ЄУН № 336/7744/19
пр. № 1-кп/336/389/2020
ВИРОК
Іменем України
24 червня 2020 року м. Запоріжжя
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участі прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за звинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, не працевлаштованого, мешкає за адресою: за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21.11.2014 року за ст. 286 ч. 2 КК України до 5 років позбавлення волі, звільнений від відбування покарання з випробуванням в порядку ст. 75, 76 КК України строком на 3 роки (ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.06.2018 року, яка залишена без змін ухвалою Запорізького апеляційного суду від 22.01.2020 року, звільнення від відбування покарання скасовано, направлений для відбування покарання);

вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.11.2019 року за ст. 185 ч. 1, 2 КК України із застосуванням ст. 70 КК України до 2 років позбавлення волі, звільений від відбування покарання з випробуванням в порядку ст. 75, 76 КК України строком на 2 роки),

у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України,

ВСТАНОВИВ:
29 жовтня 2019 року о 13.00 годині, ОСОБА_4 , маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи умисно з корисливих мотивів, повторно, знаходячись біля будинку № 20 по вул. Севастопольскій у м. Запоріжжя, таємно викрав з багажнику автомобілю Форд Мондео, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належне ОСОБА_6 майно, а саме: подовжувач-колодку CR 50m «Deluх» на чотири гнізда живлення з дротом довжиною 50 м вартістю 528,88 гривень, а також зварювальний апарат Елва ВД200И в корпусі синьо-помаранчевого кольору вартістю 2918,67 гривень, спричинивши ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 3447,55 гривень.
В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у скоєнні злочину визнав повністю, пояснивши, що 29.10.2019 року він вдень біля будинку № 20 по вул. Севастопольській у м. Запоріжжя побачив автомобіль Форд Мондео, багажник якого не був зачинений. З багажнику вказаного автомобілю ОСОБА_4 викрав зварювальний апарат та подовжувач, які поніс до себе додому, звідки вони в подальшому були вилучені працівниками поліції. У скоєному розкаюється.
Потерпілий в судове засідання не з?явився, про місце та час розгляду справи сповіщений, в підготовчому судовому засіданні подав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Обвинувачений зазначив, що повністю визнає себе винним у скоєнні злочину, обставини, які зазначені в обвинувальному акті, в повній мірі відповідають дійсності, вартість майна не оспорює, кваліфікація дій є вірною.

Судом було роз`яснено учасникам справи наслідки обмеження дослідження доказів, передбачені ст. 349 ч. 3 КПК України. Враховуючи відповідні клопотання прокурора, обвинуваченого та захисника, суд, впевнившись у тому, що усі учасники правильно розуміють зміст цих обставин, та немає сумнівів у добровільності їх позиції, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Інших доказів учасниками провадження не надавалось, прокурор вважав, що досліджених судом доказів достатньо для встановлення обставин скоєння злочину та доведеності вини обвинуваченого, з чим погодились захисник та обвинувачений.

Оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд, враховуючи позицію обвинуваченого щодо повного визнання вини у скоєнні злочину, його пояснення про обставини скоєння злочину, дійшов висновку, що вина ОСОБА_4 у скоєнні злочину знайшла своє підтвердження та доведена належними та допустимими доказами.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ст. 185 ч. 2 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно.

При дослідженні документів, які характеризують особистість ОСОБА_4 судом встановлено, що ОСОБА_4 не має стійких соціальних зв?язків, перебував на обліку в КУ «ОКНД», неодноразово засуджувався за скоєння різних злочинів, в тому числі злочинів проти власності, у сфері дорожнього руху, незаконного обігу наркотичних засобів, не працює, вчинив злочин в період судового слідства щодо нього у іншому кримінальному провадженні.

Обставин, які обтяжують покарання, судом не встановлено.

Обставиною, яка пом`якшує покарання, суд вважає визнання обвинуваченим вини у скоєнні злочину.

При призначенні покарання суд враховує положення ст. 50 КК України, яка вказує, що метою покарання є кара, виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів, тож вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді позбавлення волі.

При призначені покарання застосуванню також підлягають положення ст. 70 ч. 4, ст. 71 КК України.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» у разі визнання особи винною у вчиненні кількох злочинів рішення про її звільнення від відбування покарання з випробуванням приймається тільки після визначення на підставі частини 1 статті 70 КК остаточного покарання, виходячи з його виду й розміру.
Коли особа, щодо якої було застосоване таке звільнення, вчинила до постановлення вироку в першій справі інший злочин, за який вона засуджується до покарання, що належить відбувати реально, застосування принципів поглинення, часткового чи повного складання призначених покарань не допускається. За таких умов кожний вирок виконується самостійно.
Враховуючи вищевикладене, оскільки злочин у цьому кримінальному провадженні був вчинений у жовтні 2019 року, натомість як вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.11.2019 року був ухвалений після цього, тож він підлягає самостійному виконанню.

Суд не вбачає підстав для стягнення з обвинуваченого витрат на залучення експерта, адже документів на підтвердження таких витрат не надано.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 368, 369, 373, 374 КПК України, ст. 70, 71, ст. 185 ч. 2 КК України,
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_4 винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 185 ч. 2 КК України, та призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на два роки.

З застосуванням ст. 71 КК України за сукупністю вироків частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21.11.2014 року за ст. 286 ч. 2 КК України, остаточно призначивши ОСОБА_4 покарання у виді п?яти років шести місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з 14 березня 2020 року.

Вирок Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.11.2019 року за ст. 185 ч. 1, 2 КК України щодо ОСОБА_4 підлягає самостійному виконанню.

Речові докази: подовжувач-колодку CR 50m «Deluх» на чотири гнізда живлення з дротом довжиною 50 м, зварювальний апарат Елва ВД200И в корпусі синьо-помаранчевого кольору, які передані на зберігання ОСОБА_6 , залишити ОСОБА_6 .
Копію вироку учасники провадження мають право отримати в суді негайно після його проголошення. Учасникам судового провадження, які не були присутні в судовому засіданні, копію вироку надіслати не пізніше наступного дня після ухвалення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, та може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії вироку.

Суддя ОСОБА_1