Справа № 438/111/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/102/20 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7

та його захисника - адвоката ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові апеляційну скаргу прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Бориславського міського суду Львівської області від 28 січня 2020 року про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту стосовно ОСОБА_7 ,

в с т а н о в и л а :

ухвалою слідчого судді Бориславського міського суду Львівської області від 28 січня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жашків, Черкаської області.

Обрано стосовно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Жашків Черкаської області, запобіжний захід у виді домашнього арешту, строком на 60 (шістдесят) днів, негайно звільнивши його з-під варти в залі судового засідання після проголошення ухвали на підставі ч.5 ст. 202 КПК України.

Покладено на підозрюваного ОСОБА_7 такі обов`язки: 1) прибувати до слідчого СВ Бориславського відділення поліції Дрогобицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області за першою вимогою; 2) не відлучатися з місця фактичного проживання АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду в нічний час доби, а саме з 22.00 год. вечора до 06.00 год. ранку наступної доби; 3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; 4) здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; 5) утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Попередити підозрюваного, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Постановлено, що ухвалу про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту передати для виконання до Бориславського відділення поліції Дрогобицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Роз`яснено підозрюваному, що порушення умов домашнього арешту має наслідком застосування грошового стягнення чи застосування більш суворішого запобіжного заходу, зокрема, тримання під вартою.

Роз`яснено підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України працівники поліції, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Контроль за виконанням ухвали покладено на прокурора.

Ухвала суду в частині звільнення підозрюваного ОСОБА_7 з-під варти та застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді Бориславського міського суду Львівської області від 28 січня 2020 року прокурор прокуратури Львівської області ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 діб.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною у зв`язку з невідповідністю висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження.

Зазначає, що ОСОБА_7 ніде не працює, суспільно-корисною діяльністю не займається, з метою ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, під страхом покарання може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, тобто вважає, що існує ризик, передбачений п.1 ч.1 ст. 177 КПК України.

Вважає, що в разі перебування ОСОБА_7 на волі, останній буде мати можливість зустрічатися з потерпілим, свідками у цьому ж кримінальному провадженні і зможе вплинути на їх свідчення в суді, чим, на думку прокурора, обрання йому запобіжного заходу у виді тримання під вартою повністю виправдовує себе, тобто наявний ризик, передбачений п.3 ч.1 ст. 177 КПК України.

Зазначає, що, приймаючи рішення, слідчий суддя жодним чином не вказує на обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що злочин вчинений підозрюваним в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджено відповідними виписками з медичної установи, відповідно до ст. 67 КК України вказане є обставиною, яка обтяжує покарання.

Заслухавши доповідь судді, виступ прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення підозрюваного та його захисника на заперечення доводів апеляційної скарги прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів клопотання вбачається, що у провадженні СВ Бориславського ВП Дрогобицького ВП ГУ НП у Львівській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000059 від 26.01.2019 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

27 січня 2020 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, а саме: заподіяння умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння.
Судове рішення про обрання ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту постановлене з дотриманням вимог ст. ст. 177, 178, 181, 194 КПК України.
В силу вимог ст. ст. 131, 132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.
Згідно з ч.1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, як того вимагає ч. 1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При прийнятті оскаржуваного рішення слідчим суддею в повній мірі з`ясовані обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу (ст. 178 КПК України), а також перевірено, чи наявні зазначені у клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України.
Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що підозрюваний ОСОБА_7 може незаконно впливати на потерпілого та свідків, то такі є безпідставними та не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, як в суді першої, так і апеляційної інстанції.
Покликання прокурора в апеляційній скарзі на обгрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, як на підставу застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, то слід зазначити, що вказані обставини не є підставою застосування найбільш суворого запобіжного заходу.
Обгрунтована підозра у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, та його тяжкість (на які як на підставу застосування запобіжного заходу тримання під вартою покликається слідчий та прокурор), сама по собі, не може бути безумовною обставиною для застосування найбільш суворого запобіжного заходу.
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що слідчий суддя не врахував обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що злочин вчинений ним у стані алкогольного сп`яніння, то слід зазначити, що така обставина буде враховуватися судом при призначенні покарання особі відповідно до ст. 65 КК України, як обставина, яка обтяжує покарання.
Щодо апеляційних доводів прокурора про те, що судом першої інстанції при обранні запобіжного заходу не були оцінені у сукупності такі обставини, як те, що ОСОБА_7 ніде не працює, суспільно-корисною діяльністю не займається, тому з метою ухилитися від кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, то слід зазначити, що як в суді першої, так і апеляційної інстанції підозрюваний ствердив, що працює неофіційно, має постійне місце проживання, проживає з цивільною дружиною та малолітнім сином, що свідчить про міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що обрання стосовно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді домашнього арешту не є доцільним, оскільки не зможе запобігти спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, то такі є необґрунтованими, адже при обранні запобіжного заходу у виді домашнього арешту на підставі ч.5 ст. 194 КПК України слідчим суддею на нього було покладено обов`язки, в тому числі прибувати до слідчого СВ Бориславського відділення поліції Дрогобицького відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області за першою вимогою; не відлучатися з місця фактичного проживання АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду в нічний час доби, а саме з 22.00 год. вечора до 06.00 год. ранку наступної доби; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні.

Відповідно до положень ч.ч.1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби; домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
Згідно ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Щодо обставини, яка б свідчила про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику, то така прокурором в суді першої та апеляційної інстанцій не доведена й доказами не підтверджена.
Відповідно до ч.4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені п.1, п.2 ч.1 ст. 194 КПК України, але не доведе обставини, передбачені п.3 ч.1 ст. 194 КПК України, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні.
Оскільки прокурором доведено обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, однак не доведена недостатність застосування більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів вважає рішення слідчого судді законним та обґрунтованим.
При цьому колегія суддів, враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, за вчинення якого передбачена максимальна міра покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років, а тому вважає, що запобіжний захід у виді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігатиме спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду.
Керуючись ст. ст. 404, 407, 419 КПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и л а :

ухвалу слідчого судді Бориславського міського суду Львівської області від 28 січня 2020 року про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту стосовно ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора прокуратури Львівської області ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

С у д д і:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4