Справа № 308/7678/19
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2020 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгороді матеріали кримінального провадження, внесеного в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 000061 від 27.06.2019 про обвинувачення
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Красносілля, Гощанського району, Рівненської області, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , одруженого, у якого на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, з середньою спеціальною освітою, який з 22.02.2012 проходить військову службу за контрактом на посаді гранатометника гірсько-піхотного відділення гірсько-піхотного взводу гірсько-піхотної роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні солдат, учасника антитерористичної операції, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем Збройних Сил України за контрактом та проходячи військову службу під час дії особливого періоду у військовій частині НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ), порушуючи вимоги ст. ст. 9, 11, 12, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, через особисту недисциплінованість, не бажаючи переносити труднощі військової служби, з метою ухилитися від військової служби в умовах дії особливого періоду, о 08.00 год. 29 травня 2019 умисно не з`явився до розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 ) та ухилявся від її проходження без поважних причин до 27 червня 2019 року, проводячи час на власний розсуд поза місцем служби, не пов`язуючи свою діяльність з виконанням обов`язків військової служби.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, тобто нез`явлення військовослужбовця (крім строкової служби) вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав в повному обсязі за обставин, викладених у обвинувальному акті, та пояснив суду, що 29.05.2019 умисно не з`явився до розташування підрозділу військової частини та ухилявся від проходження військової служби, у зв`язку з сімейними обставинами. Вказав, що 27.06.2019 він добровільно прибув до військової частини та приступив до виконання своїх службових обов`язків за посадою. У вчиненому злочині розкаявся, не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч.3 ст.349 КПК України.
Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються.
Оцінюючи вищевикладене, суд приходить до висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.4 ст.407 КК України, за ознаками нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинене в умовах особливого періоду, крім воєнного стану військовослужбовцем (крім строкової служби).
Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, особу винуватого, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.
Суд, зокрема враховує особу ОСОБА_4 , а саме те, що він раніше не судимий, проте обвинувачується у вчиненні злочину, яке відноситься до категорії тяжких відповідно до ст.12 КК України.
Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до положень ст.66 КК України, є його щире каяття у вчиненому злочині, те, що він приймав безпосередню участь в АТО, має на утриманні двох неповнолітніх дітей.
За таких обставин суд вважає, що при обранні ОСОБА_4 міри покарання у виді позбавлення волі, можливим застосувати дію ст.75 КК України, з виконанням покладених на нього обов`язків відповідно до ст.76 КК України, оскільки його виправлення і перевиховання можливе без ізоляції від суспільства.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений. Речових доказів та процесуальних витрат по справі немає.
Керуючись ст.ст.349, 371-373, 374 КПК України, суд
ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, якщо він протягом одного року іспитового строку не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього судом обов`язки.

Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання.

На період проходження військової служби нагляд за ОСОБА_4 як особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, здійснюється командиром військової частини НОМЕР_1 , а після звільнення з військової служби - уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого.
Вирок може бути оскаржений з підстав передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1