Провадження № 11-кп/4820/75/20
Категорія: Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Хмельницького апеляційного суду Хмельницької області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,
потерпілої ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницькому кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0006899 від 26.11.2015 року, за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Хмельницького міськрайонного суду від 14 серпня 2019 року,

в с т а н о в и л а :
Вироком Хмельницького міськрайонного суду від 14 серпня 2019 року

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Суми Сумської області, українця, громадянина України, із базовою середньою освітою, непрацюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 29.12.1999 року Зарічним районним судом м. Суми за ст.ст. 140 ч.3, 44, 45 КК України (в редакції 1960 року) до позбавлення волі терміном на 3 роки, на підставі ст. 45 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку терміном на 1 рік;
- 01.06.2002 року Ковпаківським районним судом м. Суми за ст.ст. 141 ч.2, 142 ч.3, 44 КК України (в редакції 1960), ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 70, 71 КК України (в редакції 2001 року) до позбавлення волі терміном на 4 роки 6 місяців;
- 15.06.2012 року Ковпаківським районним судом м. Суми за ч.2 ст. 185, ч.5 ст. 185, ч.2 ст. 15 ч. 5 ст. 185, ч.1 ст. 14 ч.5 ст. 185, ч.1 ст. 355, 70 КК України (в редакції 2001 року) до позбавлення волі терміном на 8 років, додаткова міра покарання конфіскація майна;
- 09.02.2015 року Ковпаківським районним судом м. Суми за ч.2 ст. 185, ч.5 ст. 185, 69, ч.2 ст. 15 ч. 5 ст. 185, 69, ч.1 ст. 14 ч.5 ст. 185, 69, ч.2 ст. 189, ч.2 ст. 199, 69, ч.1 ст. 70 КК України (в редакції 2001), ч.1 ст. 309, ч.1 ст. 70, 71 КК України (в редакції 2001 року) до позбавлення волі терміном на 4 роки 5 місяців, додаткова міра покарання конфіскація майна;
визнано винним у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 15 - ч. 1 ст. 162 КК України, ч. 3 ст. 185 КК України та призначено йому покарання:
- за ч. 3 ст. 15 - ч. 1 ст. 162 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки.;
- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді 3 років 6 місяців позбавлення волі.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворими визначено остаточну міру покарання у виді позбавлення волі строком 3 роки 6 місяців позбавлення волі.
Як вбачається з вироку, 26.11.2015, близько 08 год. 22 хв., перебуваючи по АДРЕСА_2 , з метою викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, умисно, шляхом підбору ключа до замка вхідних дверей квартири, проник до квартири АДРЕСА_3 , звідки таємно, повторно, викрав, ноутбук марки Асер Е1-572 G-54204G1MnKK S: NXM 8JE400633502BE83400, вартістю 5500 грн.; ноутбук марки Асус AS X80L CPM60/1CG5/1GRU P/N 90 NENZ 159365107C30OY SN86NOAS228472265 вартістю 5500 грн., фотоапарат марки SONY DSC W 350/ВС S 000585769 SN 5009303 вартістю 200 грн., карту пам`яті на 8Гб. вартістю 100 грн., сумку для носіння на поясі чорного кольору, вартістю 160 грн., планшет марки Pocket Book SN W100F000Y9, вартістю 1500 грн., карту пам`яті 16 Гб, вартістю 250 грн., планшет марки 3Q 3QTAB/c/18A4.1.1R, вартістю 2800 грн., карту пам`яті на 16 Гб, вартістю 250 грн., карту пам`яті 8 Гб, вартістю 100 грн., револьвер під патрон «Флобер» марки «Сафарі» РФ 420 (бук); SN: х 26657, вартістю 3000 грн., револьвер під патрон «Флобер» марки «ЕкольВайбер» (Туреччина чорного кольору) 420, вартістю 900 грн., пневматичний пістолет М84, вартістю 650 грн., пневматичний пістолет KWC KM 47 DHN, вартістю 650 грн., блютуз колонка (чорного кольору), вартістю 200 грн., золоте кільце, розміром 16,5 мм., у формі обручки, яка у верху переплітається, вагою 1,5 гр., вартістю 1400 грн., золоті сережки у вигляді кленового листочка, вагою 4 гр., вартістю 3000 грн., золоті сережки, вагою 4 гр., вартістю 3000 грн., золотий браслет (з жовтого золота) (переплетіння у вигляді маленьких кілець по 2), вагою 4 гр., вартістю 3000 грн., дві пари золотих дитячих сережок у вигляді квіток (одна з білим камінцем в середині, а інша з рожевим) вагою 2 гр. вартістю 1500 грн., золоту ікону (Божа Матір) вагою 5 гр., вартістю 2000 гр., грошові кошти в сумі 1200 грн., що належать ОСОБА_9 , спричинивши останній матеріальної шкоди на загальну суму 36760 грн.
Крім того, 08.12.2015 року, близько 11 год. 20 хв., ОСОБА_7 разом з ОСОБА_10 , який засуджений відповідно до вироку Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 14 січня 2019 року, який набрав законної сили, за попередньою змовою групою осіб, незаконно, без будь-яких законних підстав, без відому та дозволу володільця ОСОБА_11 , таємно, умисно, шляхом підбору ключів та пошкодження вхідних дверей намагалися проникнути до квартири АДРЕСА_4 , чим порушив конституційне право потерпілого на недоторканність його житла, але свій злочинний намір не довели до кінця не виконавши всіх дій, які вважали за необхідне, оскільки були помічені мешканкою сусідньої квартири та затримані працівниками поліції.

В апеляційній скарзі захисник просить вирок суду скасувати та ухвалити новий вирок, яким виправдати ОСОБА_7 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України. Вказує, що прокурором в ході судового розгляду було змінено обвинувачення ОСОБА_7 . Зміна полягала в тому, що прокурор змінив місце вчинення кримінального правопорушення в обвинувальному акті із АДРЕСА_5 на кв. АДРЕСА_6 . За таких обставин, при збиранні доказів по факту вчинення крадіжки із кв. АДРЕСА_6 органом досудового розслідування було порушено правила допустимості доказів, а саме порушено процесуальне оформлення ходу і результатів проведення слідчих дій. Відповідно до протоколу огляду місця події від 26.11.2015 року місцем огляду є квартира АДРЕСА_7 . Однак, насправді оглядом була кв. АДРЕСА_6 . Зазначає, що поняті не були присутні під час огляду місця події. Крім того, було вирішено питання щодо звернення застави в рахунок держави, однак таке рішення суперечить обставинам справи та було порушено порядок вирішення такого питання. Судом було порушено дану процедуру визначену КПК України, оскільки ОСОБА_12 як заставодавець не викликалась в судове засідання належним чином для розгляду питання про звернення застави в рахунок держави. Суд при вирішенні вказаного питання вказує про те, що сума застави, яка підлягає зверненню в рахунок держави становить 60 000 грн, однак слідчим суддею Хмельницького міськрайонного суду була визначена інша сума застави, а саме 63 000 грн.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок скасувати та справу повернути до суду першої інстанції для повторного розгляду кримінальної справи. Вказує, що вирок не містить жодного визнаного судом доказу його перебування на місці події. Суд не вирішив питання щодо того чи дійсно протягом досудового слідства було встановлено, що він перебував на місці події. Вважає, що суд порушив його право на захист. Зазначає, що суд повинен був перевірити обставину його перебування у готелі «Лелека», допитати свідків, провести обшук за місцем перебування та проживання. Крім того, вирок було проголошено без участі його захисника.

В доповненнях до апеляційної скарги обвинувачений вказав, що при ухваленні рішення про звернення в рахунок держави грошової застави в розмірі 60000 грн. судом не взято до уваги жодного доказу, які він надавав суду на підтвердження того, що ним виконувались всі покладені на нього обов`язки заставодавця у відповідності до законодавства України. Ввважає, що суд не мав права звернути кошти у розмірі 60000 грн застави на рахунок держави. Також зазначає, шо неправильним є посилання суду на п.11 ст. 182 КПК України.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, засудженого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 на підтримання доводів апеляційних скарг, думку прокурора про законність та обґрунтованість вироку суду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційного скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні вищезазначених злочинних дій по першому епізоду в с. Грузевиця, 26.11.2015, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується наявними доказами по справі яким суд дав вірну кримінально правову оцінку.

Як вбачається з вироку ОСОБА_7 свою винуватість в інкримінованому йому правопорушенні не визнав. Вказав на те, що 23.11.2015 року разом із своєю знайомою ОСОБА_13 виїхав із м. Сум і з 24 по 26 листопада 2015 року перебував у м. Хмельницькому, де проживав у готелі. Вказав, що мета його візиту до м. Хмельницького була придбання автомобіля для ОСОБА_14 , але нічого не придбавши вони 26.11.2015 року близько 09 год. ранку виїхали з м. Хмельницького і близько 18 год. були у м. Києві.
Незважаючи на невизнання винуватості у вчиненні інкримінованого злочину самим обвинуваченим, його вина підтверджується наступними, дослідженими в судовому засіданні, доказами.
Поясненнями потерпілої ОСОБА_9 в судовому засіданні, яка підтвердила обставини викладені в обвинувальному акті, а саме факт викрадення з квартири АДРЕСА_7 , належного їй майна, а саме: ноутбука марки Асер Е1-572 G-54204G1MnKK S: NXM 8JE400633502BE83400, вартістю 5500 грн.; ноутбука марки Асус AS X80L CPM60/1CG5/1GRU P/N 90 NENZ 159365107C30OY SN86NOAS228472265 вартістю 5500 грн., фотоапарату марки SONY DSC W 350/ВС S 000585769 SN 5009303 вартістю 200 грн., карти пам`яті на 8Гб. вартістю 100 грн., сумки для носіння на поясі чорного кольору, вартістю 160 грн., планшета марки Pocket Book SN W100F000Y9, вартістю 1500 грн., карти пам`яті 16 Гб, вартістю 250 грн., планшета марки 3Q 3QTAB/c/18A4.1.1R, вартістю 2800 грн., карти пам`яті на 16 Гб, вартістю 250 грн., карти пам`яті 8 Гб, вартістю 100 грн., револьвера під патрон «Флобер» марки «Сафарі» РФ 420 (бук); SN: х 26657, вартістю 3000 грн., револьвера під патрон «Флобер» марки «ЕкольВайбер» (Туреччина чорного кольору) 420, вартістю 900 грн., пневматичного пістолета М84, вартістю 650 грн., пневматичного пістолета KWC KM 47 DHN, вартістю 650 грн., блютуз колонки (чорного кольору), вартістю 200 грн., золотого кільця, розміром 16,5 мм., у формі обручки, яка у верху переплітається, вагою 1,5 гр., вартістю 1400 грн., золотих сережок у вигляді кленового листочка, вагою 4 гр., вартістю 3000 грн., золотих сережок, вагою 4 гр., вартістю 3000 грн., золотого браслета (з жовтого золота) (переплетіння у вигляді маленьких кілець по 2), вагою 4 гр., вартістю 3000 грн., двох пар золотих дитячих сережок у вигляді квіток (одна з білим камінцем в середині, а інша з рожевим) вагою 2 гр. вартістю 1500 грн., золотої ікони (Божа Матір) вагою 5 гр., вартістю 2000 гр., грошових коштів в сумі 1200 грн. Цивільний позов про відшкодування заподіяної злочином матеріальної шкоди підтримала.
Поняті ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в судовому засіданні вказали, що залучалися працівниками поліції до проведення слідчих дій 26.11.2015 року та були свідками як працівниками поліції було виявлено, а в подальшому вилучено відбиток сліду взуття. Жодних зауважень до проведення слідчих дій у них не було, а тому вони підписали протоколи.
Крім того, вина обвинуваченого знайшла своє підтвердження в наданих суду письмових доказах, досліджених в судовому засіданні.
- витягом з кримінального провадження № 0006899 в підтвердження того, що органами досудового розслідування на підставі заяви про злочин потерпілої ОСОБА_9 від 26.11.2015 року проводилось досудове розслідування та пред`явлено підозру у скоєнні кримінального правопорушення ОСОБА_7 ;
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення потерпілої ОСОБА_9 від 26.11.2015 року де вона повідомляє про крадіжку грошових коштів та золотих виробів;
- даними протоколу огляду місця події від 26.11.2015 року, на якому зафіксовано місце вчинення злочину та виявлено і вилучено сліди злочину, а саме: слід взуття, два ЦМЗ, два ключі, слід рукавиці;
- висновком експерта № 433-тр від 28.12.2015 року, згідно якого встановлено, що на вилученому циліндровому механізмі з квартири АДРЕСА_7 , наявні сліди втручання сторонніх предметів;
- висновком експерта № 484-тр від 11.12.2015 року, згідно якого встановлено що слід взуття залишений в квартирі АДРЕСА_7 придатний для ідентифікації і залишений підошвою напівчеревика на ліву ногу, вилученого у ОСОБА_7 , яку підтвердив допитаний судом експерт ОСОБА_17 .
Згідно даних протоколів огляду документів (деталізації дзвінків) від 10.01.2016 року та 15.01.2016 року, згідно яких мобільний телефон з імей: НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_7 та був вилучений у нього при затриманні 08.12.2015 року, 26.11.2015 року о 08 год. 22 хв. здійснював із абонентського номеру НОМЕР_2 вихідний дзвінок на абонентський номер НОМЕР_3 , що зафіксовано вежою 20300,532 м. Хмельницький, Вінницьке шосе, 4. Дане вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_7 26.11.2015 року у приблизний час вчинення крадіжки перебував у Хмельницькому районі поруч з м. Хмельницький і ставить під сумнів покази дані ним та свідками ОСОБА_18 та ОСОБА_12 у судовому засіданні. Крім того, телефонна вишка, яка зафіксувала вихідний дзвінок є максимально наближеною до району вчинення крадіжки, а саме до АДРЕСА_2 .
Допитаний в суді апеляційної інстанції експерт ОСОБА_17 підтвердив висновок проведеної ним експертизи, а саме, що на місці злочину слід залишений підошвою напівчеревика на ліву ногу, вилученого у ОСОБА_7 .
По епізоду злочинної діяльності від 08.12.2015 року ОСОБА_7 винним себе не визнав та пояснив, що 08.12.2015 року він перебував на вулиці біля під`їзду будинку по АДРЕСА_8 та в подальшому, разом з ОСОБА_10 , був затриманий працівниками поліції.
Винуватість обвинуваченого у вчиненні цього злочину повністю підтверджується наявними доказами по справі яким суд дав вірну кримінально правову оцінку.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_11 показав, що зі слів сусідки ОСОБА_19 йому стало відомо про намагання незаконного проникнення до квартири АДРЕСА_4 , в якій він проживає, шляхом пошкодження замка та вхідних дверей, чим було порушено його конституційне право на недоторканність житла.
Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні показала, що 08 грудня 2015 року вона перебуваючи у своїй квартирі бачила через дверний глазок, як дві невідомі особи чоловічої статі намагалися проникнути до квартири АДРЕСА_4 , яка розташована навпроти її дверей. Вказавши, що один, нижчий і плотніший, присів і чимось ковирявся в дверному замку, а інший, вищий і худіший, який стояв з сумкою в руках, йому підсвічував за допомогою ліхтарика. Коли вона поворушила ключами, то вони пішли на проліт нижче, а коли повернулися, вона одразу зателефонувала у поліцію. В судовому засіданні вказала, що обвинувачений ОСОБА_7 є тою особою, яка намагалась проникнути до квартири її сусіда.
Допитані в судовому засіданні в якості свідків працівники поліції ОСОБА_20 та ОСОБА_21 суду показали, що з чергової частини надійшло повідомлення, що двоє невідомих парпаються в замку дверей квартири АДРЕСА_4 . Вказали, як саме затримували ОСОБА_7 , та те що на останнього з ОСОБА_10 вказала жінка з балкону приблизно 10-го поверху, як на осіб які вчиняли неправомірні дії, що також підтвердила коли вони піднялись на десятий поверх. ОСОБА_10 та ОСОБА_7 пояснювали що в квартирі проживає їх знайомий, який винен гроші, хоча прізвище особи назвати не змогли. Крім того, вказали, що в обвинуваченого ОСОБА_10 була чорна сумка, з якої, останній, на пропозицію добровільно видати, дістав ліхтарі, відмички, ключі, таблетки для відкриття під`їздів, металеві предмети. Після чого вони викликали слідчо-оперативну групу.
Допитаний судом спеціаліст-експерт ОСОБА_22 пояснив, що з використанням заготівки обмотаної фольгою слідів спроби відкриття замка, а саме слідів пошкоджень та втручання сторонніх предметів у врізний замок та циліндровий механізм замка, може і не залишитись, а тому встановити чи відчинялись досліджуванні врізний замок та циліндровий механізм замка сторонніми предметами, відмичками підібраними або підробленими ключами тощо, не виявляється можливим.
Крім того, вина обвинуваченого знайшла своє підтвердження і даними письмових доказів, досліджених в судовому засіданні а саме:
-витягом з кримінального провадження № 0006899 згідно якого органами досудового розслідування на підставі заяви про злочин потерпілого ОСОБА_11 від 08.12.2015 року проводилось досудове розслідування та пред`явлено підозру у скоєнні кримінального правопорушення ОСОБА_7 та ОСОБА_10 ;
- даними рапорту про отриману інформацію, яка надійшла по телефону, зареєстрована під № НОМЕР_4 від 08.12.2015 року о 10.40 годині, про те, що «поблизу кв. №50 по вул. Зарічанській 50/1 підозрілі особи»;
- даними протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення потерпілого ОСОБА_11 від 08.12.2015 року, де останній повідомляє про спробу проникнення до квартири АДРЕСА_4 , по місцю його проживання;
- даними протоколу огляду місця події від 08.12.2015 року з ілюстративними таблицями, де зафіксовано місце та знаряддя вчинення злочину, які вилучені у затриманих ОСОБА_10 та ОСОБА_7 , а також посвідчення водія ОСОБА_7 та паспорт ОСОБА_10 та даними протоколу огляду речей від 09.12.2015 року з ілюстративними таблицями;
Згідно протоколів проведення слідчих експериментів від 22.01.2016 року та 29.01.2016 року, на яких свідок ОСОБА_19 відтворила обставини вчинення кримінального правопорушення, показала як саме вона спостерігала за особами, які намагалися проникнути до помешкання за адресою АДРЕСА_9 та описує їх зовнішній вигляд та дії.
Вказані докази винуватості ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих йому злочинів є належними та допустимими в розумінні ст.ст. 85, 86 КПК України, оскільки прямо підтверджують обставини, які підлягають доказуванню у цьому кримінальному провадженні та отримані у передбаченому КПК України порядку.
Висновок суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 15-ч. 1 ст. 162, ч. 3 ст. 185 КК України зроблено з додержанням ст. 23 КПК України на підставі об`єктивного зясування всіх обставин, які підтверджено доказами, дослідженими та перевіреними під час судового розгляду й оціненими відповідно до ст.. 94 КПК України.

Доводи захисника про те, що виїзд на місце події 26.11.2015 року по факту крадіжки у потерпілої ОСОБА_9 здійснювала слідчо оперативна група в порушення правил територіальної підсудності, а тому ці слідчі дії проведені з порушенням, перевірені судом першої та апеляційної інстанцій та не знайшли свого підтвердження.
Відповідно до п. 2.1 розділу 2 Інструкції
з організації реагування органів внутрішніх справ на повідомлення про кримінальні правопорушення, інші правопорушення, надзвичайні ситуації та інші події затвердженої Наказом МВС України від 22.10.2012 №940 при надходженні до ОВС заяв чи повідомлень про кримінальні правопорушення та інші події працівники чергових частин (далі - черговий) міськрайонних органів з`ясовують час, місце, характер та інші обставини того, що сталося, організовують збір слідчо-оперативних груп (далі - СОГ), оперативних груп (далі - ОГ), інших нарядів та направляють їх на місця подій.
Виїзд на місце події проводила слідчо оперативна група, яка була найближчою до місця з якого здійснювався дзвінок про вчинення злочину.

Посилання апеляційної скарги на те, що прокурор змінивши обвинувачення фактично змінив місце вчинення кримінального правопорушення в обвинувальному акті із АДРЕСА_5 на кв. АДРЕСА_6 перевірені колегією суддів апеляційної інстанції.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження потерпіла ОСОБА_9 звернулась до Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області із заявою про вчиненя крадіжки з її квартири АДРЕСА_3 .
26.11.2015 року було проведено огляд місця події за адресою кв. АДРЕСА_3 . Під час огляду вилучено слід взуття невідомою особою.
У ході судового розгляду при допиті потерпілої ОСОБА_9 встановлено, що згідно документів будинок по АДРЕСА_2 у якому вчинено крадіжку відноситься до с. Грузевиця Хмельницького району. Крім того, згідно повідомлення департаменту архітектури, містобудування та земельних ресурсів Хмельницької міської ради, зазначений будинок не входить у межі м. Хмельницького. Про що на момент проведення огляду місця злочину ні потерпілим, ні працівникам поліції достеменно відомо не було, оскільки зазначений будинок побудований фактично на межі м. Хмельницького.
За таких обставин підстав визнавати дані протоколу огляду місця вчинення злочину недопустимим доказом немає, оскільки місцем вчиненя злочину і місцем проведення слідчих дій є фактично одне і теж місце.

Твердження апеляційної скарги про те, що поняті не були присутні під час огляду місця події не відповідають дійсності. Поняті ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в судовому засіданні вказали, що залучалися працівниками поліції до проведення слідчих дій 26.11.2015 року та були свідками як працівниками поліції було виявлено, а в подальшому вилучено відбиток сліду взуття. Жодних зауважень до проведення слідчих дій у них не було, а тому вони підписали протокол огляду місця події (а.с. 54 том 1). Вказане підтверджується звукозаписами судових засідань від 10.11.2016 року та 10.01.2017 року.

Доводи обвинуваченого про те, що вирок не містить жодного визнаного судом доказу його перебування на місці події не заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи наявні докази, які підтверджують вказаний факт. Зокрема даними протоколу огляду місця події від 26.11.2015 року, на якому зафіксовано місце вчинення злочину та виявлено і вилучено слід взуття, який відповідно до висновка експерта № 484-тр від 11.12.2015 року залишений підошвою напівчеревика на ліву ногу, вилученого у ОСОБА_7 .

Також обвинувачений 26.11.2015 року о 08 год. 22 хв. здійснював із абонентського номеру НОМЕР_2 вихідний дзвінок на абонентський номер НОМЕР_3 , що зафіксовано вежою 20300,532 м. Хмельницький, Вінницьке шосе, 4. Дане вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_7 26.11.2015 року у приблизний час вчинення крадіжки перебував у Хмельницькому районі поруч з місцем вчинення крадіжки.
Крім того, сам ОСОБА_7 визнав, що з 24 по 26 листопада 2015 року перебував у м. Хмельницькому.
Обставини проживання обвинуваченого у готелі «Лелека», про що він стверджує в апеляційній скарзі, не спростовує доказів його причетності до вчинених злочинів, які належним чином перевірені судом першої та апеляційної інстанцій.

Посилання апеляційної скарги на те, що вирок був оголошений без участі захисника перевірені колегією суддів.
Згідно журналу судового засідання від 13.08.2019 року захисник ОСОБА_8 був присутній в судовому засіданні під час судових дебатів (а.с. 169 том 2). Судові засідання суду першої та апеляційної інстанцій проведені з участю захисника. Підстав вважати, що судом були порушені права обвинуваченого на захист, колегія суддів не знаходить.

Доводи апеляційної скарги про те, що було вирішено питання щодо звернення застави в рахунок держави, однак таке рішення суперечить обставинам справи та було порушено порядок вирішення такого питання не заслуговують на увагу.

Ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду від 11 грудня 2015 року (а.с. 102 том 1) обвинуваченому ОСОБА_7 обирався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави в розмірі 60000 грн, яка в подільшому була внесена ОСОБА_7 та останнього було звільнено з-під варти, після чого стосовно ОСОБА_7 продовжував діяти запобіжний захід у вигляді застави. Проте ОСОБА_7 по вищезазначеному кримінальному провадженні до Хмельницького міськрайонного суду не зявлявся, судом неодноразово виносились ухвали про примусовий привід обвинуваченого до суду, належних документів на підтвердження того, що ОСОБА_7 за станом здоровя не міг зявлятися в судові засідання суду не надав, у зв`язку з чим останнього було оголошено в розшук ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 30 листопада 2018 року (а.с. 67 том 2).

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 04 червня 2019 року змінено ОСОБА_7 запобіжний захід з застави на тримання під вартою.

Таким чином обвинувачений порушив обраний запобіжний захід у вигляді застав, а тому суд обґрунтовано звернув її в рахунок держави.

Посилання обвинуваченого в апеляційній скарзі про те, що суд вказавши у вироку про доведеність його вини у вчиненні злочину, визнав не доведеним намір проникнути у житло з метою вчинення крадіжки, колегією суддів перевірені і не беруться до уваги.

Як вбачається з вироку суд визнав доведеним факт вчинення крадіжки у потерпілої ОСОБА_9 і кваліфікував цей злочин за ч. 3 ст. 185 КК України, проте з обвинуваченням ОСОБА_7 за епізодом від 08.12.2015 р., який був кваліфікований органами досудового розслідування за ч. 3 ст. 15, ч.3 ст. 185 КК України, не погодився і перекваліфікував його дії за цим злочином на ч. 3 ст. 15, ч.1 ст. 162 КК України, як незакінчений замах на незаконне проникнення до житла особи.

Будь-яких порушень при перекваліфікації одного з злочинів, вчинених обвинуваченим, колегія суддів не вбачає.

Призначаючи покарання обвинуваченому суд врахував вимоги загальних засад призначення покарання передбаченні ст. 65 КК України.
Як видно з вироку при обранні виду та міри покарання обвинуваченому суд врахував ступінь тяжкості вчиненого ним злочину та ступінь здійснення злочинних посягань, обставини справи, особу винного, зокрема, що ОСОБА_7 раніше судимий, одружений, не працює, характеризується посередньо, заподіяну потерпілій ОСОБА_9 шкоду не відшкодував.
Обставиною, шо обтяжує покарання суд визнав рецидив злочинів.
Обставин, що пом`якшують покараня судом не виявлено.
За вказаних обставин суд першої інстанції, на думку колегії суддів, прийшов до правильного висновку, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства, тому, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, правильно призначив покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій ч. 3 ст. 185 КК України та ч. 1 ст. 162 КК України з застосуванням положень ст. 70 КК України.
Враховуючи наведене, підстав для скасування вироку і задоволення вимог апеляційних скарг колегія суддів не вбачає.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

п о с т а н о в и л а:
Вирок Хмельницького міськрайонного суду від 14 серпня 2019 року стосовно ОСОБА_7 - залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого та захисника без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Касаційного кримінального суду протягом трьох місяців з дня її оголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді