Справа № 180/241/20
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 р. Слідчий суддя Марганецького міського суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Марганці клопотання слідчого Марганецького ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Марганець, Дніпропетровської області, громадянина України, освіта вища, неодруженого, непрацюючого, маючого на утриманні неповнолітню дитину- ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , маючого інвалідність І групи, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

Слідчий СВ Марганецького ВП НВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , за погодженням з прокурором Нікопольської місцевої прокуратури ОСОБА_8 звернувся до суду з клопотанням про застосування запобіжного заходу - тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання, слідчий посилається на те, що ОСОБА_5 , маючи умисел, направлений на придбання, носіння та зберігання вибухових речовин та вибухових пристроїв всупереч вимог, визначених Інструкцією про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями металевими снарядами смертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 662 від 21 серпня 1998 року, зі змінами, внесеними наказом від 13 квітня 1999 р. № 292 та Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 2012 року без передбаченого на те законом дозволу, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, у невстановленому досудовим розслідуванням місці, час та спосіб придбав корпус РГД - 5, підривач УЗРГМ - 2, корпус Ф - 1 та електродетонатор.
Після придбання, умисно, без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_5 став зберігати корпус РГД - 5, підривач УЗРГМ - 2 та корпус Ф - 1 у квартирі АДРЕСА_3 , у якій фактично мешкає, а електродетонатор - у квартирі АДРЕСА_4 , яку винаймає, де залишив зберігати до 14.02.2020 року.
У подальшому 14.02.2020 року, у період часу з 10 години 54 хвилин до 18 години 45 хвилин під час проведення обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі ухвали Марганецького міського суду Дніпропетровської області, в присутності понятих у пакеті в шафі спальної кімнати було виявлено корпус РГД - 5, підривач УЗРГМ - 2 та корпус Ф - 1.
Також 14.02.2020 року, у період часу з 11 години 25 хвилин до 18 години 48 хвилин під час проведення обшуку в квартирі за адресою: АДРЕСА_5 , на підставі ухвали Марганецького міського суду Дніпропетровської області, в присутності понятих було виявлено у шафі однієї з кімнат електродетонатор.
Оскільки підозрюваний вчинив тяжкий злочин, наявні ризики передбачені п.п. 1,2,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значеннядля встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення, не має міцних соціальних зав`язків, тому наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України і є достатні підстави для застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В судовому засіданні слідчий просив винести рішення на розсуд суду.

Прокурор в судовому засіданні просив задовольнити клопотання.

Підозрюваний проти клопотання слідчого заперечував, просив в задоволенні клопотання відмовити, пояснив, що вибухові пристрої за своїм місцем мешкання не зберігав, оскільки має дітей та внуків, які періодично перебувають у квартирі і він розуміє як це небезпечно. Вказані речі йому підкинули, оскільки працівник поліції ОСОБА_9 пообіцяв посадити його до в`язниці.

Захисник в судовому засіданні просив в задоволенні клопотання відмовити, оскільки під час досудового слідства порушено право на захист підозрюваного, оскільки обшук в його оселі проводився без захисника, підозрюваний є особою з інвалідністю І групи по зору, тобто являється повністю сліпим, під час обшуку неодноразово просив викликати йому адвоката, обшук, як один так і другий проведений без захисника, крім того, просив суд звернути увагу, що під час обшуку один з поліцейських, без участі інших учасників слідчої дії пройшов до кімнати, де в подальшому знайшли корпус та запал до гранати, перебував там деякий час один, тому вважати даний обшук таким, що проведений у відповідність норм діючого КПК немає підстав.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали, додані до клопотання, слідчий суддя приходить до наступного.

14.02.2020 року о 14 год. 30хв., за №0000086 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України, а саме 14.02.2020 року за місцем мешкання ОСОБА_5 , а саме за адресою: АДРЕСА_2 , під час обшуку, було виявлено чотири предмети, зовні схожих на пістолети, корпус схожий на ручний гранатомет, два предмети, схожих на корпуси від гранат, та предмет, схожий на запал.

14.02.2020 року о 21-48 год. ОСОБА_5 затримано на підставі ч.2 ст. 208 КПК України.

15.02.2020 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

2. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Виходячи зі змісту ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор не доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 2 ст. 194 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 є особою з інвалідністю, а саме І група інвалідності по зору, встановлена з 20.11.2015 року безстроково, що підтверджується довідкою МСЕК №421270. Перед проведенням слідчої дії, а саме обшуку у квартирі, розташованій за адресою АДРЕСА_2 , ОСОБА_5 повідомив слідчого та інших учасників про те, що він повністю сліпий та бажає, щоб у обшуці його квартири взяв участь адвокат, на що слідчий йому відмовив, посилаючись на те, що на час обшуку він не має жодного процесуального статусу, тому йому безкоштовний адвокат не може бути призначений. ОСОБА_5 і в подальшому виявляв бажання щоб під час проведення слідчої дії був присутній адвокат, просив йому зателефонувати, зазначивши, що в нього є номер телефону адвоката, який би взяв участь у проведенні процесуальної дії, просив зателефонувати адвокату, оскільки він сліпий і не може набрати його телефонний номер, що підтверджується відеозаписом до протоколу обшуку, оглянутим у судовому засіданні.

Крім того, слідчим суддею встановлено, що до початку проведення обшуку у квартирі за адресою АДРЕСА_2 , один з учасників обшуку, зайшов до кімнати квартири та перебував там деякий час один, після чого вийшов та в подальшому саме в тій кімнаті де він перебував, до початку проведення обшуку і було виявлено запал та корпус від гранати, що підтверджується також відеоматеріалом, оглянутим у судовому засіданні. Тому підстав вважати, що обшук квартири за адресою АДРЕСА_2 , проведений у законний спосіб немає.

Також, згідно повідомлення про підозру від 15.02.2020 року ОСОБА_5 підозрюється у тому, що зберігав електродетонатор у квартирі за адресою АДРЕСА_5 . Слідчий посилається на те, що доказом даного факту є протокол обшуку квартири за адресою АДРЕСА_5 . Однак слідчим суддею встановлено, що місцем проведення огляду являлась квартира АДРЕСА_6 , що підтверджується протоколом обшуку від 14.02.2020 року, вказана процесуальна дія також проводилась за відсутності підозрюваного, під час вказаного обшуку було вилучено електродетонатор, слідчий пояснив, що жодних доказів того, що електродетонатор належить саме ОСОБА_5 немає.

Жодних доказів на обгрунтування висунутої підозри слідчий не надав.

Так матеріали кримінального провадження містять посилання на те, що ОСОБА_5 вживав за місцем свого мешкання вживав чи виготовляв наркотичні засоби, але докази обгрунтованої підозри по ч.1 ст. 263 КК України відсутні.

Частина 2 ст. 194 КПК України передбачає, що слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

На думку слідчого судді, слідчим та прокурором не наведено доказів, які б свідчили про обґрунтовану підозру, оскільки слідчим як доказ вчинення кримінального правопорушення надано лише протокола обшуку від 14.02.2020 року та від 14.02.2020 року, які проводилися в рамках іншого кримінального провадження, відповідно до якого, за результатами обшуку виявлено вибухові речовини та пристрої, однак в судовому засіданні встановлено, що обшук був проведений з порушенням вимог діючого КПК України, а саме, наявність одного з учасників в середині кімнати перед проведенням обшуку, що підтверджується відеозаписом та не спростовується слідчим та прокурором, крім того, обшук проводився у домоволодінні особи яка має І групу інвалідності по зору та вимагав від слідчого викликати захисника для участі у обшуці, отже суд не вважає даний протокол доказом, який свідчить про обґрунтованість підозри у вчиненні підозрюваним, кримінального правопорушення, інші докази надані слідчим. А саме, довідки про категорію небезпечності виявлених вибухових матеріалів, є похідними та не вказують на причетність саме ОСОБА_5 до вчинення злочину.

Слідчий суддя не залишає поза увагою і той факт, що відомості до ЄРДР були внесені по ч.1 ст. 263 КК України 14.02.2020 року саме о 14 год. 30 хв., тобто ще до закінчення обшуку, на підставі якого, вносились відомості та який закінчився о 18 год. 45 хв., що підтверджується копією витягу з ЄРДР та копією протоколу обшуку.

Посилання слідчого щодо наявності ризиків, передбачених пп. 1,2,3,4,5 ч.1 ст. 177 КПК України, також не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Щодо тиску на свідків, суд вважає зазначити, що це припущення слідчого та є його суб`єктивне бачення, оскільки згідно озвучених протоколів у судовому засіданні свідки вказують на те, що ОСОБА_5 виготовляв та вживав наркотичні засоби за місцем свого мешкання. Щодо придбання та зберігання ОСОБА_5 вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, свідчення відсутні.

Враховуючи вищевикладені обставини, на підставі ч. 2 ст. 194 КПК України суд вважає за необхідне відмовити в застосуванні запобіжного заходу, відносно ОСОБА_5 , оскільки під час розгляду клопотання прокурор та слідчий не довели наявність всіх обставин, передбачених частиною першою статті 194 КПК України, а саме наявність обґрунтованої підозри та наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.183,194 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ Марганецького ВП Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 відмовити.
Копію ухвали вручити слідчому, прокурору, підозрюваному, захиснику.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1