ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/216/19 Справа № 176/2489/16-к Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2019 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю:
прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду кримінальне провадження за апеляційною скаргою та доповненнями до неї обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21 травня 2018 року щодо ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000861, -

В с т а н о в и л а:
Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Жовті Води Дніпропетровської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, не працюючого, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , судимого, останній раз:

- вироком Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 19 січня 2011 року за ч. 1 ст. 122, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років 6 місяців позбавлення волі, звільненого по відбуттю покарання 23.02.2016 року

визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_7 у вигляді цілодобового домашнього арешту з носінням електронного засобу контролю та покладенням визначених раніше обов`язків залишено без зміни до набрання вироком суду законної сили.

Строк відбування покарання ухвалено рахувати з моменту звернення вироку до виконання, тобто з часу затримання ОСОБА_7 .

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України, в редакції Закону України №838-VIII від 26.11.2015 року, зараховано у строк відбуття покарання ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення з 22 липня 2016 року по 27 грудня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Цивільний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відшкодування майнової та моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто із ОСОБА_7 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 2 229 гривень 60 копійок.

Стягнуто із ОСОБА_7 в рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000 гривень.

У задоволені решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо речових доказів та судових витрат.

Вказаним вироком ОСОБА_7 визнано винуватим у тому, що він приблизно о 23 годині 00 хвилин 20 липня 2016 року, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись за місцем свого мешкання, квартири АДРЕСА_2 , в якій з ним проживає його співмешканка ОСОБА_10 , та де також на той час знаходився ОСОБА_11 , з яким вони нещодавно познайомились та у якого ОСОБА_7 , в ході спільного вживання спиртних напоїв, почав вимагати грошові кошти. Отримавши категоричну відмову, якою він був невдоволений, ОСОБА_7 відламав дерев`яну ніжку від столу та наніс нею не менше десяти ударів по різним частинам тіла ОСОБА_11 . В цей час з кухні вищевказаної квартири вийшла співмешканка ОСОБА_7 ОСОБА_10 , яка почала просити його припинити свої злочинні дії.

Не реагуючи на слова ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , пішов до коридору взяв дерев`яний ціпок, бо дерев`яна ніжка зламалась, та, повернувшись до зали, де на підлозі знаходився ОСОБА_11 , який подавав ознаки життя, він наніс ще не менше п`яти ударів ціпком у різні частини тіла потерпілого. Внаслідок чого він заподіяв потерпілому ОСОБА_11 легкі та тяжкі тілесні ушкодження.

Причиною смерті ОСОБА_11 , став травматичний та плевропульмональний шок, який розвинувся внаслідок комбінованої поєднаної травми грудної клітки і голови: тупої травми грудної клітини з множинними закритими переломами ребер зліва та з права з ушкодженням пристінкової плеври та тканини легень, множинними забитими ранами волосистої частини голови та закритого перелому променевої та ліктьової кісток правого передпліччя. Ця травма перебуває в прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням смерті.

Після скоєння кримінального правопорушення ОСОБА_7 , намагаючись приховати вчинений ним злочин, заховав труп ОСОБА_11 на балконі квартири АДРЕСА_2 , після чого приблизно о 04 годині 00 хвилин 22 липня 2016 року, викинув тіло покійного ОСОБА_11 через вікно на вулицю, аби позбутись трупу.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 23 травня 2018 року внесено уточнення до резолютивної частини вироку Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21 травня 2018 року, а саме абзац 4 резолютивної частини вироку викладено в наступній редакції:

Відповідно до ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України №838-VII від 21.11.2015 року зарахувати у строк відбуття покарання ОСОБА_7 строк його попереднього ув`язнення з 22 липня 2016 року по 27 грудня 2017 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі

В апеляційній скарзі та доповненнях до неї:

- обвинувачений просить вирок скасувати, перекваліфікувати його дії на ст.ст.118, 136 КК України та направити матеріали провадження на новий судовий розгляд. Цивільні позови потерпілої залишити без задоволення.

Вважає, що докази, добуті під час досудового розслідування та судового розгляду, жодним чином не підтверджують його вини. Провину у скоєному вважає недоведеною. Висновки суду вважає, невірними.

На його думку, покази свідка ОСОБА_10 , яка є його цивільною дружиною, надані нею під час досудового розслідування в стані душевного хвилювання та під тиском працівників поліції.

Також вважає, що працівниками поліції здійснювався і на нього психологічний тиск, а тому пояснення, які він надавав під час проведення слідчого експерименту, є неналежними доказами та не можуть бути взяті судом до уваги.

Апелянт вважає, що всі експертні дані та висновки експертів базуються на не професіоналізмі експерта ОСОБА_12 , оскільки отримані з пояснень обвинуваченого, та пояснень його цивільної дружини, які знаходились в стані алкогольного сп`яніння.

Вважає, що він не має відношення до смерті потерпілого. Зазначає, що 20.07.2016 року він, разом з цивільною дружиною ОСОБА_10 , біля магазину АТБ, що знаходиться на бульварі Слави в м. Жовті Води, вони побачили потерпілого, який сидів на лавці з розбитим обличчям. Запропонувавши ОСОБА_11 вмитися, разом прийшли за місцем проживання ОСОБА_7 , де продовжили вживати спиртні напої. Потім потерпілий почав вести себе зухвало, та відірвавши ніжку від столу накинувся на нього. Обороняючись, обвинувачений вирвав з рук потерпілого вказану ніжку стола та наніс потерпілому декілька ударів по тулубу. ОСОБА_11 обома руками почав здавлювати його шию і тому він вирвавшись, взяв дерев`яну палицю, та наніс потерпілому 4-5 ударів в різні частини тіла. Далі він вивів його на балкон та посадив в крісло. На думку обвинуваченого, потерпілий сам випав з балкону, оскільки перебував в стані сильного алкогольного сп`яніння.

Заслухавши суддюдоповідача, думку обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити, думку прокурора ОСОБА_6 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши надані матеріали, співставивши їх з доводами апеляційних скарг, колегія суддів прийшла до наступних висновків.
Виходячи із вимог ст. 404 КПК України, колегія суддів перевіряє судове рішення в межах поданої апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченим цим кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Як вбачається з вироку, судом першої інстанції вказані вимоги закону були дотримані у повному обсязі
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених у вироку, а також правильність кваліфікації його дій за ч. 2 ст. 121 КК України - вірні та ґрунтуються на всебічному, повному та неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, оцінці сукупності доказів з точки зору належності, допустимості та достовірності.
Доводи обвинуваченого, що він не скоював інкриміноване за ч.2 ст. 121 КК України дії, навмисно не наносив потерпілому зазначені удари, що його вину у скоєному тяжкому злочині не доведено, спростовані слідуючим.
Так в ході слідчого експерименту свідок ОСОБА_10 послідовно і добровільно розповіла, а також показала на місці, обставини за яких ОСОБА_7 наніс потерпілому ОСОБА_11 тілесні ушкодження, що призвели до смерті останнього. При цьому вона детально пояснила, що 20 або 21 липня 2017 року вона та ОСОБА_7 йшли з магазину «АТБ» до себе додому та по дорозі їх покликав до себе ОСОБА_11 , який сидів на лавці, запропонувавши їм разом вжити спиртні напої і вони пішли в магазин «АТБ». Після цього, вони запросили потерпілого до себе додому, де вживали спиртні напої. Коли вона пішла на кухню приготувати їжу та почула, що ОСОБА_11 почав пред`являти претензії ОСОБА_7 , що той наркоман і відбував покарання у виді позбавлення волі, в результаті чого між ними розпочалася сварка, а далі бійка. У ОСОБА_7 в руках знаходилась палиця (ніжка стула), якою він наносив удари потерпілому в область голови зверху вниз та зліва на право. Потерпілий нахилився вперед і ОСОБА_7 став наносити по ньому удари ногами, в тому числі в обличчя. Потерпілий впав на лівий бік ногами до виходу. Після ударів палиця зламалася навпіл. Тоді, ОСОБА_7 з коридору узяв ціпок та продовжив бити ОСОБА_11 схилившись над ним, наносив удари всюду по потерпілому і по голові також. Потерпілий в цей час намагався схопитись за палку. Нанісши приблизно 5 ударів ОСОБА_7 викинув палицю в кімнаті. Вона бачила, в потерпілого на обличчі кров та він хрипів. Вона намагалася заспокоїти ОСОБА_7 , але вже було пізно. Потім ОСОБА_7 запропонував їй витягти потерпілого. Вона взяла потерпілого за ногу, а ОСОБА_7 за плечі і вони витягли його ногами вперед у коридор квартири, де залишили на підлозі. В цей час потерпілий подавав ознаки життя та тяжко дихав, нічого не говорив. Потім вони пішли спати, вранці виявили, що потерпілий не дихає і вони відтягли його тіло ближче до балкону. ОСОБА_7 витягнув тіло на балкон, де потерпілий так лежав приблизно одну добу. З балкону ОСОБА_7 сам викинув труп потерпілого, піднявши його головою до гори та перехиливши через балкон і труп упав біля балкону. Вона також пояснила, що ціпок вони викинули на АДРЕСА_3 , а палку і наволочку ОСОБА_7 сам виносив. Далі, всі учасники слідчого експерименту проїхали до будинку АДРЕСА_3 , де ОСОБА_10 пояснила, що вона з ОСОБА_7 зайшли зі сторони північної частини будинку та викинули палицю на початку будинку, біля проїзної частини на газоні в кущі, при цьому вказала на зазначене місце. ОСОБА_10 зазначила, що вона несла палицю, а ОСОБА_7 шматок килима і кофту, які викинули у підвальне приміщення будинку АДРЕСА_3 . В іншому блоці вона показала кофту чорно-зеленого кольору з написом «ASKS» зі слідами бурого кольору, зазначивши, що дана кофта належить їй, а кров потерпілому, оскільки вона потрапила на кофту коли вони несли тіло на балкон (Кофта та шматок килима були вилучені та поміщені до спеціальних пакетів №1625246 та №1919097 відповідно). Під час проведення зазначеного слідчого експерименту застосовано відеозапис. Флеш-карта з відеозаписом слідчого експерименту додана до протоколу /а.к.п. 137-140 том 1/.
Як вбачається з даного протоколу ОСОБА_13 надавала пояснення добровільно, будь-якого тиску на не не було.
В суді першої інстанції ОСОБА_10 свої пояснення змінила та пояснила, що ОСОБА_7 наніс декілька ударів потерпілому та що ОСОБА_11 на балконі ще був живим. Але вказаним поясненням ОСОБА_13 , яка є співмешканкою ОСОБА_7 , було надано критичну оцінку у вироку
Поясненнями свідка ОСОБА_14 , встановлено, що він приймав участь у слідчому експеримені, як понятий, в ході якого проводилась відеозйомка на камеру. В ході слідчого експерименту ОСОБА_10 добровільно розповідала та показувала, як приблизно 20 липня 2016 року вона та ОСОБА_15 йшли з магазину «АТБ» і зустріли по дорозі ОСОБА_11 з яким разом купили горілку, яку в подальшому розпили за їх місцем проживання. Також ОСОБА_10 пояснила, що вході спільного вживання спиртних напої, вона вийшла на кухню та через деякий час між ОСОБА_15 та ОСОБА_11 розпочалася бійка. Коли вона повернулася в кімнату то побачила, як ОСОБА_15 наносив ОСОБА_11 удари ніжкою від стола поки та не зламалась, а потім ціпком. Далі вона та ОСОБА_15 лягли спати і коли прокинулися то ОСОБА_11 був уже мертвим. Також розповіла і показала, як вона та ОСОБА_15 разом відтягли тіло ОСОБА_11 до балкону, а потім викинули його через вікно вниз. Далі учасники слідчого експерименту проїхали на інше місце, де ОСОБА_10 показала куди вона та ОСОБА_15 викинули речі. Після цього, в його присутності та присутності іншого понятого, працівники поліції дістали з місця на яке вказала ОСОБА_10 спортивну кофту темного кольору та шматок килима бордового кольору, які були в крові та забруднені. Знайдені речі вилучили, упакували в пакет та опечатали. По завершенню слідчого експерименту він та інший понятий зауважень не мали, поставили свої підписи. Крім того він пояснив, що під час проведення слідчого експерименту ОСОБА_10 розповідала та показувала все самостійно, послідовно, логічно та не було схоже, що на неї здійснюється будь-який тиск.
Поясненнями свідка ОСОБА_16 , встановлено, що він також приймав участь в слідчому експеременті, де ОСОБА_10 пояснила, як вона та обвинувачений по дорозі з магазину «АТБ» познайомилась із невідомим їм раніше чоловіком, якого привели до себе у квартиру. Перебуваючи в даній квартирі, вона вийшла на кухню та через деякий час почула як в кімнаті розпочалася бійка між обвинуваченим та потерпілим. Коли вона повернулася в кімнату то побачила, як обвинувачений наносив потерпілому удари ніжкою від стола поки та не зламалась. Після цього ОСОБА_7 взяв палицю в коридорі якою продовжив наносити удари потерпілому поки останній не впав. Потім вона та обвинувачений відтягнули потерпілого в коридор та лягли спати і коли прокинулися то ОСОБА_11 був уже мертвим. Також розповіла і показала, як вона та ОСОБА_7 разом викинули тіло ОСОБА_11 з вікна балкону та через добу викликали поліцію. Далі учасники слідчого експерименту проїхали на провулок Баумана (Привокзальний), де ОСОБА_10 вказала на місце звідки дістали кофту та шматок килима на якому були плями бурого кольору. Після цього, ОСОБА_10 пояснила, що кофта належить їй. Крім того, пояснив, що під час проведення слідчого експерименту співробітник поліції задавав питання ОСОБА_10 , яка розповідала все самостійно, будь-яких вказівок їй працівники поліції не давали, тиск відносно неї не здійснювався.
Отже з пояснень вказаних свідків вбачається, що при проведенні слідчого експерименту ОСОБА_13 добровільно надавала послідовні логічні пояснення, будь-якого тиску працівниками поліції на неї не здійснювалось.
В ході проведення слідчого експеременту за участю ОСОБА_7 також були допитані поняті, які пояснили, що ОСОБА_7 надавав пояснення добровільно і будь-якого тиску з боку працівників поліції не було.
Тобто районний суд, в ході допиту понятих, вжив відповідні заходи щодо перевірки доводів ОСОБА_10 та ОСОБА_7 щодо можливого тиску на них працівниками поліції, що не знайшло свого підтвердження .
Колегія суддів вважає, що суд обгрунтовано поклав в основу вироку саме пояснення ОСОБА_10 , які нею були надані добровільно, логічно при проведенні слідчого експеременту, оскільки вони узгоджуються і з поясненнями зазначених свідків-понятих як в цілому так і в деталях так і з іншими доказами наведеними у вироку.
Тому доводи апелянта про, необхідність проведення експерементів про психічний тиск на нього та ОСОБА_13 з боку працівників поліції,- є безпідставними.
Також винуватість ОСОБА_7 встановлена і сукупністю інших доказів зазначених у вироку:
- протоколом затримання ОСОБА_7 22.07 2016 року /а.к.п. 59-60 том 1/;
- заявою ОСОБА_7 від 22 липня 2016 року про відсутність заперечень щодо огляду співробітниками поліції квартири АДРЕСА_2 /а.к.п. 6 том 1/;
- протоколом огляду місця події від 22 липня 2016 року, з якого вбачається, що 22 липня 2016 року, в період часу з 06 години 40 хвилин до 09 годин 15 хвилин, у присутності понятих ОСОБА_17 та ОСОБА_18 , за участю спеціаліста ОСОБА_19 та ОСОБА_7 , проведено огляд квартири АДРЕСА_2 , де на підлозі в першій та другій кімнаті, а також на лоджії та в ванній кімнаті на підлозі виявлено сліди бурого кольору. Сліди бурого кольору також виявлено на стінах лоджії та другої кімнати та на занавісці, килимі в першій кімнаті. Також виявлено та вилучено: кросівки чорного кольору, ганчірку, шматок килиму, фрагменти шпалер, змиви з підлоги, тумбочки, серванту та ніжки стільця зі слідами речовини бурого кольору /а.к.п. 7-14 том 1/;
- протоколом огляду трупа від 22 липня 2016 року, встановлено що 22 липня 2016 року, в період часу з 05 години 45 хвилин до 07 годин 40 хвилин, у присутності понятих ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , за участю спеціалістів (експертів) ОСОБА_12 та ОСОБА_19 , проведено огляд трупа чоловіка, як з`ясувалось пізніше ОСОБА_11 який лежав біля південної стіни будинку №50 по вулиці 8-го Березня, з наявними ушкодженнями різного ступеня тяжкості;
- висновком експерта №116, встановлено, що причиною смерті ОСОБА_11 1969 року народження став травматичний та плевропульмональний шок, який розвинувся внаслідок комбінованої поєднаної травми грудної клітки і голови: тупої травми грудної клітки з множинними закритими переломами ребер зліва та справа з ушкодженням пристінкової плеври та тканини легень, множинними забитими ранами волосистої частини голови та закритого перелому променевої та ліктьової кісток правого передпліччя. Ця травма перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з настанням його смерті. Будь-які захворювання, які самі по собі або через свої ускладнення могли привести до настання смерті не виявлено.
При дослідження трупа також виявлені і інші чисельні тілесні ушкодження.
Колегія суддів вважає висновки даного експерта правильними, науково обґрунтованими, оскільки вони в повній мірі узгоджуються і з іншими доказами, наведеними у вироку .
В суді першої інстанції було перевірено і доводи ОСОБА_7 , що в ході бійки ОСОБА_11 також спричинив йому відповідні тілесні ушкодження, так висновком експерта №71 від 22 липня 2016 року у ОСОБА_7 виявлені наступні тілесні ушкодження: садно на шкірі кінчика та спинки носу; 3 садна на шкірі лівої половини грудної клітки по передній поверхні на 2-3 ребер між навколо-груднинною та передньою під пахвовою лініями.
Зазначені тілесні ушкодження могли бути спричинені при множинних діях твердого предмету (предметів), які мають на поверхні в зоні контакту достатньо чітко виражене ребро або край.
Як вбачається з пояснень ОСОБА_10 в ході спільної бійки потерпілий ОСОБА_11 також завдав ОСОБА_7 удари по тулубу, обличчю.
Висновком експерта №72, встановлено, що при огляді ОСОБА_10 будь-які тілесні ушкодження не виявлені /а.к.п. 58 том 1/;
Згідно протоколу слідчого експерименту від 25 липня 2016 року за участю судово-медичного експерта ОСОБА_22 , інспектора-криміналіста ОСОБА_19 , у присутності понятих ОСОБА_23 та ОСОБА_24 , свідок ОСОБА_10 послідовно і добровільно розповіла, а також показала на місці, механізм нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_11 . Так, свідок ОСОБА_10 пояснила, що коли вона забігла в кімнату то побачила із дверей, що потерпілий стоїть біля ліжка, обличчям до ліжка, а ОСОБА_7 навпроти нього на відстані більше витягнутої руки. У ОСОБА_7 у лівій руці знаходилася палиця, потерпілий хапав його за руки, а ОСОБА_7 виривав руки, після чого, палицею, яку тримав у лівій руці, із розмаху за голови зверху вниз наніс удари в область голови потерпілого, завдавши приблизно 3 удари. Приблизно після третього удару потерпілий упав на підлогу на лівий бік, обличчям до стіни та ногами до дверей кімнати, а палиця якою ОСОБА_7 наносив удари зламалася. Лежачи на підлозі потерпілий почав підводитися та висловлюватися нецензурною лайкою. Після цього, ОСОБА_7 взяв іншу палицю, став над потерпілим і став наносити нею удари по обличчю та тулубу потерпілого замахуючись із-за плеча по тілу, нанісши не менше 4-5 ударів, потерпілий при цьому прикривався рукою. Також свідок ОСОБА_10 зазначила, що намагалася заспокоїти ОСОБА_7 що б він не чіпав потерпілого. Під час проведення зазначеного слідчого експерименту було застосовано відеозапис.
- висновком експерта №86 від 11 жовтня 2016 року, на основі даних, одержаних з матеріалів кримінального провадження №0000861, протоколу проведення слідчого експерименту від 25 липня 2016 року за участі підозрюваного ОСОБА_7 та висновку експерта №71 «Е» від 10 вересня 2016 року, з огляду на відомі обставини справи, експерт прийшов до підсумків, що не можна виключати, що тілесні ушкодження, які були виявлені при проведенні судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_11 , могли бути спричинені за тим механізмом, на який вказав підозрюваний ОСОБА_7 при проведенні з ним слідчого експерименту 25 липня 2016 року, а саме при можливих ударах по голові та обличчю ОСОБА_11 дерев`яною ніжкою від столу та при множинних ударах по тулубу дерев`яним ціпком. Будь-яких зауважень з приводу неправильності проведення слідчого експерименту чи тиску працівників поліції,- ОСОБА_7 не мав.
Винуватість ОСОБА_7 у скоєному також доведено висновками і інших експертиз зазначених у вироку та належно проаналізованих.
Згідно висновку №70 від 22.07.2016 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, громадянин ОСОБА_7 у зазначений час перебував у стані алкогольного сп`яніння.
Відповідно до висновку №71 від 22.07.2016 року щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, громадянка ОСОБА_10 перебувала у стані алкогольного сп`яніння.
Згідно висновків експертів №816, 817 від 12 серпня 2016 року, на дерев`яній палиці, та фрагментах ніжки столу, що були надана на дослідження, встановлена наявність крові з домішкою поту, виявлені епітеліальні клітини та визначений білок людини. Не виключається можливість домішку в сліди крові та (або) поту, клітин на палиці від ОСОБА_25 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , беручи до уваги їх групову характеристику крові.
Судом першої інстанції були досліджені в судовому засіданні флеш-карти із відеозаписами слідчих експериментів за участю свідка ОСОБА_13 та обвинуваченого ОСОБА_7 зміст яких відповідає протоколам відповідних слідчих дій. Суд, як зазначено вище, не знайшов підтвердження доводів обвинуваченого ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_10 щодо здійснення відносно них психологічного та фізичного тиску з боку працівників поліції під час проведення зазначених слідчих експериментів.
Районний суд вірно встановив обставини скоєного, характер взаємовідносин, які у короткий проміжок часу виникли між обвинуваченим та потерпілим та передували злочину, характер, локалізацію та механізм спричинення тілесних ушкоджень, ОСОБА_7 не міг не розуміти, що від його чисельних ударів у життєо-важливі органи, які він наносив зі значною силою та тривалий час, ОСОБА_11 може отримати тяжкі тілесні ушкодження, які призвели до смерті потерпілого.
Юридична кваліфікація скоєного ОСОБА_7 за ч. 2 ст. 121 КК України, - є вірною та обгрунтованою.
Доводи обвинуваченого ОСОБА_7 про те, що останній заподіяв тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_11 , що спричинили смерть останнього, з метою самозахисту в результаті виниклого між ними конфлікту, суд вірно розцінив їх як спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєний тяжкий злочин.
Доводи апеляційної скарги обвинуваченого про невірну кваліфікацію його дій за ч.2 ст. 121 КК України та про необхідність перекваліфікації скоєного на ст. 118, або ст. 136 КК України, на думку колегії суддів є безпідставними, з огляду на наступне.
Відповідно до роз`яснень викладених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про необхідну оборону» № 1 від 26.04.2002 р. стан необхідної оборони виникає не лише в момент вчинення суспільно небезпечного посягання, а й у разі створення реальної загрози заподіяння шкоди. При з`ясуванні наявності такої загрози необхідно враховувати поведінку нападника, зокрема спрямованість умислу, інтенсивність і характер його дій, що дають особі, яка захищається, підстави сприймати загрозу як реальну.
В п. 7 зазначеної Постанови вказано, що слід відрізняти необхідну оборону від уявної, під якою розуміється заподіяння шкоди за таких обставин, коли реального суспільно небезпечного посягання не було, але особа, неправильно оцінюючи дії потерпілого, помилково припускала наявність такого посягання. Якщо ж особа в обстановці, що склалася, не усвідомлювала і не могла усвідомлювати помилковість свого припущення щодо реальності суспільно небезпечного посягання, але перевищила межі захисту, який потрібно було застосовувати, її дії мають розцінюватись як перевищення меж необхідної оборони. У такому разі кримінальна відповідальність можлива лише за статтями 118 і 124 КК України. Коли ж особа не усвідомлювала, але могла усвідомлювати відсутність реального посягання, її дії кваліфікуються як заподіяння шкоди через необережність.
Як вірно встановлено судом, ОСОБА_7 , діючи за вказаних обставин, умисно наніс потерпілому ОСОБА_11 значну кількість ударів руками, ногами, палицею, ціпком по обличчю, голові, тулубу, заподіявши зазначені тяжкі тілесні ушкодження, що призвели до смерті ОСОБА_11 .
Обставини, на які ОСОБА_7 посилається в своїй апеляційній скарзі, були предметом належної перевірки суду першої інстанції, визнані такими, що не відповідають дійсності.
Також судом першої інстанції перевірялись доводи обвинуваченого про вчинення ним вбивства потерпілого при перевищенні меж необхідної оборони і суд першої інстанції вірно розцінив їх, як спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності за більш тяжке кримінальне правопорушення.
Як видно з тексту вироку, він є належно вмотивованим, обґрунтованим та законним.
Докази були перевірені на їх належність, допустимість та достатність.
Під час апеляційного розгляду перевірено і доводи обвинуваченого, щодо обгрунтованості призначеного покарання.
З цього приводу колегія суддів зазначає, що при обранні обвинуваченому виду та міри покарання, суд першої інстанції враховував ступінь тяжкості вчиненого злочину, який згідно зі ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, обставини, характер скоєного злочину, дані про особу обвинуваченого, який за даними характеристики наданої інспектором Жовтоводського ВП ДВП ГУНП ОСОБА_26 зловживає спиртними напоями. В стані алкогольного сп`яніння схильний до вчинення різноманітних правопорушень та злочинів. Підтримує стосунки з особами раніше судимими. Неодноразово судимий, непрацює, неодружений, не має утриманців. На обліку у Жовтоводському міському центрі зайнятості як безробітній не перебуває, на диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога ДЗ «СМСЧ №9 МОЗ України» не перебуває.
Згідно висновку судово-психіатричного експерта №149 ОСОБА_7 виявляє емоційно неврівноважені розлади особистості, однак хронічним психічним захворюванням у період інкримінованого діяння та в даний час не страждає, у той період часу, як і на разі, міг віддавати собі звіт у своїх діях та керувати ними /а.к.п. 85-96, 232-234 Т.1/.
Обставин, що пом`якшують покарання, судом не встановлено.
Обставиною, що обтяжує покарання, суд обгрунтовано визнав вчинення злочину у стані алкогольного сп`яніння.
Тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про призначення ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років.
Колегія суддів при цьому вважає за необхідне зазначити, що згідно ст. 2 Конвенції Про захист прав людини та основоположних свобод, право кожного громадянина на життя охороняється законом. Відповідно до ст. ст. 3, 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, ніхто не може бути свавільно позбавлений життя.
Колегія суддів також враховує практику рішень Європейського суду з прав людини, де у справі Скополла проти Італії від 17.09.2009 року, де Високий суд зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.
Тому колегія суддів не вбачає підстав для призначення обвинуваченому більш м`якого покарання, оскільки призначене покарання, відповідає вимогам ст. ст. 50, 65 67 КК України, є необхідним, справедливим та достатнім для виправлення обвинуваченого та для запобігання вчиненню ним нових злочинів.
Істотних порушень норм КПК України, які тягнуть за собою обов`язкове скасування або зміну оскаржуваного вироку, під час перевірки кримінального провадження в порядку апеляційної процедури, - не встановлено.
Виходячи з наведеного, підстав для задоволення апеляційної скарги, обвинуваченого з доповненнями, колегія суддів не вбачає.
Керуючись ст.ст. 404,405,407,419 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу, з доповненнями до неї обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21 травня 2018 року відносно ОСОБА_7 , - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст. 426 КПК України до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення.
Судді: