Житомирський апеляційний суд
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2020 року колегія суддів судової палати у кримінальних справах Житомирського апеляційного суду

в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаря ОСОБА_5

за участю: прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_8 ,

( в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 на ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 14.01.2020 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 14.01.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 про вирішення питання пов`язаного з виконанням вироку Харківського обласного суду від 14.06.2001 зі змінами відповідно до ухвали Верховного суду України від 25.12.2001 за ст.93 п. «а, ж, з», ст.208, ст.222 ч.1 КК України (1960), ст.ст. 190 ч.2, 358 ч.1 КК України (2001 р.) у зв`язку з відсутністю підстав.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, як незаконну та постановити нову ухвалу, якою задовольнити її клопотання про вирішення питання пов`язаного з виконанням вироку Харківського обласного суду від 14.06.2001 зі змінами відповідно до ухвали Верховного суду України від 25.12.2001 за ст.93 п. «а, ж, з», ст.208, ст.222 ч.1 КК України (1960), ст.ст. 190 ч.2, 358 ч.1 КК України (2001 р.) відносно засудженого ОСОБА_8 . Вказує, що ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та не вмотивованою у зв`язку з неповнотою судового розгляду та невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи. Зазначає, що судом безпідставно призначено її підзахисному покарання у виді позбавлення волі з його відбуттям у тюрмі з суворим режимом утримання, на думку адвоката ОСОБА_8 мав бути призначений до відбуття покарання у виді позбавлення волі в умовах ВТК посиленого режиму. Вказує, що вказаний вирок порушує норми Європейської конвенції з прав людини.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника та засудженого, які просили задовольнити подану захисником апеляційну скаргу, прокурора який заперечив щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Вироком Харківського обласного суду від 14.06.2001 року зі змінами відповідно до ухвали Верховного суду України від 25.12.2001 року ОСОБА_8 засуджено за ст.93 п.п. «а,і,ж,з», ст.208 , ст. 222 ч.1 КК України (1960 р.), ст.ст. 190 ч.2, 358 ч.1 КК України (2001 р.) до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Згідно вимог ст.25 КК України (в редакції 1960 року) зазначено, що позбавлення волі встановлюється на строк від 3 місяців до 10 років, а за особливо тяжкі злочини, за злочини, що спричинили особливо тяжкі наслідки, і для особливо небезпечних рецидивістів у випадках, передбачених КК України, - не більше 15 років. Також у частині 8 вказаної статті зазначено, що позбавлення волі у вигляді ув`язнення в тюрмі на весь строк покарання або частину його може бути призначено: … особам, які по досягненні вісімнадцятирічного віку вчинили інші тяжкі злочини… і засуджуються за них до позбавлення волі на строк понад п`ять років.

На момент вчинення злочинів у період з вересня 1996 по лютий 1997 ОСОБА_8 був повнолітнім, тобто досяг 18-річного віку, вчинив згідно вимог ст. 7-1 КК України (1960 р.) тяжкі злочини ст. 93 пп. «а, і, ж, з» КК України, а тому вид установи також міг бути визначений у вигляді тюрми.

На час постановлення вироку - червень 2001 року - ст. 12 Виправно-трудового кодексу України (1970 р. з відповідними змінами) були передбачені види виправно-трудових установ, якими були: виправно-трудові колонії, тюрми, виховно-трудові колонії. Стаття 17 ВТК України передбачала, що особи, засуджені до довічного позбавлення волі, відбувають покарання у тюрмах.

Оскільки ОСОБА_8 був засуджений за вчинення злочинів до покарання у вигляді довічного позбавлення волі, йому і була визначена установа, де він повинен був відбувати покарання тюрма.

Визначений вироком суду режим тримання в тюрмі був передбачений ст. 29 ВТК, де визначено, що особи засуджені до довічного позбавлення волі відбувають покарання у тюрмах на суворому режимі.

Тобто, визначений вироком суду вид установи та режим тримання, відповідав вимогам Кримінального кодексу України (1960 р.) та Виправно-трудового кодексу України (1970 р.) діючих на час постановлення вироку.

Ухвала суду є законна та обґрунтована, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі захисника, колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу Богунського районного суду м. Житомира від 14.01.2020 року, щодо ОСОБА_8 без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: