22.06.2020 Єдиний унікальний № 371/520/20
Провадження №1-кп/371/109/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 червня 2020 року м. Миронівка
Миронівський районний суд Київської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю:
секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миронівка кримінальне провадження за № 0000216, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11 травня 2020 року, за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Розтоки Рахівського району Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше судимого 14 червня 2017 року Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробування, строком на 1 (один) рік, 13 жовтня 2017 року ухвалою Миронівського районного суду Київської області звільнений від відбування основного покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі, на підставі п. «А» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році»,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця села Степанецьке Канівського району Черкаської області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_3 , українця, громадянина України, не працюючого, не одруженого, раніше не судимого,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи раніше судимим, а саме: 14 червня 2017 року Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 1 ст. 185 КК України, до покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробування, строком на 1 (один) рік, 13 жовтня 2017 року ухвалою Миронівського районного суду Київської області звільнений від відбування основного покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі, на підставі п. «А» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2016 році», маючи не зняту і не погашену судимість у встановленому законом порядку, належних висновків для себе не зробив і повторно вчинив новий умисний злочин проти власності.
11 травня 2020 року, приблизно о 00 годині 05 хвилин, ОСОБА_4 спільно з ОСОБА_5 , йшли по АДРЕСА_4 . Проходячи повз домоволодіння АДРЕСА_4 , яке на праві приватної власності належить ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , пригадав, що у вказаному домоволодінні нікого не має, так як власниця постійно відсутня за місцем проживання, у зв`язку з чим у нього виник корисливий умисел, направлений на повторне вчинення таємного викрадення будь-яких матеріальних цінностей з метою їх подальшої реалізації спільно із ОСОБА_5 .
З метою реалізації свого спільного злочинного корисливого умислу, 11 травня 2020 року, приблизно о 00 годині 07 хвилин, ОСОБА_4 , запропонував ОСОБА_5 разом з ним вчинити крадіжку будь-яких речей з території домоволодіння АДРЕСА_4 , на що останній погодився, вступивши таким чином із ОСОБА_4 , у злочинну змову.
Продовжуючи реалізовувати свій спільний злочинний умисел, ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 , 11 травня 2020 року, приблизно о 00 годині 10 хвилин, усвідомлюючи, що їхні дії будуть непоміченими з боку власниці домоволодіння та сторонніх осіб, шляхом відкриття запираючого пристрою хвіртки, зайшли на огороджену територію домоволодіння ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_4 . Перебуваючи на подвір`ї вказаного домоволодіння, реалізовуючи свій злочинний корисливий умисел ОСОБА_4 разом з ОСОБА_5 помітили металевий вольєр, в середині якого знаходилися господарчі речі. Підійшовши до вольєру, ОСОБА_5 через незачинені двері потрапив в середину приміщення, а ОСОБА_4 , в цей час перебуваючи біля вольєру, залишився спостерігати за тим, щоб їхні дії залишалися непоміченими з боку власника та сторонніх осіб.
Перебуваючи всередині вольєра ОСОБА_5 , відшукав для викрадення три рулони металевої сітки Рабиця. Реалізуючи свій спільний злочинний умисел, діючи умисно, керуючись корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення за рахунок чужого майна, ОСОБА_5 , взяв один рулон металевої сітки Рабиця та передав його ОСОБА_4 , після чого взявши в руки ще два рулони металевої сітки Рабиця, вийшов з приміщення вольєру.
З метою закінчення реалізації свого спільного злочинного умислу, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , з викраденою сіткою через вхідну хвіртку покинули територію домоволодіння, що за адресою: АДРЕСА_4 , та заховали вказані речі в чагарниках неподалік за межами домоволодіння, набувши таким чином можливість вільного подальшого розпорядження викраденою сіткою.
Своїми умисними, протиправними діями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , завдали потерпілій ОСОБА_6 , майнову шкоду на суму 1881 (одна тисяча вісімсот вісімдесят одна) гривня 00 копійок.
Таким чином, ОСОБА_4 , здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України; ОСОБА_5 , здійснив таємне викрадення чужого майна (крадіжку), за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 185 КК України.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення злочину, викладені вище та при цьому показав, що дійсно 11 травня 2020 року, приблизно о 00 годині 05 хвилин, спільно з ОСОБА_5 , проходячи повз домоволодіння АДРЕСА_4 , пригадав, що у вказаному домоволодінні нікого не має, так як власниця постійно відсутня за місцем проживання, приблизно о 00 годині 07 хвилин, запропонував ОСОБА_5 разом з ним вчинити крадіжку будь-яких речей з території вказаного домоволодіння, на що останній погодився. Зайшли на огороджену територію домоволодіння ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_4 . Перебуваючи на подвір`ї разом з ОСОБА_5 помітили металевий вольєр, в середині якого знаходилися господарчі речі. ОСОБА_5 через двері потрапив в середину приміщення вольєру, а він, в цей час перебував біля вольєру, спостерігав за тим, щоб їхні дії залишалися непоміченими. Перебуваючи всередині вольєра ОСОБА_5 , відшукав для викрадення три рулони металевої сітки рябиця. ОСОБА_5 , передав один рулон металевої сітки йому, після чого взявши в руки ще два рулони металевої сітки вийшов з приміщення вольєру та території домоволодіння.Викрадену металеву сітку заховали в чагарниках неподалік, але за межами домоволодіння.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненому злочині визнав повністю, щиро розкаявся, підтвердив обставини вчинення злочину, викладені вище та при цьому показав, що дійсно 11 травня 2020 року, приблизно о 00 годині 07 хвилин, погодився на пропозицію ОСОБА_4 здійснити крадіжку будь-яких речей з території домоволодіння АДРЕСА_4 . Зайшли на огороджену територію домоволодіння ОСОБА_6 , яка за словами ОСОБА_4 більшість часу відсутня вдома, за адресою: АДРЕСА_4 . На подвір`ї помітили металевий вольєр, в середині якого знаходилися господарчі речі. Він через двері потрапив в середину приміщення вольєру, а ОСОБА_4 , в цей час перебував біля вольєру, спостерігав за тим, щоб їхні дії залишалися непоміченими. Перебуваючи всередині вольєра, відшукав для викрадення три рулони металевої сітки рябиця. Один рулон металевої сітки передав ОСОБА_4 , а два інших узяв сам, після чого вийшов з приміщення вольєру та разом з ОСОБА_4 і викраденою сіткою залишили території домоволодіння.Викрадену металеву сітку заховали в чагарниках неподалік.
Враховуючи те, що обвинувачені та інші учасники процесу не оспорюють всі фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судове слідство у справі щодо всіх фактичних обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження в цій частині інших доказів по справі, окрім допиту обвинувачених та вивчення доказів, які характеризують їх особу.

Суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_4 , знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, кваліфіковані правильно.
Суд також вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_5 знайшло своє підтвердження в судовому засіданні в повному обсязі, а його дії органами досудового розслідування за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у сховище, кваліфіковані правильно.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.
Вирішуючи питання про призначення підсудному покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК Українита роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» з послідуючими змінами та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.
У ході кримінального провадження суд вважає за можливим визнати у відповідності до ст. 66 КК України - щире каяття обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненому злочині, активне сприяння у розкритті злочину, повне визнання своєї вини - обставинами, що пом`якшують покарання за скоєне.
Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, суд визнає вчинення злочину повторно.

Стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 суд вважає за можливе визнати у відповідності до ст. 65 КК України - щире каяття обвинуваченого у вчиненому злочині, активне сприяння у розкритті злочину, повне визнання своєї вини - обставинами, що пом`якшують покарання за скоєне.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 судом не встановлено.

Вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого: його вік, стан здоров`я, соціальне становище, відсутність даних про перебування на профілактичному обліку у лікаря психіатра та нарколога, в цілому позитивну характеристику за місцем проживання.
Також вирішуючи питання про вид та міру покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу обвинуваченого: його вік, стан здоров`я, соціальне становище, відсутність даних про перебування на профілактичному обліку у лікаря психіатра та нарколога, склад його сімї, а саме, що він проживає з матір`ю та сестрою.
Під час судового розгляду детально проаналізовано поведінку обвинувачених після вчинення злочину, їх щире каяття, наслідки суспільно-небезпечного діяння, зваживши на всі обставини кримінального провадження в їх сукупності, суд приходить до переконання, що необхідним і достатнім для виправлення обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та попередження вчинення ними нових злочинів буде призначення покарання в межах санкцій ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на певний строк із звільненням від відбування покарання з випробуванням в силу ст. 75 КК України, якщо вони протягом визначеного судом іспитового строку не вчинять нових кримінальних правопорушень і виконають покладені на них обов`язки.
Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимогст. 100 КПК України.
Цивільний позов по кримінальному провадженню не заявлено.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, з обвинувачених необхідно стягнути солідарно процесуальні витрати, які пов`язані з проведенням у кримінальному провадженні експертизи, у сумі 326 (триста двадцять шість) гривень 90 (дев`яносто) копійок.
Запобіжні заходи обвинуваченим не обирались.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 349, 369, 373, 374, 376 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити покарання: у виді позбавлення волі строком на 3 /три/ роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку строком у два роки не вчинить нового кримінального правопорушення.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч.1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації..

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, і призначити покарання: у виді позбавлення волі строком на 3 /три/ роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування покарання, якщо він протягом іспитового строку строком в один рік не вчинить нового кримінального правопорушення.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи аб онавчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід обвинуваченим не обирався.

Речові докази: три рулони металевої сітки рябиця, передані на зберігання потерпілій ОСОБА_6 , залишити у її власності.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Миронівського районного суду Київської областівід 14 травня 2020 року усправі ЄУН 371/455/20 провадження №1-кс/371/146/20 скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , солідарно на користь Держави України 326 (триста двадцять шість) гривень 90 (дев`яносто) копійок, процесуальних витрат, пов`язаних із залученням експерта.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченомим та надіслати потерпілій.

Вирок може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через Миронівський районний суд Київської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Згідно з частиною другою ст. 394 КПК України вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення зазначеного строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано; у разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: (підпис) ОСОБА_1
З оригіналом згідно.

Суддя: ОСОБА_1