Справа № 639/842/20
Провадження № 1-кп/639/264/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
24 березня 2020 року м. Харків

Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова обвинувальний акт по кримінальному провадженню, зареєстрованому 20.12.2019 року в Єдиному реєстрі досудових розслідувань під №0001820 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, із середньо-технічною освітою, офіційно не працевлаштованого, раніше не судимого, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 19.12.2019 року приблизно о 19:50 годині, керуючи технічно справним автомобілем «ВАЗ 21011», р.н. НОМЕР_1 , рухався по вул. Москалівській у напрямку від вул. Валер`янівської в напрямку до вул. Академіка Богомольця в м. Харкові зі швидкістю 70 км/год.

Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, розташованого в районі буд. №102-А по вул. Москалівській в м. Харкові ОСОБА_4 проявив неуважність, діючи необережно, своєчасно не зменшив швидкість руху, не зупинив керований автомобіль та не дав дороги пішоходу ОСОБА_6 , який переходив проїжджу частину по нерегульованому пішохідному переходу зліва направо по ходу руху автомобіля, чим порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України, згідно з яким:

п.18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека».

та здійснив на наїзд на пішохода ОСОБА_6 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_6 отримав тілесні ушкодження. Згідно з висновком судово-медичної експертизи №12-14/20-А/20 від 24.01.2020року ОСОБА_6 отримав тяжке тілесне ушкодження у вигляді відкритого уламкового перелому діафізу обох кісток лівої гомілки в середній третині.

Згідно висновку авто-технічної експертизи№7/78/79СЕ-20 від 24.01.2020 року, у даній дорожній обстановці в діях водія автомобіля «ВАЗ 21011», р.н. НОМЕР_1 , ОСОБА_4 є невідповідності вимогам п.18.1 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні злочину за фактичних обставин,викладених в обвинувальному акті визнав у повному обсязі, суду показав, що дійсно 19.12.2019р. після 19 год. він рухався на автомобілі ВАЗ 21011 по вул. Москалівській м.Харкова у напрямку заводу ім. Шевченко зі швидкістю біля 70 км/год. Наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу його очі засліпило світло фар назустріч їдучого транспорту і він в останню мить,на відстані близько 10 метрів від свого автомобіля, побачив пішохода ОСОБА_6 ,який у цей час перетинав проїжджу частину зліва направо по ходу руху його автомобіля. Застосувавши екстрене гальмування, він все одно здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_6 . Після скоєного дочекався приїзду поліції,швидкої допомоги. Його автомобіль забрали на штрафний майданчик. В подальшому постійно відвідував потерпілого в лікарні. Визнає, що порушив ПДР України. У вчиненому щиро розкаюється. Повністю добровільно відшкодував потерпілому спричинену матеріальну та моральну шкоду. Просив суворо не наказувати його.

Враховуючи повне визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у скоєному злочині та щире каяття, заслухавши думку учасників кримінального провадження, за відсутності заперечень та сумнівів у добровільності їх позицій, суд визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути вказану справу в порядку ст.349 ч.3 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, які характеризують особу обвинуваченого. На виконання вимог ч.3 ст.349 КПК України, учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Аналізуючи обставини, що визнаються учасниками судового провадження, суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 в обсязі пред`явленого обвинувачення, є доведеною. Дії ОСОБА_4 органом досудового розслідування правильно кваліфіковані за ч. 2 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжке тілесне ушкодження.

Перевіркою даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває; неодружений; на теперішній час працює неофіційно; має постійне місце реєстрації та проживання; за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 66 ч.1 КК України, суд вважає повне визнання вини , щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , передбачених ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 № 14 при призначенні покарання за відповідною частиною ст. 286 КК суди мають враховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину.

Призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд виходить з положень ст.ст.50, 65 КК України, а саме - принципів законності, справедливості, індивідуалізації, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових злочинів як самим обвинуваченим, так і іншими особами, враховує характер та ступінь тяжкості скоєного злочину, який за змістом ст. ст. 12, 24, 25 КК України є неумисним тяжким злочином, його наслідки, обставини, що пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, його відношення до скоєного та поведінку після вчиненого злочину, думку потерпілого щодо призначення несуворого покарання обвинуваченому.

При цьому, суд вважає що виправлення ОСОБА_4 та цілі покарання стосовно нього в цілому можуть бути досягнуті шляхом призначення йому покарання в межах санкції ч. 2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами, але зі звільненням від відбування основного покарання, на підставі ст. 75 КК України, з покладенням на нього обов`язків, передбачених п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Разом із тим, відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» при постановлені вироку суди мають обговорювати питання про застосування поряд з основним покаранням відповідного додаткового, оскільки додаткові покарання мають важливе значення для запобігання вчиненню нових злочинів як самими засудженими, так і іншими особами. Питання доцільності призначення факультативного додаткового покарання вирішується за розсудом суду з урахуванням обставин конкретної справи із обов`язковим мотивуванням у вироку прийнятого рішення.

Суд вважає за необхідне застосувати до обвинуваченого додаткову міру покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, що буде відповідати тяжкості вчиненого злочину.

На думку суду, саме таке покарання, буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Таке покарання за глибоким переконанням суду буде обґрунтованим і необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним інших злочинів.

На підставі ст.124 КПК України процесуальні витрати підлягають стягненню з обвинуваченого . Запобіжний захід у відношенні ОСОБА_4 під час досудового розслідування не обирався та підстав для його обрання суд не вбачає. Цивільний позов не заявлено. Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст.373, 374 КПК України, суд ,-

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання у вигляді позбавлення волі, з іспитовим строком на 2 (два) роки, якщо він протягом іспитового строку не скоїть нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Процесуальні витрати в сумі 5338 ( п`ять тисяч триста тридцять вісім) грн. 34 коп. на залучення експертів стягнути з ОСОБА_4 на користь держави .

Скасувати арешт,накладений ухвалою Київського райсуду м.Харкова від 21.12.2019р. з автомобілю ВАЗ 21011,р.н. НОМЕР_1 ,що належить ОСОБА_7 .

Речові докази: автомобіль ВАЗ 21011, р.н. НОМЕР_1 ,що належить ОСОБА_7 та находиться на зберіганні на майданчику тимчасового зберігання транспортних засобів за адресою: м.Харків, вул. Пушкінська,106- повернути за належністю власнику ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений в порядку статті 392 КПК України до Харківського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1