Справа № 165/1917/17 Провадження №11-кп/802/368/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Категорія:продовження строку тримання під вартою Доповідач: ОСОБА_2
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:
головуючого-судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з участю секретаря ОСОБА_5 ,
прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 25 березня 2020 року щодо нього,
В С Т А Н О В И В:
У провадженні Нововолинського міського суду Волинської області перебуває кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000550 від 27.04.2016 та кримінальне провадження №0000025 від 23.03.2018 про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст.186, ч.2 ст.296, ч.1 ст.121 КК України.
Ухвалою Нововолинського міського суду Волинської області від 25 березня 2020 року задоволено клопотання прокурора у кримінальному провадженні та продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 строк тримання під вартою на 60 (шістдесят) днів, до 23 травня 2020 року включно, без визначення розміру застави.
Рішення суду умотивовано тим, що ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні двох тяжких злочинів, в то час, коли щодо обвинуваченого на розгляді в суді перебувало кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.296 КК України. Вказані обставини дають обґрунтовані підстави вважати, що існує висока ймовірність того, що перебуваючи на волі ОСОБА_7 може вчинити інше кримінальне правопорушення, незаконно впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадження іншим чином.
У поданій апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 вважає ухвалу суду незаконною. Посилається на те, що зазначенні в клопотанні прокурора доводи щодо наявності ризиків, є надуманими. Вказує, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є надто суворим по відношенню до нього. Зазначає про наявність міцних соціальних зв`язків. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою обрати щодо нього запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.
Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали суду та основні доводи апеляційної скарги, обвинуваченого ОСОБА_7 , який підтримував апеляційну скаргу і просив скасувати ухвалу суду та застосувати щодо нього менш суворий запобіжний захід, прокурора, який заперечував доводи апеляційної скарги і просив залишити ухвалу суду без змін, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційна скарга захисника до задоволення не підлягає з таких підстав.
Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
З матеріалів кримінального провадження вбачається, що підставами для обрання запобіжного заходу та продовження строку тримання під вартою стали наявність обґрунтованої підозри, а метою запобігання спробам незаконного впливу на свідків, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином та вчинення іншого кримінального правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що з моменту взяття ОСОБА_7 під варту та до моменту вирішення клопотання прокурора, не змінилися обставини, які стали підставою для обрання щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та не змінилася обстановка, яка дає суду підстави вважати, що належну процесуальну поведінку обвинуваченого може забезпечити і більш м`який запобіжний захід.
Так, наведені прокурором в судовому засіданні підстави для продовження строку тримання під вартою є належним чином обґрунтовані та вмотивовані, ризики, які слугували підставою для обрання запобіжного заходу, на час ухвалення оскаржуваного судового рішення не змінилися.
ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочинів, які відносяться до категорії середньої тяжкості та тяжких, що свідчить про його підвищену суспільну небезпечність, крім того, органами досудового розслідування обвинувачений оголошувався у розшук.
Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, який був вчинений в період знаходження в суді на розгляді матеріалів кримінального провадження, про його обвинувачення за ч. 2 ст. 186, ч. 2 ст. 296 КК України.
Обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих злочинів повністю підтверджується доказами по даній справі, зокрема показаннями потерпілих, протоколом слідчого експерименту за участю потерпілого, протоколом пред`явлення для впізнання за участю потерпілого, висновком судово-медичної експертизи та іншими доказами по справі.
З урахуванням наведених обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.296 та ч.1 ст.121 КК України є обґрунтованим.
Дані про особу ОСОБА_7 , на які посилається останній у своїй апеляційній скарзі, доведені ризики у кримінальному провадженні не зменшують, як і не зменшують обсягу доказів, на яких ґрунтується висунуте ОСОБА_8 обвинувачення, та на правильність висновку місцевого суду щодо необхідності застосування до обвинуваченого саме запобіжного заходу у виді тримання під вартою не впливають.
З урахуванням наведеного, а також відсутності в матеріалах провадження медичних документів, які підтверджують неможливість утримання обвинуваченого в умовах слідчого ізолятора, апеляційний суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, є недостатніми для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.
За таких обставин, суд першої інстанції обґрунтовано продовжив ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування оскаржуваної ухвали і постановлення нової ухвали з мотивів, наведених в апеляційній скарзі обвинуваченого, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись статтями 376, 405, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,
У Х В А Л И В :
Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу Нововолинського міського суду Волинської області від 25 березня 2020 року щодо нього без змін.

Головуючий:

Судді: