Провадження №: 1-кп/752/251/20
ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2020 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в м. Києві судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002517, відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Конотоп, Сумської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з освітою вищою, зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого за ч.1 ст. 286 КК України,

з участю сторін та інших учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ;

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілого ОСОБА_7 ,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_5 29.03.2017 року приблизно о 22.30 год., керуючи технічно справним автомобілем «Мітцубісі Ланцер», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у темну пору доби, рухався по лівій смузі руху транспортних засобів проїзної частини вулиці Ділова в м. Києві, яка складається з двох смуг руху в одному напрямку зі сторони вул. Васильківської у напрямку вул. Антоновича.

Наближаючись до регульованого пішохідного переходу, який розташований на перехресті вул. Ділової з вул. Антоновича, ОСОБА_5 допустив порушення вимог п.п. 1.5; 2.3 б);12.2; 16.2 ПДР України, продовжив свій рух та почав виконувати маневр виїзду вліво на вул. Антоновича, при цьому проявив неуважність, відповідно не зреагував на зміну дорожньої обстановки, та при виникненні небезпеки для руху, яку водій об`єктивно спроможний був виявити, невірно обрав безпечну швидкість руху та не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, виїхав на пішохідний перехід, де вчинив наїзд на пішоходів ОСОБА_8 , яка тілесних ушкоджень не отримала, та ОСОБА_7 , заподіявши йому тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості.

Порушення водієм ОСОБА_5 вимог п.п. 1.5; 2.3 б);12.2; 16.2 ПДР України, знаходяться у прямому причинному зв`язку з виникненням даної ДТП та її наслідками.

Тобто, ОСОБА_5 визнається винним за ч.1 ст. 286 КК України, - порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_5 винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, за обставин відмічених в обвинувальному акті, не визнав. Пояснив, що 29.03.2017 року керуючи автомобілем «Мітцубісі Ланцер», з пасажиром, який був на задньому сидінні, рухався по вул. Діловій до перехрестя з вул. Антоновича. Для нього був червоний сигнал світлофора, але для повороту ліворуч була зелена допоміжна стрілка. Він, рухаючись і крайній лівій смузі, повернув ліворуч, при цьому дивився праворуч, щоб не було транспортних засобів, які могли рухатися по вул. Антоновича. В цей час почув якісь звуки спереду, і коли повернув голову, то побачив що чоловік, яким виявився ОСОБА_7 у нього на автомобілі, а поряд на дорозі жінка. Він вийшов з автомобіля. ОСОБА_7 стояв біля автомобіля та висловлювався на його адресу нецензурно та сказав, що він попав на гроші. Він зрозумів, що обоє пішоходів в нетверезому стані. Викликав поліцію та швидку. ОСОБА_9 казав лікарям, що нетверезий. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 самостійно дійшли до швидкої. Його транспортний засіб не був пошкоджений, а сліди, які на ньому були, це від минулих ДТП, з приводу чого є підтвердження страхової компанії Заперечує, що вчинив наїзд на потерпілого. Шкоду потерпілому не відшкодовував. Цивільний позов не визнає. На схемі ДТП, відсутній тормозний шлях, що є свідченням того, що він не перевищував швидкість, а свідок, який був у нього як пасажир, дає не чіткі відповіді та висловлював сумнівні твердження, оскільки з заднього сидіння не видно людини, яка могла знаходитися перед капотом і лежати. ПДР не порушував, просить його виправдати.

Незважаючи на позицію обвинуваченого ОСОБА_5 , щодо заперечення своєї вини, суд вважає, що стороною обвинувачення надано достатньо належних, допустимих та безсумнівно переконливих доказів, що підтверджують винність обвинуваченого у вчинені злочину поза розумним сумнівом, в обсязі обвинувачення, який суд вважає доведеним.
Зокрема, потерпілий ОСОБА_7 в судовому засіданні надав свідчення, які, в сукупності з показаннями свідків, висновками експертиз,підтверджують ту обставину, що обвинувачений порушив ПДР України, наслідком чого стало спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесних ушкоджень. В своїх показаннях він відмітив, що 29.03.2017 року ввечері разом з своєю знайомою ОСОБА_8 по вулиці Діловій рухалися в напрямку вул.. Антоновича. На регульованому пішохідному переході дочекалися коли для них загориться зелене світло світлофору, почали рух. Коли уже пройшли біля 5 метрів, побачив світло фар, виїхав автомобіль і збив їх. Перший удар прийшовся на ОСОБА_10 , яка впала, а потім на нього і він по інерції, верхньою частиною тіла, впав на капот, при цьому розбив повітрозабірник. Пішохідний перехід був освітлений, дорога суха, видимість добра. Фактично наїзд на них трапився уже коли вони перебували на другій смузі руху. Він, в результаті ДТП, отримав перелом гомілки на лівій нозі. В стані сп`яніння не перебував. З автомобіля «Мітцубісі Ланцер», який вчинив на них наїзд, вийшов обвинувачений, і викликав швидку. Яка була швидкість автомобіля, сказати не може. Фактично, автомобіль зупинився зразу після того, як вчинив на них наїзд. Від цивільного позову відмовляється, враховуючи що у обвинуваченого є малолітня дитина, просить його не розглядати.

Щодо обставин ДТП, фактично аналогічні показання надали свідки сторони обвинувачення.

Так, свідок ОСОБА_8 в своїх показаннях відмітила, що з ОСОБА_11 , дочекавшись зеленого сигналу світлофора, почали переходити проїзну частину дороги вул. Антоновича. В цей час, з вул. Ділової «вилетів» автомобіль, був удар, вона впала, втратила свідомість. Що було з ОСОБА_11 , не бачила. Вона була трохи ближче до автомобіля, який їх збив, а ОСОБА_9 йшов поруч, трохи зліва. Вони були тверезі, самі під автомобіль не кидалися.

Свідок ОСОБА_12 в своїх показаннях зазначив, що він перебував в якості пасажира в автомобілі «Мітцубісі Ланцер», обличчя водія не пригадує. Він дивився в телефон, і на повороті з вул. Ділової на вул. Антоновича, почув якийсь удар і автомобіль різко зупинився. В цей час він помітив, що для пішоходів був зелений сигнал світлофора. Було здійснено наїзд на пішоходів в крайній лівій смузі, коли робили поворот в зоні пішохідного переходу. Яка була швидкість автомобіля, сказати не може, але не екстремальна, гальмування різке. Побачив, що лежить жінка, а поряд присів чоловік, який тримався за ногу. Жінка лежала трохи справа від бампера автомобіля.

Саме чіткі та детальні показання потерпілого та свідків, суд вважає правдивими та бере їх до уваги, оскільки вони повністю узгоджуються між собою та з іншими доказами наданими стороною обвинувачення та дослідженими судом, протоколами слідчих дій, висновками експертиз, і повністю підтверджують винність обвинуваченого.
Зокрема, в ході судового розгляду було досліджено:
протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29.03.2017 року, в якому зафіксовано про виявлення пошкоджень на автомобілі «Мітцубісі Ланцер», в т.ч. відмічено зі слів водія і ті, які були до ДТП, а також виявлено біля автомобіля уламок нижньої частини бампера та уламки пластика від декоративної накладки капота;
висновок експерта № 12-1/1123, в якому відображено:
1. В ситуації, що склалася на дорозі безпосередньо перед дорожньо-транспортною пригодою, водій автомобіля «Мітцубісі Ланцер» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 повинен був керуватися вимогами пунктів: 12.2; 16.2 ПДР України.
2. В даній дорожній ситуації, в діях водія автомобіля «Мітцубісі Ланцер» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 , з технічної точки зору, експертом вбачається невідповідності вимогам пунктам 16.2 ПДР України.
3.В даній дорожній ситуації водій автомобіля «Мітцубісі Ланцер» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_5 , мав технічну можливість уникнути наїзду на пішоходів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 шляхом виконання вимог пункту 16.2 ПДР України.
4. Показання водія ОСОБА_5 в частині механізму розвитку досліджуваної ДТП є технічно неспроможними.
про те, що обвинувачений отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості, відображено у висновку експерта № 918/е, згідно якого, у ОСОБА_7 мала місце-закрита травма лівого гомілково-ступневого суглоба у вигляді крайового перелому медіальної кісточки з незначним зміщенням уламків, набряку м`яких тканин. Локалізація, морфологія вищевказаного ушкодження, враховуючи обставини справи та часові дані, свідчать про те, що спричинено воно травмуючою дією тупого предмету, могло утворитися в термін та за обставин вказаних в постанові, тобто 29.03.2017 року при транспортній травмі (травма внаслідок зіткнення автомобіля, що рухався, з пішоходом).
Таким чином, між подіями транспортної травми від 29.03.2017 року та отримання тілесного ушкодження ОСОБА_7 є прямий причино-наслідковий зв`язок;
протоколи проведення слідчого експерименту з участю потерпілого ОСОБА_7 , свідка ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_13 .
Аналізуючи вищезазначені докази в сукупності, суд вважає доведеною винність обвинуваченого поза розумним сумнівом у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України.
Щодо позиції захисту з приводу того, що зіткнення автомобіля під керуванням ОСОБА_5 з потерпілим не було, суд до уваги не бере та відкидає, оскільки факт порушення обвинуваченим ПДР України, що стали наслідком вчинення ДТП та заподіяння потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження, повністю підтвердженні сукупністю доказів наданих стороною обвинувачення та які були безпосередньо досліджені судом.
При призначенні покарання, суд враховує тяжкість вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, особу винного.

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, не встановлено.

Суд, зважаючи на обставини вчинення злочину, позицію обвинувачення та потерпілого, висловлену в ході судових дебатів, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, вважає, що обвинуваченому слід призначити покарання у виді обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами та, згідно ст. 75 КК України, звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням, і покласти обов`язки, визначені ст. 76 КК України.

Оскільки обвинувачений не працює, немає постійних джерел доходу, зазначене позбавляє можливості суд застосувати до обвинуваченого, інші більш м`якші види покарань передбачені в санкції частини 1 ст. 286 КК України, зокрема у виді штрафу, що може унеможливити виконання рішення суду та виправних робіт, а підстав для застосування покарання пов`язаного з реальним позбавленням волі у виді арешту, не знаходить.

Враховуючи заяву ОСОБА_7 , цивільний позов потерпілого залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів.

Керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:
ОСОБА_3 визнати винуватим та призначити покарання за ч.1 ст. 286 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

Відповідно до ст. 75 КК України, ОСОБА_5 звільнити від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік, та згідно ст. 76 КК України, покласти обов`язки: повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації .

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_7 ,- залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експертів, зокрема:

555 грн.80 коп. висновок експерта № 918/Е;

1087 грн.57 коп. висновок експерта № 12-11213.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом 30 діб з дня проголошення.

Суддя ОСОБА_1