Cправа № 127/6650/20
Провадження № 1-кс/127/3106/20
У Х В А Л А
Іменем України
20 березня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

за участю:

прокурора: ОСОБА_3 ,

підозрюваного: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Лівобережного ВП Вінницького ВП ГУНП України у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Вінниці, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, громадянина України, раніше не судимого, який підозрюється в вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий слідчого відділення Лівобережного відділення поліції Вінницького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_6 , 20.03.2020 звернувся до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Клопотання мотивовано тим, що в ході досудового розслідування встановлено, що 18.03.2020 приблизно о 19 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , почав ображати свого батька ОСОБА_7 нецензурною лайкою у відповідь на те, що останній зробив йому зауваження щодо його поведінки.

У подальшому, під час сварки у ОСОБА_4 виник умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Реалізовуючи даний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх суспільно-небезпечних наслідків і, бажаючи їх настання, з метою заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого, перебуваючи у кухні квартири АДРЕСА_2 , взяв до рук кухонного ножа, після чого наніс ним ОСОБА_7 один удар в область грудної клітини.

Внаслідок дій ОСОБА_4 потерпілого ОСОБА_7 з отриманими тілесними ушкодженнями було госпіталізовано до ВОКЛ ім. Пирогова та проведено оперативне втручання.

Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого ВОКЛ ім. Пирогова у ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення грудної клітини зліва, лівобічного гемотораксу, що відповідно до пп. й) п. 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995, належать до ушкоджень, що небезпечні для життя.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Вінниці, непрацюючому, зареєстрованому та проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому 19.03.2020 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

На думку слідчого, вина ОСОБА_4 підтверджується зібраними на даний час доказами, а саме:

- заявою ОСОБА_8 про вчинене кримінальне правопорушення;

- протоколом огляду місця події

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8

-протоколом допиту свідка ОСОБА_9

- протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України.

У вказаному кримінальному провадженні існують ризики передбачені ч.1 ст.177 КПК України, зокрема:

- переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_4 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а саме позбавлення волі на строк від 5 до 8 років;

- незаконного впливу підозрюваного на потерпілого чи свідків, оскільки згідно ст. 23 КПК України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. Перебуваючи на волі, ОСОБА_4 матиме можливість незаконного впливу на свого батька, який являється потерпілим, з метою створення сприятливих для себе умов або ж його залякування, а також зможе незаконно впливати на свого брата та матір, які є свідками вищезазначених подій.

Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти вищевказаним ризикам, оскільки:

- особисте зобов`язання, є недостатньо суворим запобіжним заходом, враховуючи тяжкість вчиненого злочину та міру можливого покарання, особу підозрюваного, його репутацію та соціальні зв`язки;

- під час домашнього арешту ОСОБА_4 зможе переховуватися від органів досудового розслідування суду. При цьому існує складність контролю за виконанням підозрюваним покладених на нього обов`язків під час такого запобіжного заходу.

Всі вищевказані обставини, у своїх сукупності свідчать про те, що застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 в рамках даного кримінального провадження є недоцільним та малоефективним, оскільки вони не можуть запобігти наявним ризикам. У зв`язку із цим існує необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_4 найбільш суворого забіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, так як ОСОБА_4 вчинив зазначений злочин із застосуванням насильства.

Враховуючи неможливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, керуючись вимогами ст. ст. 40, 131, 132, 176-178, 183, 184, 194 КПК України, слідчий звернувся до суду з клопотанням про обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні клопотання підтримав повністю та просив обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечували щодо обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зазначивши, що ситуація, що склалася має ознаки сімейного конфлікту, який буде врегульовано членами сімї самостійно, а тому підстав для застосування запобіжного заходу у вигляді під вартою немає, а ризики про які зазначає прокурор надумані. Враховуючи зазначене захисник ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_4 просили застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту в нічний час.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи наведене, судовий розгляд клопотання здійснювався за фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши вказане клопотання, матеріали кримінального провадження №0000545, заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, дійшов висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводяться надані сторонами кримінального провадження докази обставин, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального провадження; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з частиною першою статті 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

За приписами частини другої статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим відділенням Лівобережного ВП Вінницького ВП ГУНП України у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000545 від 19.03.2020, за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 18.03.2020 приблизно о 19 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , почав ображати свого батька ОСОБА_7 нецензурною лайкою у відповідь на те, що останній зробив йому зауваження щодо його поведінки.

У подальшому, під час сварки у ОСОБА_4 виник умисел на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 . Реалізовуючи даний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та їх суспільно-небезпечних наслідків і, бажаючи їх настання, з метою заподіяння шкоди здоров`ю потерпілого, перебуваючи у кухні квартири АДРЕСА_2 , взяв до рук кухонного ножа, після чого наніс ним ОСОБА_7 один удар в область грудної клітини.

Внаслідок дій ОСОБА_4 потерпілого ОСОБА_7 з отриманими тілесними ушкодженнями було госпіталізовано до ВОКЛ ім. Пирогова та проведено оперативне втручання.

Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого ВОКЛ ім. Пирогова у ОСОБА_7 виявлено тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення грудної клітини зліва, лівобічного гемотораксу, що відповідно до пп. й) п. 2.1.3 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995, належать до ушкоджень, що небезпечні для життя.

19.03.2020 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України.

Проаналізувавши зміст клопотання про обрання запобіжного заходу, а також доданих до клопотання доказів, а саме: витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000545 від 19.03.2020, протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 18.03.2020, протоколу огляду місця події від 18.03.2020, протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 19.03.2020, протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 19.03.2020, письмових пояснень гр. ОСОБА_4 від 18.03.2020, виписки із ВОКЛ ім. М.І. Пирогова, протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 19.03.2020, повідомлення про підозру від 19.03.2020, пояснень підозрюваного наданих в судовому засіданні, слідчий суддя дійшов висновку, що на час розгляду даного клопотання підозра щодо вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України обґрунтована.

У відповідності з пунктом 4 частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

В судовому засіданні судом встановлено, що ОСОБА_4 є громадянином України, раніше не судимий, неодружений, не працює.

На даний час органом досудового розслідування ОСОБА_4 оголошено про підозру у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років.

Таким чином, враховуючи обставини кримінального правопорушення, його наслідки, тяжкість покарання за злочин по якому оголошено підозру, особу підозрюваного, суд під час розгляду клопотання дійшов обґрунтованого висновку, що підозрюваний ОСОБА_4 перебуваючи на волі може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити чи сховати речові докази, незаконно впливати на свідків та потерпілого у даному кримінальному провадження, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що унеможливлює обрання йому більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Суд також враховує вік та стан здоров`я підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Таким чином, при вирішенні питання щодо обґрунтованості клопотання слідчий суддя враховує, що слідчим та прокурором доведено, що встановлені під час розгляду клопотання обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, а тому приходить до висновку про доцільність задоволення клопотання та застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з моменту його затримання, тобто до 01:35 год. 17 травня 2020 року.

Крім того, слідчим суддею врахована практика Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до вимог частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених названим Кодексом.

В той же час, частиною четвертою статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні:

1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування;

2) щодо злочину, який спричинив загибель людини;

3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Таким чином, оскільки злочин вчинено із застосуванням насильства, а також те, що існує ризик того, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду слідчий суддя вважає не доцільним визначати підозрюваному розмір застави.

На підставі наведеного, керуючись ст. 176, 177, 178, 183, 184, 186, 193, 196, 197, 400 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк тримання під вартою діє протягом 60 (шістдесят) днів з моменту затримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто до 01:35 год. 17 травня 2020 року.

Строк дії ухвали суду про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити до 17 травня 2020 року.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Подача апеляційної скарги на дану ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя