Справа № 146/1624/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" березня 2020 р. смт.Томашпіль

Томашпільський районний суд Вінницької області в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Томашпільського відділу Могилів-Подільської місцевої прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , потерпілої ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000243 від 14 серпня 2019 року на підставі обвинувального акту по обвинуваченню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Журавлівка, Тульчинського району Вінницької області, українця, громадянина України, освіта середня-спеціальна, одруженого, має на утриманні одну неповнолітню дитину, працюючого на посаді майстра ліс ДП «Тульчинське лісомисливське господарство», проживаючого по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст.119 КК України,-,-

В С Т А Н О В И В:

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.
13 серпня 2019 року, біля 10:00 години майстер лісу ДП «Тульчинське лісопромислове господарство» ОСОБА_4 запропонував своїм знайомим, які не являються працівниками лісопромислового господарства ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та ОСОБА_9 та, відповідно не перебувають у трудових відносинах із вказаним підприємством, допомогти йому у заготівлі деревини, шляхом розчищення виділу від залишків зрізаних та повалених дерев.

На прохання ОСОБА_4 вказані особи погодились та вони цього ж дня на тракторі марки «Т-40» із причепом, який належить ОСОБА_4 з метою заготівлі деревини, шляхом розчищення виділу від залишків зрізаних та повалених дерев у вигляді сухостою приїхали до лісового масиву, що обслуговується ДП «Тульчинське лісопромислове господарство», а саме до 9 кварталу, виділу №8, 2,1 га, який розташований в межах Тульчинськго району.

Перебуваючи у даному виділі, який розташований в лісовому масиві між смт. Вапнярка Томашпільського району та с.Тиманівка Тульчинського району, біля 17 год. 00 хв. у зазначений день ОСОБА_4 виявив одне ростуче напівсухе дерево породи «Ясен» та вирішив його зрізати та повалити.

З цією метою, ОСОБА_4 підійшов до вказаного дерева діаметр якого складає 22 см. Та почав його зрізати власною бензопилою марки «Штіль» при цьому не вжив будь-яких заходів щодо попередження ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , які неподалік носили на причіп порізані раніше частини стовбурів дерев, що б вони не наближались та знаходились у безпечному від падіння дерева місці.

Проявивши злочинну недбалість, ОСОБА_4 , не передбачивши можливості настання суспільно небезпечних наслідків від вчинюваних ним дій, хоча повинен був та міг їх передбачити, не бажаючи умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, не передбачаючи можливості її настання, через свою легковажність продовжував спилювати дане дерево, що призвело до його падіння. Під час падіння зазначеного дерева, воно впало зверху на ОСОБА_9 , який перебував у стоячому положенні. Внаслідок удару деревом останній впав на землю при цьому отримав тілесні ушкодження у вигляді: відкритої черепно-мозкової травми, перелому основ черепа, субдуральної двосторонньої гематоми, забійної рани голови, закритої травми грудної клітки, переломів правої ключиці, грудини, ребер справа, правостороннього гематоракса, закритого перелому верхньої третини кісток правої гомілки, сінців і саден голови, тулуба, кінцівок, від яких ІНФОРМАЦІЯ_2 помер.

Вказані тілесні ушкодження, згідно висновку експерта № 58 від 11.09.2019 року виникли в результаті дії твердого предмету і знаходяться у причинному зв`язку зі смертю, та виникли безпосередньо перед настанням смерті. Вказані тілесні ушкодження могли виникнути в результаті удару стовбура дерева та гілок.

За вказані суспільно небезпечні винні діяння ОСОБА_4 визнається судом винуватим, його діяння суд кваліфікує за ч. 1 ст. 119 КК України, тобто вбивство, вчинене через необережність.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.
В судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину в пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, щиро розкаявся у вчиненому, і вважає, як і інші учасники судового процесу за можливе при дослідженні доказів по справі обмежитись його допитом та допитом потерпілої.

Відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З`ясувавши розуміння учасниками процесу змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності їх позиції, суд вважає обсяг доказів, що підлягають дослідженню, визначити допитом обвинуваченого та потерпілої, а також оглядом характеризуючих даних щодо особи обвинуваченого, поскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються, цивільний позов по справі не заявлено.

По суті пред`явленого обвинувачення обвинувачений ОСОБА_4 суду пояснив, що 13.08.2019 року біля 17.00. години перебуваючи у 9 кварталі 8 виділу лісового масиву, який розташований в межах Томашпільського району, проявивши злочинну недбалість своєю бензопилою зрізав дерево «Ясен», яке упало на ОСОБА_9 та спричинило йому тілесні ушкодження від яких останній помер.

Покази ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин злочину, добровільності та істинності його позицій.

Потерпіла, ОСОБА_6 в судовому засідання пояснила, що 13.08.2019 року ввечері до неї додому прийшла дружина обвинуваченого ОСОБА_4 та повідомила , що в лісі на її брата ОСОБА_9 впало дерево внаслідок чого він отримав тілесні ушкодження і його доставили в лікарню. Через невеликий проміжок часу коли вони зібралися їхати до лікарні дружина обвинуваченого повідомила, що ОСОБА_9 від отриманих тілесних ушкоджень помер у лікарні.

Щодо міри покарання, то потерпіла вказала, що не має претензій до обвинуваченого, обвинувачений в повній мірі відшкодував матеріальні та моральні збитки та просила суворо не карати та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі.

Оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, які узгоджуються між собою, є належними та допустимими, заслухавши пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , потерпілої ОСОБА_6 суд приходить до висновку, що інкримінований обвинуваченому ОСОБА_4 злочин мав місце за встановлених обставин, останній винний у його вчиненні та підлягає покаранню в межах санкцій відповідної статті.

Мотиви призначення покарання.
Згідно ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне та достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, ступеню їх тяжкості та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які пом`якшують та обтяжують його.

З врахуванням роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24 жовтня 2003 року "Про практику призначення судами кримінального покарання", призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

Пом`якшуючими обставинами, згідно ст.66 КК України, суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Обтяжуючих обставин, згідно ст.67 КК України, судом не встановлено.

Згідно висновку досудової доповіді про ОСОБА_4 , ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як низький, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб оцінюється як низький. Беручи до уваги інформацію, що характеризує особистість обвинуваченого, його спосіб життя, а також низьку ймовірність вчинення повторного кримінального правопорушення, орган з питань пробації вважає, що виправлення ОСОБА_4 без позбавлення або обмеження волі на певний строк можливе та не становить високої небезпеки для суспільства ( у тому числі окремих осіб).

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпечності вчиненого, особу обвинуваченого, який вину у вчиненні даного злочину визнав повністю, раніше не судимий, думку потерпілої, яка просила суворо не карати та призначити покарання не пов`язане з позбавленням волі, добровільно відшкодовані збитки обвинуваченим, а також той факт, що обвинувачений має на утриманні неповнолітню дитину, згідно довідки Журавлівської сільської ради Тульчинського району обвинувачений позитивно характеризується за місцем проживання, згідно довідки КНП «Тульчинська ЦРЛ» ОСОБА_4 , на обліку у лікаря психіатра не перебуває, на обліку у лікаря-нарколога не перебуває, тому суд приходить до висновку, що виправлення та перевиховання ОСОБА_4 можливе при призначенні йому покарання у виді позбавлення волі із звільненням від відбування призначеного покарання з випробовуванням протягом іспитового строку.

Рішення щодо речових доказів.
Згідно ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернути володільцю, крім випадків, передбачених статтями 160-166, 170-174 цього Кодексу.

Таким чином, речовину бурого кольору, ззовні схожу на кров, пачку сірників, чоловічий дрантяний капець чорного кольору, які поміщенні до кімнати зберігання речових доказів Томашпільського ВП ГУНП у Вінницькій області знищити.

Цивільний позов не заявлявся.

Підстав для застосування запобіжних заходів, передбачених ст.ст. 176, 177 КПК України, суд не вбачає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.368-374 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 119 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням протягом іспитового строку тривалістю два роки.

Відповідно до ч. 1 п. п. 1, 2, ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази - речовину бурого кольору, ззовні схожу на кров, пачку сірників, чоловічий дрантяний капець чорного кольору, які поміщенні до кімнати зберігання речових доказів Томашпільського ВП ГУНП у Вінницькій області - знищити.

Згідно ст.ст. 376, 392, 393, 395, 532 КПК України, вирок може бути оскаржений до апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення, а засудженим в той самий строк з моменту отримання копії вироку.

Вирок суду першої інстанції, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1