справа № 208/510/18
№ провадження 1-кп/208/196/20
ВИРОК
Іменем України

21 січня 2020 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 00001960 від 12.09.2017 року відносно ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянина України, маючого базову загальну освіту, офіційно непрацюючого, неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:
- 17.09.2001 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 3 ст. 185, 44, ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 140, 42 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік 6 місяців;
- 10.10.2003 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 186, 69, 104 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 місяці 11 днів, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;
- 08.11.2004 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 187, ч. 2 ст. 186, ч. 4 ст. 296, ч. 3 ст. 296, ч. 3 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 7 років, на підставі ст. 71 КК України частково приєднано невідбутий строк тривалістю 1 місяць за вироком Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 10.10.2003 року, до відбуття 7 років 1 місяць позбавлення волі із конфіскацією майна, звільнений 07.03.2011 року із Синельниківської ВК (№ 94) Дніпропетровської області;
- 03.11.2011 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 185, 395, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 місяці;
- 27.01.2015 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 69, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 місяців, звільнений 12.10.2016 року по відбуттю строку покарання;
- 30.01.2018 року Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, -
встановив:
07.09.2017 року приблизно о 05:30 годині, ОСОБА_4 знаходився біля кафе-бару «Коктейль бар», а саме за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, навпроти будинку № 42 по пр. Свободи, де також знаходилась ОСОБА_6 . В ту мить, коли ОСОБА_6 почала сваритись з невідомою жінкою, у ОСОБА_4 раптово виник прямий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна.
Реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи умисно, таємно, з корисливих мотивів, повторно, цілковито усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та розуміючи при цьому їх суспільну небезпечність, ОСОБА_4 , приблизно о 05:30 годині, перебуваючи біля кафе-бару «Коктейль бар», а саме за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кам`янське, навпроти будинку № 42 по пр. Свободи, підійшов до громадянки ОСОБА_6 , у якої через плече була одягнута жіноча сумка та в якій знаходився мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J7» та мобільний телефон марки «Meizu M2», які належать ОСОБА_6 та переконавшись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, умисно, таємно, з корисливих мотивів, повторно, шляхом вільного доступу, викрав мобільні телефони марки «Samsung Galaxy J7» вартість якого згідно висновку експерта № 4647-17 від 03.10.2017 року становить 4499 грн та мобільний телефон марки «Meizu M2» вартість якого згідно висновку експерта № 4647-17 становить 2609 грн. Заволодівши викраденим майном, ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник, викраденим майном розпорядився на власний розсуд, своїми злочинними діями ОСОБА_4 завдав майнової шкоди ОСОБА_6 на загальну суму 7108 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 провину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю, суду пояснив, що у день та час, зазначені в обвинувальному акті, поблизу кафе-бару «Коктейль бар» у м. Кам`янське таємно викрав із сумки потерпілої телефони марки «Самсунг» та «Мейзу», телефон з сенсорним екраном продав на ринку, інший залишив у себе, його в подальшому вилучила поліція. Щиро кається, прохає його суворо не карати.
Потерпіла ОСОБА_6 у судові засідання неодноразово не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду, цивільний позов нею не заявлений. На підставі ч. 1 ст. 325 КПК України, судовий розгляд кримінального провадження проведений за її відсутності.
Дане кримінальне провадження розглянуто судом згідно вимог ч. 3 ст. 349 КПК України без дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються. При цьому судом з`ясовано, чи правильно обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження зрозуміло зміст цих обставин, чи є їх позиція добровільною та істинною. Судом також роз`яснено учасникам судового провадження, що в цьому випадку вони позбавляються права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку. У звязку з цим докази судом не досліджувалися і їх оцінка судом не проводилаcя.
Враховуючи викладене, суд вважає, що в судовому засіданні вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому повторно, встановлена і доведена та його дії кваліфіковані правильно за ч. 2 ст. 185 КК України.
Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 10 від 12.01.2018 року, ОСОБА_4 хронічним психічним захворюванням, слабоумством, тимчасовим хворобливим розладом психічної діяльності або іншим хворобливим станом психіки в період вчинення інкримінованого йому діяння не страждав і на час проведення експертизи не страждає, міг і може усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними, проявляв раніше і проявляє на час проведення експертизи емоційно нестійкий розлад особистості, у застосуванні відносно нього примусових заходів медичного характеру не потребує.
Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, суд, відповідно до вимог ст. 50 КК України, враховуючи, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, прийшов до наступного висновку.
Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину, як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`і (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.
Враховуючи вищевикладене, суд, вирішуючи питання щодо призначення обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, враховує наступні обставини:
- ступінь тяжкості вчиненого злочину, а саме, згідно ст. 12 КК України, злочин, передбачений ч. 2 ст. 185 КК України, класифікується як злочин середньої тяжкості;
- особу винуватого, який раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, має непогашену та незняту у встановленому законом порядку судимість, за місцем проживання характеризується посередньо, перебування його на обліку лікаря нарколога, неперебування його на обліку лікаря психіатра, наявність обставини, що пом`якшує покарання щирого каяття, відсутність обставин, що обтяжують покарання.
З огляду на викладене, суд вважає, що виправлення обвинуваченого та запобігання скоєнню ним нових злочинів буде досягнуто при застосуванні до нього покарання у виді позбавлення волі, без застосування передбаченого ст. 69 КК України більш м`якого покарання, ніж передбаченого законом і без звільнення його, згідно ст. 75 КК України, від відбування покарання з випробуванням, оскільки не встановлено підстав для застосування приписів ст. 69, 75 КК України.
Цивільний позов потерпілою не заявлений.
Клопотань щодо обрання обвинуваченому запобіжного заходу до суду не надходило.
По справі наявні процесуальні витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням судової експертизи, витрати на проведення якої відповідно до ст. 124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави. Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ч. 3 ст. 349, 368, 370, 371, 373, 374, 376 КПК України, суд
ухвалив:
ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк три (3) роки.
На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами призначення покарання за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання у виді позбавлення волі на строк два (2) роки, призначеного вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30.01.2018 року більш суворим, призначеним цим вироком, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк три (3) роки.
Строк відбування покарання ОСОБА_4 відраховувати з моменту його фактичного затримання, зарахувавши йому, на підставі ч. 5 ст. 72 КК України, у строк відбування покарання відбуте покарання за вироком Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30.01.2018 року у період з 11.09.2017 року по 11.09.2019 року.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави вартість проведеної судово-товарознавчої експертизи № 4647-17 від 03.10.2017 року у сумі 99, 00 грн (дев`яносто дев`ять гривень).
Речові докази - мобільні телефони «Meizu M2» IMEI НОМЕР_1 та «Samsung» IMEI НОМЕР_2 повернути потерпілій ОСОБА_6 .
Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Заводський районний суд міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1