Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/344/20
Провадження № 1-кп/935/198/20
ВИРОК
Іменем України

23 червня 2020 року м.Коростишів
Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Коростишів Житомирської області обвинувальний акт, який надійшов до суду від прокурора Коростишівської місцевої прокуратури у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000073 від 04.02.2020 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Коростишів Житомирської області, громадянина України, з середньою освітою, неодружений, має на утриманні неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не працює, депутатом та інвалідом не є, не судимий, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення,передбаченого ч.1 ст.164 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У період часу з 23.01.2014 по 07.12.2018 ОСОБА_5 перебував у шлюбі з ОСОБА_4 .
За період проживання, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син - ОСОБА_6 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , та ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син - ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 . 01.08.2018 ОСОБА_4 звернулась до Коростишівського районного суду Житомирської області із цивільним позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_5 та стягнення з останнього аліментів на утримання двох малолітніх синів.
Відповідно до рішення Коростишівського районного суду від 07.12.2018 ОСОБА_5 зобов`язаний сплачувати на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у твердій грошовій сумі З 000 грн. щомісячно на двох дітей, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.08.2018 та до досягнення дітьми повноліття.
У період часу з 01.08.2018 по 01.02.2020 ОСОБА_5 офіційно не працевлаштовувався, до районного центру зайнятості з метою працевлаштування не звертався, за вказаний період не перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, проживає за рахунок тимчасових підробітків та щомісячно має дохід у розмірі до 3500 грн.
Ураховуючи вищевикладене, ОСОБА_5 маючи можливість не надавав матеріальної допомоги на утримання синів, чим став на шлях злісного ухилення від сплати аліментів.
Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом № 280/1179/18 від 11.12.2018 ОСОБА_5 не здійснював виплат аліментів на користь ОСОБА_4 , у період часу з 01.08.2018 по 01.02.2020, у зв`язку з чим утворилась заборгованість у розмірі 54 000 грн. 00 коп.
Суд розглядає кримінальне провадження в межах висунутого обвинувачення, відповідно до вимог ст.337 КПК України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою провину у висунутому обвинуваченні за ч.1 ст.164 КК України визнав повністю, у вчиненому щиросердно розкаявся і суду пояснив, що дійсно, при обставинах, зазначених в обвинувальному акті, скоїв інкриміноване діяння, про рішення суду про стягнення аліментів на утримання дітей знав, але аліменти не сплачував,добровільно матеріальної допомоги потерпілій не надавав,продуктами харчування та одягом дітей не забезпечував, потерпіла не дозволяє обвинуваченому спілкуватись із дітьми.

У судовому засіданні потерпіла ОСОБА_4 пояснила, що обвинувачений будь-якої грошової допомоги на утримання дітей не надавав, аліменти не сплачує, потерпіла не дозволяє обвинуваченому забирати дітей до себе додому без її присутності, оскільки обвинувачений підтримує зв`язки з особами, які ведуть аморальний спосіб життя, просила призначити обвинуваченому покарання на розсуд суду.

Обвинувачений, потерпіла, прокурор не заперечували фактичні обставини кримінального провадження і не заперечували проти визнання недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження,які ніким не оспорюються. При цьому судом встановлено, що всі учасники судового розгляду правильно розуміють зміст фактичних обставин кримінального провадження,і немає сумнівів у добровільності й істинності їх позиції. Учасникам судового провадження роз`яснено, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку. У зв`язку з викладеним, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою учасників судового провадження,судом визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин кримінального провадження,які ніким не оспорюються.

За таких обставин,сукупність наведених і оцінених судом доказів, дозволяє суду прийти до висновку, що винність обвинуваченого ОСОБА_5 доведена і його дії правильно кваліфіковані за ч.1 ст.164 КК України, як умисні дії, які виразились в злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітей(аліментів).

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого останнім кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, позицію потерпілої щодо покарання. Кримінальне правопорушення за ч.1 ст.164 КК України є злочином невеликої тяжкості, ОСОБА_5 не працює, не судимий відповідно до ст.89 КК України, має на утриманні неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем проживання характеризується посередньо.

Щире каяття у вчиненні кримінального правопорушення є обставиною, яка пом`якшує покарання.

Обставин, які обтяжують покарання,судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч.2 ст.65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.
Відповідно до вимог ч.2 ст.50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених,а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими,так і іншими особами.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_5 слід призначити покарання у межах санкції статті Кримінального Закону у виді громадських робіт, які полягають у виконанні обвинуваченим у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт, вид яких визначають органи місцевого самоврядування. Суд вважає, що призначене покарання для обвинуваченого буде достатнім для його виправлення і попередження нових злочинів. Суд не знаходить підстав для застосування іншого виду покарання, передбаченого санкцією статті.
Запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у кримінальному провадженні не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Арешт на майно обвинуваченого ОСОБА_5 у кримінальному провадженні не накладався.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.ст. 100, 124, ч.3 ст.349, 368, 370, 373-374 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити покарання у виді громадських робіт строком на 100 (сто) годин.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Коростишівський районний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1