ЄУН № 331/1614/20
Провадження № 1-кс/331/891/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2020 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі клопотання старшого слідчого Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, українця, громадянина України, який має базову середню освіту, розлученого, який на утриманні неповнолітніх дітей не має, офіційно не працевлаштованого, без постійного місця реєстрації, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
03.02.1998 році Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 206, ч. 2 ст. 141, ч. 3 ст. 140, ст. 42 КК України до 4 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 31.07.2001 на підставі ст. 5 ЗУ «Про амністію»;

26.11.2003 році Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 187, ч. 2 ст. 187, ч. 4 ст. 187, ст. 70 КК України до 8 років позбавлення волі. Звільнений 16.02.2011 по відбуттю строку покарання;

27.12.2011 році Хортицьким районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 187, ст. 70 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією майна. Звільнений 25.10.2016 умовно-достроково, невідбутий строк: 1 рік 8 місяців 24 дні;

30.08.2017 році Жовтневим районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України частково приєднано вирок Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 27.12.2011 року та остаточно призначено покарання у вигляді 2 років 2 місяців позбавлення волі. Звільнений 30.09.2019 року по відбуттю строку покарання,

за матеріалами кримінального провадження, внесеного ЄРДР за № 0000696 від 03.04.2020, за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Слідчий в клопотанні вказує на те, ОСОБА_6 , будучи особою, яка раніше засуджена за вчинення корисливих злочинів, судимість за які не зняті та не погашені у встановленому законом порядку, на шлях виправлення та перевиховання не став, належних висновків для себе не зробив та знову вчинив корисливий злочин на території Олександрівського району м. Запоріжжя за наступних обставин.

03 квітня 2020 року, в період часу з 16 годин 36 хвилин до 16 годин 39 хвилин, ОСОБА_6 , знаходячись у торговому залі супермаркету «Варус-45», який розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 83/85, маючи умисел на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, переконавшись в тому, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу з торгових полиць зазначеного магазину намагався таємно викрасти майно, яке належить ТОВ «ОМЕГА», сховавши до кишень свого верхнього одягу, а саме:

- ікру лососеву (форелі) зернисту, Норвен 110 г, штрих-код 884, в кількості 4 банок, вартістю 202 гривні 08 копійок без урахування ПДВ за одиницю товару, загальною вартістю 808 гривень 32 копійки без урахування ПДВ;

- ікру лососеву зернисту, Шаланда 100 г, штрих-код 070, в кількості 1 банки, вартістю 175 гривень 92 копійки без урахування ПДВ, а всього майна на загальну суму 984 гривні 24 копійки без урахування ПДВ, чим намагався спричинити ТОВ «ОМЕГА» матеріальну шкоду на вищевказану суму, але не довів злочин до кінця з причин, які не залежали від його волі оскільки був зупинений працівником охорони супермаркету, після проходження касової зони та в подальшому переданий працівникам поліції.

Тим самим, встановлена достатня кількість доказів для підозри ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.15 ч.2 ст. 185 КК України, який кваліфікується як: закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, під час якого особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення злочину до кінця, але злочин не було закінчено з причин, які не залежали від її волі.

Зібраними під час досудового розслідування доказами встановлено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 злочину, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч.2 ст.185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років.

Відповідно до положення п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків передбачених п.п.1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_6 , не працевлаштований, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення аналогічних злочинів та знову вчинив злочин середньої тяжкості за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком до п`яти років, орган досудового розслідування приходить до висновку, про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду.

ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, що дає підстави вважати, що систематичне скоєння корисних кримінальних правопорушень є єдиним його джерелом прибутку. Данні підстави вказують на те, що ОСОБА_6 залишаючись на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, що є ризиком, передбаченим п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

Крім того, про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, таких як особисте зобов`язання, передбаченого п.1 ч.1 ст. 176 КПК України, свідчить систематичність вчинення кримінальних правопорушень.

Неможливість обрання до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, передбаченого п.2 ч.1 ст. 176 КПК України, обґрунтовується тим, що на час звернення з клопотанням до слідчого судді не надходило відповідних клопотань від поручителів.

Про неможливість обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді застави свідчить те, що підозрюваний не працевлаштований, обґрунтовано підозрюється у вчиненні корисливого злочину, що зважаючи на систематичність вчинення злочинів корисливої спрямованості є єдиним джерелом його доходу є матеріальні блага, отримані злочинним шляхом, які не можуть бути внесені як застава з метою забезпечення покладених на нього обов`язків.

Про неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, передбаченого п.4 ч.1 ст. 176 КПК України, свідчить систематичне скоєння кримінальних правопорушень, принципове ігнорування встановлених норм моралі в суспільстві та наявність можливості переховуватись від органів досудового слідства або суду і подальшого порушення більш м`яких запобіжних заходів.

У зв`язку з чим, з метою захисту громадян і суспільства від злочинних посягань, та з метою присічення подальшої злочинної діяльності ОСОБА_6 слідство приходить до висновку, про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Посилаючись на вищенаведені обставини, слідчий просить суд застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 2 місяці.

Прокурор у судовому засіданні внесене клопотання підтримав.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні проти клопотання заперечували, просили суд обрати ОСОБА_6 запобіжний захід не пов`язаний з обмеженням волі. Пояснили, що ОСОБА_6 у зв`язку із захворюванням потребує термінової операції, яку не можливо зробити в умовах слідчого ізолятора.

Слідчий суддя, розглянувши клопотання та надані матеріали, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених КПК України.

Згідно зі ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

В обґрунтування клопотання зазначено, що відносно ОСОБА_6 маються ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Частиною 1 ст.183 КПК передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно з ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді або суду докази обставин, на які вони посилаються.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Окрім того, стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами. Як зазначено в п. 111-112 Рішення ЄСПЛ «Белеветський проти Росії» - обмеження розгляду клопотання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою лише переліком законодавчих (стандартних) підстав для його застосування без встановлення їх наявності та обґрунтованості до конкретної особи є порушенням п. 4 ст. 5 Конвенції.

Згідно Постанови N 14 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2014 р. «Про узагальнення судової практики застосування судами першої та апеляційної інстанції процесуального законодавства щодо обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою» відповідно до ч. 6 ст. 22 КПК України суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків. У ході судового провадження сторона обвинувачення зобов`язана доводити реальність ризиків, що виправдовують обмеження свободи.

Слідчий в клопотанні вказує на те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину середньої тяжкості, за яке законом передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до п`яти років.

Підозрюваний ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, стійки соціальні зв`язки відсутні, раніш неодноразово судимий за вчинення злочинів, які характеризуються корисливим мотивом.

Прокурор в судовому засіданні вказував на наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та /або суду.

Оскільки, ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, прокурор вважав, що систематичне скоєння корисних кримінальних правопорушень є єдиним джерелом прибутку підозрюваного. Тобто, ОСОБА_6 залишаючись на волі, може вчинити інше кримінальне правопорушення, що є ризиком, передбаченим п.5 ч.1 ст. 177 КПК України.

В судовому засіданні встановлено, що підозрюваний ОСОБА_6 з вересня 2019 року звільнившись з місць позбавлення волі, постійно проживає за адресою: АДРЕСА_1 .
Згідно вивченої в судовому засіданні медичної документації, встановлено, що ОСОБА_6 страждає на посттравматичний рубець рогівки, зрощення з радужкою травматична катаракта лівого, субатрофія зорового нерву обох очей. Рубець судинної оболонки лівого ока.

Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Сама по собі тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа не може бути безумовною підставою для обрання щодо цієї особи запобіжного заходу у вигляді взяття під варту (рішення ЄСПЛ у справі "Ніколова проти Болгарії"). Відповідно до рішення ЄСПЛ по справі "Ноймайстер проти Австрії" позбавлення волі особи (тримання під вартою) не повинно перетворюватися на своєрідну прелюдію до завчасного відбування можливого у майбутньому вироку про позбавлення волі.

Наявність ризику, передбаченого ст.177 КПК України а саме те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду не доведено прокурором відповідними доказами, а тому розцінюються судом як припущення.

Разом з цим, на переконання суду, існує ризик, що ОСОБА_6 може вчинити новий злочин.

Частиною 1 ст.194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 4 ст.194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

З огляду на вищевикладене, з метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження, слідчий суддя вважає доцільним застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який сприятиме запобіганню вчиненню ним інших кримінальних правопорушень, а також забезпечить високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів громадян України.

Керуючись ст. ст. 176-178, 179,181, 193,194,196, 197 КПК України слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволенні клопотання старшого слідчого Олександрівського ВП Дніпровського ВП ГУ НП в Запорізькій області капітана поліції ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 .
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на 2 місяці із забороною залишати місце проживання: АДРЕСА_1 , з 22 год. 00 хв. до 06 год. 00 хв., а також покласти на нього обов`язки:

- не відлучатися із місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора чи суду;

- повідомляти слідчого прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

Контроль за виконанням ухвали покласти на Хортицький ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області.

Роз`яснити Хортицькому ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області, що вони повинні негайно поставити на облік і повідомити про це слідчому судді.

Строк дії ухвали слідчого судді про застосування до підозрюваного ОСОБА_6 визначити терміном два місяці, а саме до 27 червня 2020 року до 14 год. 40 хвилин.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя: ОСОБА_1