм злочинів у суду немає та будь-які належні, допустимі і достовірні докази на спростування вищевказаного відсутні, жодних клопотань з цього приводу стороною захисту не заявлялося.

Отже, вина обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у вчиненні злочинів доведена в повному обсязі і підтверджується доказами, які є в матеріалах кримінального провадження, і обвинуваченими не оспорюються.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.
Верховний Суд у постанові від 30 жовтня 2018 року у справі № 559/1037/16-к (провадження № 51-3612км18) вказав, що основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 визнається судом обставинами, які пом`якшують їх покарання.

Обставини, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.
Вивченням даних про особу ОСОБА_3 встановлено, що він в силу ст. 89 КК України є таким, що не має судимості,не перебуває на обліку у лікаря психіатра та перебуває на обліку лікаря нарколога з діагнозом: синдром залежності від алкоголю. За місцем проживання характеризується посередньо.

Вивченням даних про особу ОСОБА_5 встановлено, що він в силу ст. 89 КК України є таким, що не має судимості,не перебуває на обліку у лікаря психіатра та перебуває на обліку лікаря нарколога з діагнозом: синдром залежності від алкоголю. За місцем проживання характеризується посередньо.

Вивченням даних про особу ОСОБА_6 встановлено, що він раніше не судимий,на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває. Постійного місця проживання не має.

Відповідно до змісту ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд, при призначенні покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї з форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування. Завданням такої форми є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання. Реалізація цієї функції становить правозастосовну інтелектуально-вольову діяльність суду, в рамках якої і приймається рішення про можливість застосування чи незастосування ст.75 КК України, за змістом якої рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням суд може прийняти лише у випадку, якщо при призначенні покарання певного виду й розміру, він ураховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання.

Згідно ч.6 ст.368 КПК України, обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2018 року у справі №298/95/16-к (провадження №51-2501км18) вказав, що у частині 2 ст.65 КК України встановлено презумпцію призначення більш м`якого покарання, якщо не доведено, що воно не є достатнім для досягнення мети покарання. Суд вважає, що такий же принцип застосовується і при вирішенні питання про порядок відбування покарання, зокрема, про можливість звільнення від відбування покарання з випробуванням. Обов`язок доведення того, що менш суворий вид покарання або порядок його відбування є недостатнім, покладається на сторону обвинувачення.
Також Верховний Суд у своїй постанові від 01 лютого 2018 року (справа №634/609/15-к, провадження №51-658 км17) зазначив, що підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст.75 КК України тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила злочин, залежно від особливостей цього злочину і його суб`єкта. Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини (зокрема справа «Довженко проти України»), який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Відповідно до ч. 5 ст. 68 КК України при призначенні покарання співучасникам злочину суд, керуючись положеннями статей 65-67 цього Кодексу, враховує характер та ступінь участі кожного з них у вчиненні злочину.
За таких обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції частини цієї статті.

При вирішенні питання про те, який із передбачених ст.70 КК України принципів необхідно застосувати ОСОБА_3 при призначенні покарання за сукупністю злочинів, суд крім даних про особу винуватого та обставин, які пом`якшують покарання, враховує число злочинів, які входять у сукупність, форму вини і мотиви вчинення кожного з них, тяжкість їх наслідків.

Отже, суд дійшов висновку про застосування принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим.

За таких обставин справи, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи обвинувачених, обставини, які пом`якшують покарання, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_6 та ОСОБА_5 покарання за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі в межах санкції частини цієї статті.

При цьому суд враховує, що відповідно до ч.3 ст.68 КК України покарання за замах на злочин не може перевищувати двох третин максимального строку, передбаченого відповідною частиною статті КК України.

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Суду як джерело права.
Відповідно до положень ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
У справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09 червня 2005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24 березня 2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року) Європейський суд указав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити особистого надмірного тягаря для особи».
Враховуючи характер суспільно-небезпечних діянь, дані про особу обвинуваченого, можливість виправлення ОСОБА_3 без відбування покарання, суд дійшов висновку про звільнення його від відбування покарання з іспитовим строком та застосовує ст. 75 КК України. На період іспитового строку суд покладає на нього обов`язки, передбачені ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Враховуючи характер суспільно-небезпечного діяння, дані про особу обвинуваченого, можливість виправлення ОСОБА_5 без відбування покарання, суд дійшов висновку про звільнення його від відбування покарання з іспитовим строком та застосовує ст. 75 КК України. На період іспитового строку суд покладає на нього обов`язки, передбачені ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Враховуючи характер суспільно-небезпечного діяння, дані про особу обвинуваченого, можливість виправлення ОСОБА_6 без відбування покарання, суд дійшов висновку про звільнення його від відбування покарання з іспитовим строком та застосовує ст. 75 КК України. На період іспитового строку суд покладає на нього обов`язки, передбачені ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.
Питання про долю речових доказів, вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 124, 126 КПК України, суд стягує з обвинувачених на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Ухвалою слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 28 жовтня 2019 року (справа № 619/4261/19, провадження № 1-кс/619/2071/19) було накладено арешт на трубу довжиною 6,14 м діаметром 3 см, трубу довжиною 6,8 діаметром 3 см, трубу довжиною 6,8 м діаметром 5,5 см, пилку ручну.

З огляду на те, що предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, а саметруби, не підлягають спеціальній конфіскації, то відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд скасовує арешт вказаного майна.

З урахуванням вимог ст.ст. 176, 177, 200, 377 КПК України у суду відсутні підстави для зміни запобіжного заходу, у зв`язку з цим до набрання вироком законної сили суд залишає незмінним запобіжний захід щодо обвинувачених.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373-376, 392, 395 КПК України, суд

ухвалив:
ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 3 ст. 68 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі;

- за ч. 2 ст. 185 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України ОСОБА_3 визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш сувориму виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності зі ст.76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до набрання вироком законної сили залишити незмінним особисте зобов`язання.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ч. 3 ст. 68 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності зі ст.76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити незмінним особисте зобов`язання.

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання із застосуванням ч. 3 ст. 68 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_6 звільнити від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку в 1 (один) рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності зі ст.76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишити незмінним особисте зобов`язання.

Арешт майна, а саме труби довжиною 6,14 м діаметром 3 см, труби довжиною 6,8 діаметром 3 см; труби довжиною 6,8 м діаметром 5,5 см, застосований відповідно до ухвали слідчого судді Дергачівського районного суду Харківської області від 28 жовтня 2019 року (справа № 619/4261/19, провадження № 1-кс/619/2071/19) - скасувати.

Речові докази:

-пилку ручну, яка знаходиться на зберіганні у камері зберігання речових доказів Дергачівського ГУНП в Харківській області, - знищити;
-трубу довжиною 6,14 м діаметром 3 см, трубу довжиною 6,8 діаметром 3 см, трубу довжиною 6,8 м діаметром 5,5 см, які знаходяться на зберіганні у Дергачівській міській раді Дергачівського району Харківської області, - вважати їй повернутими.

Стягнути в рівних частинах з обвинувачених ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати за проведення в Харківському НДІСЕ ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса експертизи № 23959 від 08.11.2019 у розмірі 628,00 грн.

Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати за проведення в Харківському НДІСЕ ім. засл. проф. М.С.Бокаріуса експертизи № 25778 від 27.11.2019 у розмірі 785,00 грн.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1