Справа № 308/4204/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.04.2020 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю:
секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
слідчого ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого слідчого відділу Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.04.2020 року за № 0001234, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Тіньки, Чигиринського району Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий слідчого відділу Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 за погодженням прокурора Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено 19.04.2020 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001234 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 185 КК України, звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .
У клопотанні вказано, що як встановлено досудовим розслідуванням, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи засудженим вироком Ужгородського міськрайонного суду від 17.01.2020 року за ч. 3 ст.185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, будучи звільненим від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 роки, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин за наступних обставин.
18 квітня 2020 року близько 18 год. 00 хв. ОСОБА_5 , знаходячись за адресою м. Ужгород, вул. Прежевальського, 7, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи з прямим умислом, спрямованим на таємне викрадення чужого майна, повторно, з корисливих мотивів, з метою незаконного збагачення за рахунок викраденого, шляхом вільного доступу заліз до вікна майстерні, звідки викрав степлер пневматичний для цвяхів марки «Intertool» модель «PT 1610», вартість якого згідно висновку експерта №125-04-320 від 29.04.2020 року становить 279 грн. та степлер пневматичний для цвяхів марки «Intertool» модель «PT 1603», вартість якого згідно висновку експерта №125-04-320 від 29.04.2020 року становить 399 грн. Однак, ОСОБА_5 свій злочинний намір не довів до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки був викритий з викраденим майном та затриманий громадянами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .
Таким чином, як вказує слідчий, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК, тобто у закінченому замаху на таємне викрадення чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням до приміщення, що вчинений повторно.
Відповідно до довідки про судимість, виданої на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 27.04.2020 року, 17 січня 2020 року останній був засуджений Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області до покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років та згідно ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений строком на три роки. Вирок набрав законної сили 18 лютого 2020 року.
У клопотанні також зазначено, що наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.04.2020 року, протоколом огляду місця події від 18.04.2020 року, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 28.04.2020 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 28.04.2020 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі ОСОБА_7 від 28.04.2020 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 28.04.2020 року, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі ОСОБА_7 від 28.04.2020 року, повідомленням про підозру ОСОБА_5 , протоколом допиту підозрюваного від 30.04.2020 року, висновком експерта № 125-04-320 від 29.04.2020 року.
29 квітня 2020 року слідчим слідчого відділу Ужгородського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Ужгородської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , було оголошено підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.
Слідчий вказує, що органом досудового розслідування зібрано достатньо доказів, які підтверджують існування окремих ризиків, передбачених статтею ст. 177 КПК України, зокрема того, що підозрюваний ОСОБА_5 , з метою ухилення від кримінальної відповідальності зможе переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Існування зазначених ризиків обґрунтовується встановленими фактичними обставинами кримінального правопорушення, зокрема, з матеріалів досудового розслідування вбачається, що останній офіційно ніде не працює, його майновий стан є незадовільним.
Крім того, слідчий вважає, що більш м`які запобіжні заходи, такі як особисте зобов`язання, особиста порука, домашній арешт та застава не зможуть запобігти ризикам, визначеним ст. 177 КК України.
З огляду на викладене, керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 176 179, 184, ч. 5 ст. 194 КПК України, слідчий просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у виді тримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити.
Захисник в судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання та просив обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з тих підстав, що підозрюваний не має наміру ухилятись від слідства та суду, впливати на свідків чи перешкоджати встановленню істини по справі.
Підозрюваний у судовому засіданні також заперечив щодо задоволення клопотання, просив обрати більш м`який запобіжний захід та врахувати, що він має постійне місце проживання та працює.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши подане клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя прийшов до наступних висновків.
Частина перша статті 29 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.
Підстави та порядок застосування примусових заходів, які обмежують конституційне право людини на свободу та особисту недоторканність, зокрема у кримінальному провадженні, закріплені у Кримінальному процесуальному кодексі України.
У відповідності до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Відповідно до ч. 1 та п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування - Ужгородським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за № 0001234, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.04.2020 року, за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України.
29.04.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням до приміщення, вчинене повторно.
Обставини вчиненого кримінального правопорушення та причетність до нього ОСОБА_5 також підтверджуються:
- протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.04.2020 року,
- протоколом огляду місця події від 18.04.2020 року,
- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 від 28.04.2020 року,
- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 . від 28.04.2020 року,
- протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 28.04.2020 року,
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі ОСОБА_7 від 28.04.2020 року,
- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі ОСОБА_8 від 28.04.2020 року,
- протоколом допиту підозрюваного від 30.04.2020 року,
- звітом про оцінку вартості товару експерта ОСОБА_10 № 125-04-320 від 29.04.2020 року.
Сукупність фактичних даних, які містяться в наведених матеріалах кримінального провадження, дають підстави вважати підозру ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення обґрунтованою, а обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні вже під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».
Водночас, слідчий суддя на вказаному етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.
При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведеності винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
Окрім того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» Європейський Суд з прав людини зазначив, що поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання.
Слідчий суддя вважає, що на цей час, враховуючи ймовірну тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_5 , у разі визнання останнього винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 185, останній може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а відповідно до рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».
Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказував, що необхідність забезпечити належний хід провадження також є достатньою підставою для первісного тримання заявника під вартою. Суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.
Слідчий суддя вважає, що з огляду на те, що ОСОБА_5 раніше неодноразово засуджувався, а також враховуючи, що відповідно до вироку Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.01.2020 року по справі №308/2378/19 він був засуджений Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області до покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років та згідно ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений строком на три роки, існує імовірність того, що підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі може вчинити інше кримінальне правопорушення, що свідчить про існування ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.
Слідчий суддя також констатує, що захисником та підозрюваним не надано слідчому судді доказів щодо наявності у останнього місця постійного проживання та роботи.
Враховуючи особу підозрюваного, зокрема відсутність у нього стійких соціальних зв`язків, обставини вчинення правопорушення, доводи сторони обвинувачення, наявність вироку щодо ОСОБА_5 від 17.01.2020 року, слідчий суддя вважає, що існує імовірність того, що підозрюваний, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, а відтак вважає неможливим забезпечення контролю за поведінкою підозрюваного в умовах, які не пов`язані з триманням під вартою та відповідно запобігання вищевказаних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Доводи сторони захисту про те, що підозрюваний не має наміру ухилятись від слідства та суду, впливати на свідків чи перешкоджати встановленню істини по справі не є підставою відмови в обранні підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованості підозри наданими слідчому судді доказами та наявність ризиків переховування та вчинення іншого правопорушення.
Таким чином, слідчий суддя прийшов до переконання, що слідчим під час розгляду клопотання доведено наявність обгрунтованої підозри та ризиків, передбачених п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів не можуть запобігти вказаним ризикам та дійшов висновку про наявність підстав для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Частиною 3 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Частиною 5 статті 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні злочину невеликої або середньої тяжкості, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення підозрюваним ОСОБА_5 обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя враховує як характер кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, так і дані про особу підозрюваного та переконаний, що застава в розмірі двадцяти прожиткових мінімумів для працездатних осіб, передбаченому ч. 5 ст. 182 КПК України, в повній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
У разі внесення застави, на ОСОБА_5 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучатися із населеного пункту, в якому він фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,
ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 60 (шістдесят) днів, а саме до 26 червня 2020 року.

Взяти ОСОБА_5 під варту негайно в залі суду.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків, передбачених КПК України в розмірі 20 (двадцяти) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 42 040 (сорок дві тисячі сорок) гривень.

У разі внесення застави у вказаному розмірі покласти на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому фактично проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Дата та час оголошення повного тексту ухвали 05 травня 2020 року 15 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1