У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 просив відмовити у затвердженні угоди про примирення, посилаючись на те, що його підзахисний тривалий час знаходиться на диспансерному обліку у лікаря невропатолога з приводу перенесеної черепно-мозкової травми, тому міг не вірно розуміти наслідки укладення угоди.
Обвинувачений ОСОБА_6 клопотання захисника підтримав та заперечив проти затвердження угоди.
Потерпілий ОСОБА_4 та прокурор ОСОБА_3 проти задоволення клопотання захисника не заперечували та просили не затверджувати укладену угоду про примирення.
З`ясувавши думки учасників кримінального провадження, перевіривши приєднані до справи матеріали, суд зазначає про наступне.
Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена угода про примирення.
Згідно з ч.1, ч.3, ч.5 ст. 469 КПК України, угода про примирення може бути укладена за ініціативою потерпілого, підозрюваного або обвинуваченого, у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. Укладення угоди про примирення може ініціюватись в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.
Перед прийняттям рішення про затвердження угоди про примирення суд під час судового засідання повинен з`ясувати в обвинуваченого, чи цілком він розуміє:
1) що він має право на справедливий судовий розгляд, під час якого сторона обвинувачення зобов`язана довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має такі права:
мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення;
мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно;
допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь;
2) наслідки укладення та затвердження угод, передбачені статтею 473 цього Кодексу;
3) характер кожного обвинувачення;
4) вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.
За змістом ст.474 КПК України, під час судового провадження на підставі угоди, серед іншого суд зобов`язаний перевірити угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону.
Суд відмовляє у затвердженні угоди, якщо:
1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;
2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;
3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;
4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися;
5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;
6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.
У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.
Враховуючи, що у підготовчому судовому засіданні сторонами угоди вона підтримана не була, а добровільність угоди є безумовною умовою для її затвердження, укладена у даному кримінальному провадженні угода про примирення, затвердженню не підлягає, а судове провадження необхідно продовжити у загальному порядку.
Керуючись ст.ст. 314,470-474 КПК України, суд,
Відмовити у затвердженні угоди про примирення, укладеної 30.09.2019 між потерпілим ОСОБА_4 та підозрюваним ОСОБА_6 .
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1