У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"16" червня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_3 про обрання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

в с т а н о в и в:

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0008441 від 10 вересня 2018 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.187 КК України.

Обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судові засідання, призначені на 16.12.2019 року, 27.01.2020 року, 20.02.2020 року та 12.03.2020 року, не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, заяв чи клопотань від них не надходило.

Ухвалами суду від 16.12.2019 року, 27.01.2020 року та 20.02.2020 року до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 застосовано привід, виконання якого доручено начальнику Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві.

Згідно рапортів о/у Дніпровського управління поліції Головного управління Національної поліції в місті Києві було встановлено, що обвинувачені ОСОБА_4 та ОСОБА_5 останнім часом не проживають за адресою: АДРЕСА_1 , їх місце проживання невідоме.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про оголошення у розшук та надання дозволу на затримання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з метою приводу до суду для обрання їм запобіжного заходу у виді тримання під вартою, мотивуючи тим, що обвинувачені на неодноразові виклики суду не реагують, що свідчить про ухилення останніх від явки до суду.

Ухвалою від 12 березня 2020 року надано дозвіл на затримання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з метою їх приводу для розгляду клопотання про обрання їм запобіжного заходу виді тримання під вартою.

16.06.2020 року в судове засідання доставлено обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання про обрання обвинуваченим запобіжного заходу у виді тримання під вартою, зважаючи на те, що вони ухилилися від суду та були оголошені в розшук.

Обвинувачені та їх захисники заперечували проти задоволення клопотання та просили обрати обвинуваченим запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Суд, вислухавши думку учасників кримінального провадження, вивчивши клопотання, приходить до наступних висновків.

Відповідно ж до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, визначені п. 1 п. 3 ч. 1 цієї статті та згідно з положеннями ст. 178 КПК України, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, оцінити дані, що характеризують особу та визначені у п. 1-п. 11 ч. 1 вказаної статті.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Водночас ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. П.1 ст. 5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України, є тяжким та за яке законом передбачене покарання до десяти років позбавлення волі із конфіскацією майна.

Також згідно ст. 178 КПК України, оцінивши у сукупності всі обставини, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченими ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кримінального правопорушення, вік та стан здоров`я обвинувачених, міцність соціальних зв`язків та їх майновий стан, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченим у разі визнання їх винними у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вони обвинувачуються, та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, а також те, що обвинувачені ухилилися від явки до суду, у зв`язку з чим були оголошені в розшук, а тому, враховуючи справжні інтереси суспільства та конкретні обставини кримінального провадження, суд приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід не буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинувачених, а тому суд не знаходить підстав для обрання обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 судом, на даному етапі не встановлено та сторонами не доведено, у зв`язку з чим суд вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, аніж тримання під вартою.

Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, суд не вбачає підстав визначати розмір застави обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , оскільки вони обвинувачується у вчиненні злочину, із погрозою застосування насильства.

Керуючись ст.ст. 179, 193-196 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на 60 днів, тобто до 14 серпня 2020 року, включно, взявши його під варту в залі суду.

Клопотання прокурора про обрання обвинуваченій ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - задовольнити.

Обрати обвинуваченій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на 60 днів, тобто до 14 серпня 2020 року, включно, взявши її під варту в залі суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів з моменту її проголошення.

Суддя: