Провадження № 1-кп/317/184/2020
Справа № 317/3771/19
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
за участі: прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000094 від 28 жовтня 2019 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпро, українця, громадянина України, маючого повну загально середню освіту, не одруженого, на утримані неповнолітніх дітей або інших осіб не маючого, військовослужбовця військової служби за контрактом, у військовій частині НОМЕР_1 на посаді водія - слюсара протитанкового артилерійського дивізіону у військовому званні «солдата», являється ветераном війни, учасником бойових дій зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до ст. 89 КК України не судимого,
за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

22 серпня 2019 року о 08 год. 00 хв. солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом, в порушення вимог ст.ст. 11, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, самовільно залишив розташування навчального полігону « ІНФОРМАЦІЯ_2 » військової частини НОМЕР_1 , який дислокується поблизу АДРЕСА_3 та незаконно перебував за межами військової частини НОМЕР_1 до 08 години 00 хвилин 05 вересня 2019 року.

Вказані дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 407 КК України самовільне залишення військової частини, вчиненому в умовах особливого періоду, крім воєнного стану, вчинене військовослужбовцем (крім строкової служби).

У відповідності до ч. 1 ст. 474 КПК України до суду разом з обвинувальним актом надійшла угода про визнання винуватості від 28 листопада 2019 року, укладена між прокурором та підозрюваним ОСОБА_4 .

Виходячи зі змісту даної угоди, ОСОБА_4 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у вчиненні вказаного кримінального правопорушення.

Згідно угоди сторони погодилися на призначення ОСОБА_4 узгодженого покарання за ч. 4 ст. 407, ст.ст. 69, 53 КК України у вигляді штрафу в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 5100 грн. Із запропонованою мірою покарання ОСОБА_4 погодився.

Прокурор ОСОБА_3 в підготовчому судовому засіданні зазначив, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК України та КК України, просив її затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджену міру покарання.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, дав згоду на застосування визначеного в угоді покарання, вказав, що він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 , у підготовчому судовому засіданні також просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України, правильність правової кваліфікації злочину за ч. 4 ст. 407 КК України, суд дійшов висновку, що умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах вирішуваних питань, дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості та призначення узгодженої сторонами міри покарання.

Судом, встановлено, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 407 КК України, яке згідно ст. 12 КК України є тяжким.

Укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Зміст укладеної сторонами угоди відповідає вимогам ст. 472 КПК України, а також Кримінального кодексу України, підстав для відмови в її затвердженні, передбачених ч. 7 ст. 474 КПК України, немає.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 475 КПК України, суд,-

ЗАСУДИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 28.11.2019 року, укладену між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 407 КК України.

Призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання за ч. 4 ст. 407 КК України, із застосуванням ст.. 69 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 300 (трьохсот) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що дорівнює 5100 (п`ять тисяч сто) грн.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили не обирати.

Роз`яснити що в разі невиконання умов угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Запорізький районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Уразі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1