Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 542/115/20
Провадження № 1-кп/553/135/2020
У Х В А Л А
Іменем України

13.02.2020м. Полтава

Ленінський районний суду м. Полтави в складі колегії суддів:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві кримінальне провадження № 0000655 від 18 грудня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ :

До Ленінського районного суду м. Полтави з Полтавського апеляційного суду надійшов обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України (далі КК України).

Під час досудового розслідування стосовно ОСОБА_6 слідчим суддею Новосанжарського районного суду Полтавської області 20 грудня 2019 року був продовжений запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк якого спливає 15 лютого 2020 року. При вирішенні питання про продовження строку дії запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 було враховано те, що під час проведення досудового розслідування встановлено ряд наявних ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 , який обвинувачується за ч. 1 ст. 115 КК України, із наведенням у поданому клопотанні детального обґрунтування наявності ризиків, передбачених п.п. 1 3, та 4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Вказані ризики, які стали підставою для продовження строку дії запобіжного заходу під час досудового розслідування продовжують існувати і на сьогоднішній день.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_7 проти обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою не заперечували.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

При вирішенні питання щодо можливості продовження або зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який, суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом.

Відповідно до вимог ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, серед іншого, переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілого, свідка у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 грудня 2016 року у справі "Ігнатов проти України" вказав, що судовий контроль на новій процесуальній стадії при продовженні дії запобіжних заходів, пов`язаних з обмеженням права особи на свободу та особисту недоторканність, має відбуватися з обґрунтуванням підстав такого продовження (пункт 36).

Згідно п. 5 Рішення Конституційного Суду у справі № 1-р/2017 від 23 листопада 2017 року під час судового провадження у суді першої інстанції (проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду) прокурор як сторона обвинувачення має обов`язок підтримувати публічне обвинувачення у суді, доводити винуватість особи та необхідність продовження запобіжного заходу шляхом подання відповідних клопотань щодо цього продовження.

Суд вважає, що прокурором в судовому засіданні доведено, що встановлені при обранні та продовженні ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, передбачені п.п. 1, 3 та 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились та продовжують існувати, та що інший, більш м`який запобіжний захід, є недостатнім для запобігання ризикам, встановленим ст. 177 КПК України та не забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Суд, заслухавши думку учасників судового провадження та перевіривши наявні матеріали, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства, вважає, що підстави для обрання запобіжного заходу - тримання під вартою, не відпали та продовжують існувати, а альтернативні запобіжні заходи не в змозі гарантувати належну поведінку обвинуваченого, а тому наявна необхідність у продовженні такої міри запобіжного заходу із визначенням його строку у межах 60 днів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 177, 183, 197, 314-316 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

Клопотання прокурора про обрання обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з 12-25 години 13 лютого 2020 року до 12-25 години 12 квітня 2020 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня проголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3