Справа № 163/400/20
Провадження № 1-в/163/7/20
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 квітня 2020 року Любомльський районний суд Волинської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в приміщенні суду в місті Любомль Волинської області кримінальну справу № 22-201-97 про обвинувачення ОСОБА_3 за ч.3 ст.206, ч.1 ст.101 КК України (в редакції від 1960 року), ОСОБА_4 за ч.2 ст.206 КК України (в редакції від 1960 року),

в с т а н о в и в :

10.02.2020 року на адресу суду надійшла заява ОСОБА_5 про видачу дубліката виконавчого листа № 1-50/2002, виданого Любомльським районним судом Волинської області про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 матеріальної та моральної шкоди, у зв`язку з втратою цього листа.

На розгляд заяви сторони не з`явились, ОСОБА_5 на адресу суду направив клопотання про розгляд справи за його відсутності, заяву підтримав в повному обсязі.

Під час розгляду заяви встановлено таке.

Постановою Любомльського районного суду Волинської області від 28.11.2002 року кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.206 КК України (в редакції від 1960 року), ОСОБА_3 у вчинені злочинів передбачених ч.1 ст.101, ч.2 ст.206 КК України (в редакції від 1960 року) закрито в частині обвинувачення ОСОБА_4 у зв`язку з декриміналізацією ч.1 ст.206 КК України.

Вироком Любомльського районного суду Волинської області від 29.11.2002 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.124 КК України (в редакції від 2001 року) і призначено покарання у вигляді 1 року 6 місяців обмеження волі. З ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 стягнуто 7148 гривень витрат на лікування, 101 гривню судових витрат і 10 000 гривень моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Волинської області від 25.02.2003 року вирок Любомльського районного суду Волинської області від 29.11.2002 року залишено без змін.

07.03.2003 року на адресу ВДВС Луцького міського управління юстиції було надіслано виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 7148 гривень витрат на лікування, 101 гривні судових витрат і 10 000 гривень моральної шкоди.

Постановою державного виконавця від 12.09.2016 року виконавче провадження за виконавчим листом Любомльського районного суду Волинської області № 1-50 про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 7148 гривень витрат на лікування закінчено у зв`язку із виконання в повному обсязі.

Згідно з інформацією Першого відділу ДВС у місті Луцьк на примусовому виконанні відкриті виконавчі провадженні про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 боргів не перебувають.

Виконавче провадження № 11758773 про виконання виконавчого листа Любомльського районного суду Волинської області № 1-50 про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 101 гривні боргу було закінчено 25.06.2012 року на підставі п.8 ч.1 ст.49 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції від 05.06.2012 року (фактичне повне виконання рішення).

Виконавче провадження № 11760029 про виконання виконавчого листа Любомльського районного суду Волинської області № 1-50 про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 10 000 гривень боргу було завершено 05.09.2016 року на підставі п.5 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції від 12.06.2016 року (повернення стягувачеві у зв`язку із неможливістю встановити особу боржника, з`ясувати місце знаходження боржника).

Відповідно до ч.ч.2, 5 ст.534 КПК України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, підлягає безумовному виконанню. Процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов`язків чи законних інтересів.

Отже, в цій справі Любомльським районним судом було видано три виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 (1) 7148 гривень витрат на лікування, (2) 101 гривню судових витрат і (3) 10 000 гривень моральної шкоди.

З досліджених доказів вбачається, що виконавче провадження щодо виконання вироку в частині стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 7148 гривень витрат на лікування і 101 гривню судових витрат закінчено у зв`язку із фактично повним виконанням рішення.

Нормами чинного КПК України не врегульовано питання видачі дубліката виконавчого листа, який виданий за наслідками розгляду кримінального провадження, тому суд вважає, що застосуванню підлягають норми ЦПК України.

Відповідно до п.17.4 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви.

Згідно з ч.1 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Таким чином, з огляду на завершення виконавчого провадження про виконання виконавчого листа Любомльського районного суду Волинської області № 1-50 про стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 10 000 гривень боргу і його повернення стягувачеві 05.09.2016 року трирічний строк пред`явлення такого документу до виконання на момент надходження заяви ОСОБА_5 і її розгляду збіг.

ОСОБА_5 у своїй заяві вимог щодо поновлення пропущеного строку не ставить.

Отже, з врахуванням вищенаведеного заява до задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.372, 376, 535, 537, 539 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви ОСОБА_5 про видачу дубліката виконавчого листа № 1-50, виданого 05 березня 2003 року Любомльським районним судом Волинської області у кримінальній справі № 22-201-97 про стягнення з ОСОБА_3 10 000 гривень моральної шкоди, відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення через Любомльський районний суд.

Головуючий : суддя ОСОБА_1