Ухвала
іменем України

10 червня 2020 року

м. Київ
справа № 759/8199/14-к
провадження № 51-2670ск20
Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати
Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 20 травня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 15 січня 2020 року в межах кримінального провадження

№ 0015349 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Носиківка Шаргородського району Вінницької області, жителя

АДРЕСА_1 , такого, що судимостей не має,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК;
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Сум, жителя АДРЕСА_1 , такого, що судимостей не має,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК.
Встановлені обставини
За вироком Святошинського районного суду м. Києва від 20 травня 2019 року ОСОБА_4 визнано винуватим і засуджено за ч. 2 ст. 296 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 4 роки. Відповідно до статей 75, 76 КК ОСОБА_4 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 3 роки.
Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 1072,96 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 10 000 грн моральної шкоди.
Також за цим судовим рішенням визнано винуватим і засуджено ОСОБА_5

за ч. 2 ст. 296 КК до покарання у виді позбавлення волі на строк 2 роки. Відповідно до статей 75, 76 КК ОСОБА_5 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком тривалістю 2 роки. на підставі ст. 49 і

ч. 5 ст. 74 КК ОСОБА_5 звільнено від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 69818,12 грн в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 50 000 грн моральної шкоди.
Київський апеляційний суд ухвалою від 15 січня 2020 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_4 залишив без задоволення,

а вирок районного суду без змін.
Суть питання
У касаційній скарзі засуджений, посилаючись на істотні порушення місцевим та апеляційним судами вимог кримінального процесуального закону і неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд в суді апеляційної інстанції.
Встановлені обставини та мотиви Верховного Суду
Касаційний кримінальний суд, який входить до складу Верховного Суду, перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права на підставі касаційних скарг поданих у порядку та у строки, встановлені главою 32 КПК, на судові рішення, що підлягають оскарженню в касаційному порядку.
Положеннями ст. 427 КПК встановлено вимоги до касаційної скарги.
Згідно з п. 4 ч. 2 ст. 427 КПК касаційна скарга має містити обґрунтування заявлених скаржником вимог із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.
Частиною 1 ст. 438 КПК визначено, що підставами для скасування або зміни судового рішення судом касаційної інстанції є лише: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК).
Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судового рішення, особа, котра подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на її думку, були допущені судами при винесенні судових рішень, навести конкретні аргументи на обґрунтування кожної позиції.
Водночас слід ураховувати, що відповідно до ст. 433 КПК суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, а також правильність правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати й визнавати доведеними обставини, яких не було встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
Однак усупереч наведеним положенням закону ОСОБА_4 , формально посилаючись у касаційній скарзі на істотні порушення місцевим і апеляційним судами вимог кримінального процесуального закону та на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, не навів обґрунтування незаконності рішень цих судів, як він мав зробити відповідно до статей 412 і 413 КПК, не зазначив, у чому конкретно полягають ці порушення, як вони вплинули на законність та обґрунтованість оскаржуваних вироку й ухвали і чому такі порушення слід відносити до підстав для скасування касаційним судом згаданих судових рішень з огляду на положення статей 370, 374, ч. 3 ст. 404 та

419 цього Кодексу, а також ст. 50, 65 і 296 КК у їх взаємозв`язку.
Засуджений не зазначив, чи заявляла сторона захисту в суді апеляційної інстанції клопотання, яких усупереч вимогам ч. 3 ст. 404 КПКапеляційний судбезпідставно не задовольнив, і не вказав, яких конкретно доводів, наведених в апеляційній скарзі захисника, усупереч ст. 419 цього Кодексу апеляційний суд узагалі

не дослідив, не перевірив та не оцінив, унаслідок чого визнав їх необґрунтованими.

Також ОСОБА_4 у касаційній скарзі не навів конкретних доводів щодо незаконності усіх висновків суду апеляційної інстанції, наведених в ухвалі цього суду на спростування доводів, наведених в апеляційній скарзі, з посиланням на конкретні положення процесуального та матеріального права.
Натомість у касаційній скарзі засуджений наголошує на однобічності й неповноті судового розгляду, невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам кримінального провадження і просить касаційний суд дати доказам іншу оцінку, ніж та, яку дали районний та апеляційний суди, що відповідно до статей 433, 438 КПК не є предметом перегляду судом касаційної інстанції.
Вимоги касаційної скарги лише про скасування ухвали апеляційного суду без вирішення питання щодо вироку місцевого суду не узгоджуються з положеннями

статей 433 і 436 КПК щодо повноважень суду касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги, відповідно до яких цей суд має право ухвалити одне з таких рішень: залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу без задоволення; скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; змінити судове рішення.

Усупереч ч. 5 ст. 427 КПК засуджений не долучив до касаційної скарги копій судових рішень, які оскаржує і не зазначив, чи бажає брати участь у касаційному розгляді кримінального провадження, як це передбачено ч. 3 ст. 427 цього Кодексу.

Суд касаційної інстанції є судом права, який відповідно до положень ст. 433 КПК переглядає судові рішення у межах касаційної скарги, тому відсутність у ній згаданого обґрунтування і недотримання вимог ст. 427 цього Кодексу перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.
З огляду на викладене оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК, Верховний Суд вважає за необхідне на підставі ч. 1

ст. 429 КПК залишити касаційну скаргу без руху та встановити строк для усунення допущених недоліків.
На цих підставах Верховний Суд постановив:
Залишити без руху касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Святошинського районного суду м. Києва від 20 травня 2019 року та ухвалу Київського апеляційного суду від 15 січня 2020 року щодо нього і встановити строк для усунення недоліків п`ятнадцять днів із дня отримання копії ухвали.
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто скаржникові.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3