1Справа № 335/2052/20 1-кс/335/1236/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 березня 2020 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Запорізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 про арешт майна, по кримінальному провадженню № 0000563, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 лютого 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:
Прокурор звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 лютого 2020 року за № 0000563, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Свої вимоги мотивує тим, що 25.02.2020 до Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області надійшла заява від ОСОБА_4 про те, що невідома особа відносно нього вчинила шахрайські дії, внаслідок чого йому завдано матеріальні збитки.

25.02.2020 слідчим відділенням Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000563 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. В ході досудового слідства встановлено, що 23.05.2007 року між ОСОБА_4 та АКБСР «Укрсоцбанк» укладено договір кредиту № 318-07П21-К, відповідно до якого ОСОБА_4 надано споживчий кредит у розмірі 54800,00 доларів США. Окрім цього, між ОСОБА_4 та АКБСР «Укрсоцбанк» укладено договір іпотеки № 1228 від 23.05.2007 року, відповідно до якого ОСОБА_4 являється іпотекодавцем жилої квартири загальною площею 70,56 кв.м. житлова-28,6 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_4 пояснив, що 22.01.2020 року на його мобільний телефон зателефонував невідомий чоловік, який представився ОСОБА_5 (інші анкетні дані він не вказав), та повідомив, що зараз відбуваються торги з продажу вищевказаної квартири та запитав в нього, чи буде він в подальшому звертатись до суду із позовами про захист своїх порушених прав, та чи є це добровільним продажем. В ході вказаної телефонної розмови ОСОБА_4 повідомив ОСОБА_5 , що з даного приводу йому нічого не відомо. Окрім цього, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_4 номер реєстраційного лоту проведення електронних торгів ДП «Сетам» № 399383.

Після вказаної розмови, ОСОБА_4 на інтернет - сайті ДП «Сетам» виявив інформацію про проведення електронних торгів вищевказаної квартири під номером лоту № 399383. Датою проведення аукціону, закінчення торгів та закінчення подання заявок визначено 22.01.2020 року. Дата публікації 23.12.2019 року.

Відповідно до протоколу № 461935 проведення електронних торгів вищевказану квартиру продано за 600 000,00 гривень ОСОБА_6 .

24 січня 2020 року ОСОБА_4 ознайомився з матеріалами цивільної справи №331/6958/17 за позовом Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк до ОСОБА_4 та ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 318-07П21-К, яка знаходиться у Жовтневому районному суді м. Запоріжжя, з яких він дізнався, що у справі №331/6958/17 містяться фотокопії Договору про внесення змін №2 від 25.10.2012 та Договору про внесення змін №3 від 25.10.2012 до договору кредиту №318-07П21-К від 23.05.2007, які не завірені належним чином та були надані представником ПАТ Укрсоцбанк у справу 05 жовтня 2017 року.

Предметом Договору про внесення змін №2 від 25.10.2012 до договору кредиту №318-07П21-К від 23.05.2007 являється зміна суми кредиту, яку визначено у розмірі 51756,37 доларів США.

Предметом Договору про внесення змін №3 від 25.10.2012 до договору кредиту №318-07П21-К від 23.05.2007 являється зміна валюти Кредиту та переведення суми Кредиту 51756,37 доларів США разом із нарахованими процентами в сумі 8785,02 доларів США в гривню за курсом 8,22 гривень за 1 долар США, що станом на дату укладення цього договору про внесення змін загалом становить 497650,23 гривень. Зміна валюти Кредиту здійснюється шляхом рефінансування наявної на дату укладення цього Договору про внесення змін заборгованості за Договором кредиту (окрім нарахування пені та штрафів).

Допитаний в якості потерпілого ОСОБА_4 пояснив, що вказані Договір про внесення змін №2 від 25.10.2012 та Договір про внесення змін №3 від 25.10.2012 до договору кредиту №318-07П21-К від 23.05.2007 він не укладав та не підписував. Напроти його прізвища у вказаних договорах стоїть не його підпис.

Зміна валюти Договору кредиту з доларів США на гривню надала можливість ПАТ «Укрсоцбанк» звернутись до суду із цивільним позовом про стягнення заборгованості, який було задоволено та винесено Жовтневим районним судом м. Запоріжжя заочне рішення від 12.10.2018 року (справа № 331/6958/17, провадження № 2/331/156/18) про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 та ОСОБА_7 за вказаним кредитним договором.

Як вказує прокурор у клопотанні, підробивши Договір про внесення змін №3 від 25.10.2012 до договору кредиту №318-07П21-К від 23.05.2007 та змінивши валюту Договору кредиту з доларів США на гривню, ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до приватного виконавця ОСОБА_8 з виконавчим листом № 331/6958/17 виданим 19.03.2019 року Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_4 на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованості за кредитним договором у сумі 771920,08 гривень, уникнувши порушення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

За результатами торгів з продажу вказаної квартири 03.02.2020 року приватним виконавцем ОСОБА_8 складено Акт про реалізацію предмета іпотеки, в якому зазначено: 14.11.2019 року, відповідно до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 41 Закону України «Про іпотеку», пункту 26 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5, Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції 29.09.2016 № 2831/5, передано на реалізацію майно, а саме: житлову двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_4 .

Також у клопотанні вказано, що 04.03.2020 року слідчим слідчого відділення Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області винесено постанову про визнання речовим доказом та приєднання до кримінального провадження як речових доказів, відповідно до якої квартира АДРЕСА_2 , визнана речовим доказом.

Посилаючись на те, що об`єкт нерухомого майна є об`єктом кримінально протиправних дій, з метою недопущення його подальшого протиправного відчуження, необхідно накласти арешт із забороною на вчинення реєстраційних дій на об`єкт нерухомості - квартира АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_4 .

У судове засідання прокурор не з`явився, на задоволенні клопотання наполягає, про що надав відповідну заяву. Власник майна в судове засідання не викликався, у відповідності до ч. 2 ст. 172 КПК України.

Дослідивши клопотання про арешт майна та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку про наступне.

З матеріалів клопотання про арешт майна встановлено, що слідчим відділом Вознесенівського відділення поліції Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 лютого 2020 року за № 0000563. Відомості до ЄРДР внесено 25.02.2020 року за ч. 1 ст.190 КК України.

04.03.2020 року слідчим слідчого відділення Вознесенівського ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області винесено постанову про визнання речовим доказом та приєднання до кримінального провадження як речових доказів, відповідно до якої квартира АДРЕСА_2 , визнана речовим доказом.

Згідно до вимог ч.1,2 ст. 131 КПК України, захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.
Згідно з до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.
При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.
Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
На підставі вимог п 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів та накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляючи ухвалу має зазначити перелік майна, яке підлягає арешту.
Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого або прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.
Згідно ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
Звертаючись до слідчого судді з клопотанням, прокурор до матеріалів клопотання додав лише витяг з ЄРДР, постанову про визнання речовими доказами, постанову про перекваліфікацію кримінального правопорушення, інших документів до клопотання надано не було, як і не надано документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати.
З урахуванням вказаних обставин, стороною обвинувачення у клопотанні не обґрунтовано тих обставин, що це майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу, а відтак, що накладення арешту на майно має на меті запобігання можливості його пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, тобто забезпечення збереження речових доказів. На виконання вимог п.5 ч.2 ст.173 КПК України з клопотання і доданих документів можливо зробити висновок про розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.
Відповідно до ст. 171 КПК України у клопотанні слідчого, прокурора про арешт майна повинно бути зазначено: 3) документи, які підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, або конкретні факти і докази, що свідчать про володіння, користування чи розпорядження підозрюваним, обвинуваченим, засудженим, третіми особами таким майном .

До клопотання також мають бути додані оригінали або копії документів та інших матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовує доводи клопотання.
В порушення вищевказаної правової норми прокурором не вказано в клопотанні документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, а також не додано документів, якими він обґрунтовує доводи клопотання.
Дослідивши матеріали поданого клопотання, слідчий суддя, приймаючи до уваги невідповідність поданого клопотання вимогам ст.171 КПК України, враховуючи, що прокурором не доведено необхідність арешту, не вказано, документи, що підтверджують право власності на майно, що належить арештувати, не додано документів, якими він обґрунтовує доводи клопотання, приходить до висновку, що клопотання про арешт майна задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 131-132, 170-173, 175, 369, 372 КПК України, слідчий суддя -
УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання прокурора Запорізької місцевої прокуратури №2 ОСОБА_3 про арешт майна, по кримінальному провадженню № 0000563, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25 лютого 2020 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.
Слідчий суддя ОСОБА_1