Дата документу 09.04.2020 Справа № 554/1382/19
Провадження № 1кс/554/4394/2020
У Х В А Л А
Іменем України

м. Полтава 09 квітня 2020 року

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1

розглянувши скаргу ОСОБА_2 на постанову слідчого Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження , -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 25.03.2020 р. направив до суду поштою скаргу на постанову слідчого Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_3 про скасування постанови про закриття кримінального провадження від 24.01.2020 р. , матеріали досудового розслідування, внесеного25.01.2019 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000047 за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 371 КК України.

В скарзі вказав , що слідчий ОСОБА_3 закрив кримінальне провадження № 0000047 на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України у зв*язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 371 КК України.

Вказану постанову він отримав 08.02.2020 р. та оскаржив її до Офісу Генерального прокурора.

03.03.2020 р. з Офісу Генерального прокурора надійшла відповідь про те, що його скарга спрямована поштою для розгляду до прокуратури Харківської області.

17.03.2020 р. він отримав відповідь з прокуратури Харківської області від прокурора ОСОБА_4 про те , що відсутні підстави для скасування постанови про закриття кримінального провадження.

Однак , з постановою про закриття не згоден та вважає її передчасною. Вважає, що слідчий Малінка надав неправдиві свідчення. Ухвалою слідчого судді був наданий дозвіл на обшук у приміщенні поштового оператора « Делівері « , а фактично був проведений його особистий обшук , під час якого був вилучений його мобільний телефон .

Прокурори ОСОБА_5 , заступник начальника слідчого відділу прокуратури ОСОБА_6 надали неправдиві свідчення про те , що він попрохав слідчого Малінку та прокурора Шевченка , який приймав участь у проведенні обшуку, поїхати разом з ними в прокуратуру Харківської області , оскільки не знав дороги. У дійсності після закінчення обшуку , під погрозою застосування кайданів працівники прокуратури примусили його сісти за кермо автомобіля та примусили їхати до м. Харкова .

Посилання у показах слідчого Малинка , прокурора ОСОБА_5 , заступника начальника слідчого першого слідчого відділу ОСОБА_6 на відсутність зауважень з боку ОСОБА_2 у протоколі затримання не є доказом його згоди із законністю затримання, що підтверджується чисельними скаргами , спрямованими протягом 2 років до Уповноваженого з прав людини , прокуратури Харківської області, Генеральної прокуратури.

Вважає постанову слідчого передчасною , оскільки не виконано ряд процесуальних дій , а саме : не оглянутий відеозапис обшуку , не допитано слідчого ОСОБА_7 , який затримував його в порядку ст. 208 КПК України, не допитано прокурорів Шевченка , ОСОБА_8 , не допитані працівники поштового оператора « Делівері « м. Торецька , які були присутні під час обшуку та були очевидцями застосування до нього примусових заходів 18.10.2017 р., не витребувано його листування з прокуратурою.

Прохав скасувати постанову слідчого про закриття кримінального провадження та поновити строк звернення до суду з даною скаргою, оскільки він пропущений з поважних причин.

В судове засідання ОСОБА_2 не з`явився , надавши суду заяву про розгляд справи без його участі.

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився . Його неявка не є перешкодою для розгляду скарги відповідно до вимог ст. 306 КПК України.

Дослідивши матеріали кримінального провадження №0000047, вважаю, що скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

СУ ТУ ДБР у м. Полтавіпроводилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000047, яке 25.01.2019 р. розпочате за заявою ОСОБА_2 за фактом його незаконного затримання 18.10.2017 р. працівниками прокуратури Харківської області. за ознаками кримінального правопорушення , передбаченого ч.1 ст. 371 КК України.

Відповідно до заяви ОСОБА_2 він був незаконно затриманий та притягнутий до кримінальної відповідальності працівниками прокуратури Харківської області у кримінальному провадженні № 0000047 від 22.09.2017 р. за ч.3 ст.204 КК України, яке в послідуючому було перекваліфікована на ч.2 ст. 204 КК України.

Проведеним досудовим розслідуванням встановлено наступне:

Допитаний в якості свідка ОСОБА_2 показав, що ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.10.2017 у кримінальному провадженні№0000237 від 22.09.2017 працівникам прокуратури Харківської області було надано дозвіл на проведення обшуку приміщення поштового відділення оператора «Делівері» за адресою: Донецька область, м.Торецьк,вул.Маяковського,21.
18.10.2017 ОСОБА_2 перебував у м.Торецьку Донецької області,на території подвір`я, де розташоване відділення поштового оператора «Делівері», а також інші приміщення.
Приблизно о 12.00 годинівін прийшов забирати свій транспортний засіб, який знаходився на вказаній території. В цей час на територію,ворота якої були відчинені,на транспортних засобах заїхали працівники слідчого відділу прокуратури Харківської області, які вийшли з машини, підійшли до нього та вихопили в нього з рук мобільний телефон, після чого примусили зайти до приміщення поштового оператора «Делівері». У вказаному приміщенні працівники прокуратури Харківської області почали проводити обшук, згідно вказаної вище ухвали слідчого судді від 06.10.2017. ОСОБА_2 намагався звідти вийти, але на всі заперечення щодо неправомірності його примусового утримання в приміщенні складу поштового оператора «Делівері» та вилучення його особистого телефону до початку обшуку, старший слідчий прокуратури Харківської області ОСОБА_9 , без роз`яснення процесуальних прав, змусив ОСОБА_2 перебувати у приміщенні поштового оператора та пригрозив застосуванням кайданок у разі невиконання його вимоги. Крім того, ОСОБА_9 повідомив ОСОБА_2 , що після обшуку він поїде разом з ними до прокуратури Харківської області.
Після проведення обшуку приміщення «Делівері»,старший слідчий ОСОБА_10 заборонив ОСОБА_2 вільно пересуватись за межі відділення поштового оператора «Делівері» та без вручення повістки і визначення процесуального статусу, без його згоди, наказав ОСОБА_2 сісти у свій автомобіль, який стояв на території поштового оператора «Делівері», та примусив їхати у його супроводі та супроводі прокурора відділу процесуального керівництва ОСОБА_11 до прокуратури Харківської області.

Підкорившись наказу слідчого, ОСОБА_2 був вимушений сісти у свій автомобіль та в супроводі вказаних вище слідчих прокуратури їхати за маршрутом з м. Торецька Донецької області до прокуратури Харківської області у м. Харків, тобто понад 250 кілометрів.

Таким чином, свідок ОСОБА_2 вважає, що його фактичне затримання відбулось з моменту наказу слідчого ОСОБА_10 залишатися поряд зі слідчим в приміщенні поштового оператора «Делівері», тобто18.10.2017 близько 12.30 годині.

Коли ОСОБА_2 приїхав до будівлі прокуратури Харківської області, 18.10.2017приблизно о18.00 годині, слідчий ОСОБА_10 під примусом завів його до слідчого відділу прокуратури Харківської області, де о 18.50 годині слідчий1 слідчого відділу ОСОБА_12 , не дочекавшись призначеного центром правової допомоги захисника, склав протокол про затримання ОСОБА_2 в порядку ст.208 КПК України. В протоколі затримання, на думку ОСОБА_2 , слідчим вказано недостовірні відомості щодо підстав затримання,а саме: «безпосередньо після вчинення злочину, очевидець, в тому числі, потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин», що суперечить ст.207 КПК України. Жодні ознаки на тілі, одязі чи місці події не вказували на те, що саме він щойно вчинив злочин. Відсутність законних підтверджень вчинення тяжкого злочину, передбаченогоч.3 ст.204 КК України, спростовано під час досудового розслідування, у якому постановою слідчого ОСОБА_13 від 14.02.2018 правову кваліфікацію кримінального провадження змінено з ч.3 ст.204 на ч.1 ст.204 КК України, тобто, на злочин невеликої тяжкості.
Після складання протоколу затримання, ОСОБА_2 було поміщено до приміщення ІТТ м. Харкова, звідки він вийшов 22.10.2017, після сплати його дружиною суми застави, визначеної судом.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_10 показав, що постановою начальника першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури області ОСОБА_14 від 17.10.2017 року його було включено до складу групи слідчих у кримінальному провадженні №0000237 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 204 КК України. Старшим групи слідчих було визначено заступника начальника 1 СВ СУ прокуратури області ОСОБА_13

17.10.2017, у вечірній час, ОСОБА_13 вручив йому ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.10.2017, якою надано дозвіл на проведення обшуку в приміщенні ТОВ «Делівері» за адресою: Донецька область, м. Торецьк, вул. Маяковського, 21.

Обшук за вказаною в ухвалі адресою проводився в період часу з 12.34 години до 14.42 години 18.10.2017, за результатами якого свідком було складено протокол обшуку, до якого заяв та зауважень від учасників обшуку не надходило. Також, під час обшуку проводилась відеофіксація на відеокамеру, диск із записом слідчої дії було долучено до протоколу. В приміщенні «Делівері» на момент початку обшуку знаходився ОСОБА_2 . Свідок ОСОБА_10 провів його особистий обшук, в ході якого вилучив мобільний телефон Айфон 7. При цьому, ОСОБА_2 жодних заяв та зауважень до протоколу обшуку не робив. Після закінчення обшуку, свідок ОСОБА_10 запропонував ОСОБА_2 з`явитися до прокуратури Харківської області для дачі ним пояснень, на що він добровільно погодився. Після цього, ОСОБА_2 сів за кермо свого особистого автомобіля БМВ та попросив ОСОБА_10 та прокурора ОСОБА_15 поїхати разом із ним до прокуратури Харківської області, оскільки він не знав дороги, що вони і зробили. Коли вони приїхали до прокуратури області, то із ОСОБА_2 зайшли до кабінету старшого групи слідчих ОСОБА_13 , який сказав, що ОСОБА_10 може іти, а ОСОБА_2 залишився у кабінеті. В подальшому, свідо ОСОБА_10 дізнався, що ОСОБА_2 було затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України.

Свідок ОСОБА_10 наголошує, що ОСОБА_2 поїхав до м.Харкова добровільно і ні він, ні прокурор ОСОБА_15 або працівники СБУ його до цього не примушували, тим більше, що ОСОБА_2 поїхав за кермом свого власного автомобіля ( а.с. 113-115 кримінального провадження).

Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 показав, що в період часу з січня 2017 року по червень 2019 року він займав посаду заступника начальника першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури Харківської області. 18.10.2017 у вказаному кримінальному провадженні проведено низку обшуків, зокрема старшим слідчим ОСОБА_10 проведено обшук у приміщенні ТОВ «Делівері» за адресою: Донецька область, м. Торецьк, вул. Маяковського, 21. Обшук проведено на підставі ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.10.2017. Ввечері 18.10.2017 старший слідчий ОСОБА_10 передав йому протокол обшуку та декілька пакетів, в які були упаковані вилучені в ході обшуку предмети та документи.

Відповідно до протоколу обшуку, обшук проводився в період часу з 12.34 год. до 14.42 год. 18.10.2017. До протоколу обшуку заяв та зауважень від учасників обшуку не надходило. Крім того, під час обшуку проводилась відеофіксація на відеокамеру, диск із записом обшуку ОСОБА_10 було долучено до протоколу. В ході обшуку в приміщенні «Делівері» знаходився ОСОБА_2 , і ОСОБА_10 було проведено його особистий обшук в ході якого вилучено мобільний телефон Айфон 7. ОСОБА_2 ніяких заяв та зауважень до протоколу обшуку не робив. Після закінчення обшуку, ОСОБА_10 запропоновав ОСОБА_2 з`явитись до прокуратури Харківської області для дачі пояснень, на що він надав свою добровільну згоду. Після цього, ОСОБА_2 сів за кермо свого особистого автомобіля БМВ, та оскільки не знав дороги попросив ОСОБА_10 та прокурора ОСОБА_15 поїхати разом із ним до прокуратури Харківської області. Прибувши до прокуратури Харківської області ОСОБА_10 , за словами ОСОБА_6 , зайшов із ОСОБА_2 до його кабінету. В цей час від ОСОБА_2 будь-яких заяв чи скарг не надходило. Потім ОСОБА_6 відпустив свідка ОСОБА_10 по своїх справах та повідомив ОСОБА_2 , що з урахуванням наявних доказів його буде затримано в порядку ст. 208 КПК України. В подальшому, ОСОБА_6 завів ОСОБА_2 до кабінету слідчого в ОВС 1 СВ СУ прокуратури області ОСОБА_12 , в якому дав вказівку останньому скласти протокол про затримання ОСОБА_2 в порядку ст. 208 КПК України. Фактичне затримання ОСОБА_2 відбулося 18.50 год. 18.10.2017. Заяв та зауважень під час затримання ОСОБА_2 від останнього не надходило, про що зроблено відповідний запис в протоколі затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину. Наступного дня ОСОБА_6 ОСОБА_2 було повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 204 КК України, а також вручено повідомлення про підозру та пам`ятку про процесуальні права та обов`язки підозрюваного. Повідомлення про підозру було вручено ОСОБА_2 о 16.16 год. 19.10.2017, в присутності захисника адвоката ОСОБА_16 . Встановлений КПК України 24 годинний строк повідомлення про підозру після затримання особи в порядку статті 208 КПК України свідком ОСОБА_6 порушено не було. Крім того, питання законності затримання ОСОБА_2 та повідомлення йому про підозру досліджувалося слідчим суддею Червонозаводського районного суду м. Харкова 20.10.2017 при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_2 . При цьому, порушень КПК України при затриманні та повідомленні про підозру ОСОБА_2 встановлено не було. В свою чергу, клопотання слідчого було задоволено і ОСОБА_2 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

За результатами проведеного досудового розслідування, свідком ОСОБА_6 було складено обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_2 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.ч. 1, 2 ст. 204 КК України та за обвинуваченням ОСОБА_20 та ОСОБА_21 за ч.ч. 1, 2 ст. 204 КК України, який 19.04.2019 було затверджено прокурором ОСОБА_5 та направлено до суду для розгляду по суті. На даний час обвинувальний акт розглядається у Харківському районному суді ( а.с. 108-112 кримінального провадження ).

Допитаний в якості свідка ОСОБА_5 показав, що ним здійснювалося процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні №0000237 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 199, ч. 3 ст. 204 КК України. Постановою начальника першого слідчого відділу слідчого управління прокуратури області ОСОБА_14 від 17.10.2017 у вказаному кримінальному провадженні створено групу слідчих, до складу якої включено слідчих в ОВС та старших слідчих 1 СВ СУ прокуратури області та заступника начальника 1 СВ СУ прокуратури області ОСОБА_13 18.10.2017 у вказаному кримінальному провадженні проведено низку обшуків, зокрема старшим слідчим ОСОБА_10 проведено обшук у приміщенніТОВ «Делівері» за адресою: Донецька область, м. Торецьк, вул. Маяковського, 21. Обшук проведено на підставі ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 06.10.2017.

Відповідно до протоколу обшуку, обшук проводився в період часу з 12.34 год. до 14.42 год. 18.10.2017. До протоколу проведеного обшуку жодних заяв та зауважень від його учасників не надходило. Крім того, під час обшуку проводилася відеофіксація на відеокамеру, диск із записом обшуку ОСОБА_10 було долучено до протоколу. Крім того, в ході обшуку в приміщенні «Делівері» знаходився ОСОБА_2 , і ОСОБА_10 було проведено його особистий обшук, в ході якого вилучено мобільний телефон Айфон 7. ОСОБА_2 жодних заяв та зауважень до протоколу обшуку не робив. Після закінчення обшуку, ОСОБА_10 запропонував ОСОБА_2 з`явитися до прокуратури Харківської області для дачі пояснень, на що він відповів, що може поїхати туди зараз. Після цого, ОСОБА_2 сів за кермо свого особистого автомобіля БМВ, та оскільки не знав дороги попросив ОСОБА_10 та прокурора ОСОБА_15 поїхати разом із ним до прокуратури Харківської області.

Прибувши до прокуратури області, з урахуванням наявності достатніх підстав, здобутих під час проведення досудового розслідування та під час проведення низки обшуків стосовно ОСОБА_2 , слідчий в ОВС 1 СВ СУ прокуратури області ОСОБА_12 склав протокол про затримання ОСОБА_2 в порядку ст. 208 КПК України. Фактичне затримання ОСОБА_2 відбулося о 18.50 год. 18.10.2017. Наступного дня, на підставі фактичних даних, ОСОБА_2 було повідомлено про підозру за ч. 3 ст. 204 КК України,в присутності його захисника адвоката ОСОБА_22 . Повідомлення про підозру було вручено ОСОБА_2 у встановлений КПК України 24 годинний строк після затримання особи в порядку статті 208 КПК України.

Вивченням матеріалів кримінального провадження не встановлено фактів обмеження пересування ОСОБА_2 ,у розумінні ст. 209 КПК України,до 18 год. 50 хв. 18.10.2017.

Під час судового розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу ні ОСОБА_2 , ні його захисник, про будь-які порушення КПК України не повідомляли та скарги не подавали.

За результатами проведеного досудового розслідування, обвинувальний акт за обвинуваченням ОСОБА_2 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204КК України, та за обвинуваченням ОСОБА_20 та ОСОБА_21 за ч.ч. 1,2 ст. 204КК України направлено до суду для розгляду по суті. На даний час обвинувальний акт розглядається по суті у Харківському районному суді Харківської області.

Також свідок додав, що всі доводи ОСОБА_2 , викладені у його заяві про злочин, були предметом розгляду під час підготовчого судового засідання, які також свого підтвердження не знайшли.

Зазначена заява ОСОБА_2 на думку свідка, є спробою уникнення кримінальної відповідальності, шляхом повідомлення неправдивих даних та перекручування фактів( а.с. 117-121 кримінального провадження ).

До матеріалів кримінального провадження долучено копію ухвали слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 20.10.2017 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах кримінального провадження № 0000237 від 22.09.2017 за ч. 3 ст. 204, ч. 2 ст. 199 КК України.

Положеннями ст. 206 КПК України, визначено загальні обов`язки судді щодо захисту прав людини.
Із змісту ухвали слідчого судді від 20.10.2017 р. про обрання запобіжного заходу не вбачається, що ОСОБА_23 вказував на його незаконне затримання . Він лише не погоджувався із змістом пред*явленої підозри та обранням запобіжного заходу.

Статтею 3 Конституції України визначено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Крім того, відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 29 Конституції України кожна людина має право на свободу та особисту недоторканість. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 8 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Крім того, згідно ч. 1 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 КПК України, під час кримінального провадження ніхто не може триматися під вартою, бути затриманим або обмеженим у здійсненні права на вільне пересування в інший спосіб через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення інакше як на підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом.

Статтею 40 КПК України передбачено, що слідчий несе відповідальність за законність здійснення процесуальних дій. Слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог КПК України, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 КПК України слідчий уповноважений повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру, приймати процесуальні рішення, здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Статтею 131 КПК України визначено види заходів забезпечення кримінального провадження. Згідно п. 8 ч. 2 ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження є затримання особи.

Підстави та порядок затримання особи без ухвали слідчого суді визначені ст. 208 КПК України. Так, згідно ч. 1 ст. 208 КПК України уповноважена службова особа має право без ухвали слідчого судді, суду затримати особу, підозрювану у вчиненні злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі, лише у випадках:
1) якщо цю особу застали під час вчинення злочину або замаху на його вчинення;
2) якщо безпосередньо після вчинення злочину очевидець, в тому числі потерпілий, або сукупність очевидних ознак на тілі, одязі чи місці події вказують на те, що саме ця особа щойно вчинила злочин;
3) якщо є обґрунтовані підстави вважати, що можлива втеча з метою ухилення від кримінальної відповідальності особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого корупційного злочину, віднесеного законом до підслідності Національного антикорупційного бюро України.
Статтею 371 Кримінального кодексу України передбачено кримінальну відповідальність за завідомо незаконні затримання, привід, домашній арешт або тримання під вартою.
При цьому, затримання особи може бути незаконним, коли слідчий, прокурор ініціюють застосування цього тимчасового запобіжного заходу без наявності до цього підстав, передбачених ст. 177 КПК України, або коли ці особи завідомо неправильно оцінюють у сукупності вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення та інші обставини, зазначені у ст. 178 КПК України
Суб`єктивна сторона завідомо незаконного затримання (частини 1, 2 ст. 371 КК України) характеризується прямим умислом. Винний усвідомлює незаконність своїх дій і бажає так чинити. Якщо уповноважена службова особа, яка провадить досудове слідство, добросовісно помиляється щодо протиправності свого діяння, воно не становить злочин, відповідальність за вчинення якого передбачена ст. 371 КК України. За наявності необхідних ознак вчинене може утворювати склад злочину у сфері службової діяльності.

Проаналізувавши всі зібрані по справі докази та надавши аналіз правовим нормам , слідчим був зроблений правильний висновок щодо відсутності в діях працівників прокуратури Харківської області ознак складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 371 КК України. Зокрема, процесуальний порядок затримання ОСОБА_2 слідчим порушено не було, а повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 204 КК України, було вручене ОСОБА_2 у встановлений ч. 3 ст. 278 КПК України 24-годинний строк з моменту його фактичного затримання.
На даний час кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 розглядається Харківським районним судом за ч.1 ст. 204 КК України .
Заява до ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_2 заяви про вчинення щодо нього злочину працівниками прокуратури, більш ніж через рік з моменту його фактичного затримання в порядку ст. 208 КПК України, розцінена органом досудового розслідування як спроба вплинути на результати судового розгляду обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0000237, а також на працівників прокуратури Харківської області, якими розслідувалося вказане кримінальне провадження.
Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях, а також на доказах, одержаних незаконним шляхом, зокрема таких, збирання й закріплення яких здійснено з порушенням установленого кримінально-процесуальним законом порядку.

Відповідно до положень ч.2 ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження слідчий зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законного та неупередженого рішення.

Таким чином, в ході досудового розслідування кримінального провадження № 0000047 від 25.01.2019 будь-яких об`єктивних даних, які б вказували на наявність в діях працівників прокуратури Харківської області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 371 КК України, не встановлено. Склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 371 КК України, в діях працівників прокуратури Харківської області, які 18.10.2017 без ухвали суду затримали ОСОБА_2 в порядку ст. 208 КПК України, відсутній.

Доводи ОСОБА_24 про те , що необхідно ще допитати працівників ТОВ « Делівері « та інших прокурорів . не заслуговує на увагу , оскільки слідчим ОСОБА_3 достатньою повно встановлені обставини затримання ОСОБА_2 та цьому факту надана вірна правова оцінка.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі встановлення відсутності складу кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КПК України слідчий за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Мотивами прийняття рішення про закриття кримінального провадження є відсутність в діях працівників прокуратури Харківської області складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 371 КК України , що обґрунтовується наведеними доказами у матеріалах досудового розслідування.

Враховуючи вищевикладене, слідчим було прийняте правильне та вмотивоване рішення про закриття кримінального провадження .

Строк звернення до суду з даною скаргою підлягає поновленню, оскільки після отримання копії постанови слідчого про закриття кримінального провадження ОСОБА_2 оскаржував її прокурору та остаточну відповідь про відмову у задоволенні скарги отримав 17.03.2020 р.

Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, -

У Х В А Л И В :
Поновити ОСОБА_2 строк звернення до суду з даною скаргою.

В задоволенні скарги ОСОБА_2 про скасування постанови слідчого Другого слідчого відділу СУ ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_3 від 24.01.2020 р. про закриття кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000047 від 25.01.2019 р. - відмовити.
Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду на протязі 5 діб з моменту отримання її копії.

Слідчий суддя : ОСОБА_1