ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/555/20 Справа № 212/2431/20 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2020 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

потерпілого ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури №2 на ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 квітня 2020 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000757, відносно

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,
місце народження: м.Кривий Ріг Дніпропетровської області,
який проживає за адресою:
АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 квітня 2020 року відмовлено в задоволенні клопотання слідчого СВ Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області та застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк до 08 червня 2020 року та покладено обов`язки, передбачені ст.194 КПК України.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що прокурором не доведено підстав, передбачених п.3 ч.2 ст.183 КПК України, а також не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів. Крім того, слідчий суддя зазначив, що обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту буде достатнім для запобігання ризиків, визначених ст.177 КПК України, та забезпечить виконання ним процесуальних обов`язків в повній мірі.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги посилається на те, що досудовим розслідуванням встановлена наявність ризиків, передбачених п.п. 1,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, які під час обрання запобіжного заходу обґрунтовані стороною обвинувачення та доведені в судовому засіданні. Звертає увагу на те, що ОСОБА_8 офіційно не працює, тобто законних джерел для існування не має, що свідчить про можливість вчинення іншого кримінального правопорушення з метою отримання коштів для існування, непрацездатних батьків та неповнолітніх дітей на утриманні не має. Крім того, ОСОБА_8 є особою схильною до насильства, оскільки вчинив умисний насильницький злочин проти здоров`я людини, злочин проти авторитету органів державної влади в особі працівника правоохоронного органу.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора та потерпілого, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги прокурора, підозрюваного та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги та просили залишити ухвалу слідчого судді без змін, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках та за встановленою процедурою.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Згідно вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

В силу ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, в тому числі вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його проживання, в тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Згідно до п.3 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину;
Розглядаючи клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу, слідчий суддя заслухав доводи сторін кримінального провадження і дійшов висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту строком на два місяці, з покладанням на нього певних обов`язків у відповідності до вимог ст. 194 КПК України, посилаючись на наявність обставин, передбачених ст. 178 КПК України.

Як слідує з матеріалів кримінального провадження, 04 квітня 2020 року відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.345 КК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000757.

07 квітня 2020 року ОСОБА_8 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, що виразилось в умисному заподіянні працівникові правоохоронного органу тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Старший слідчий СВ Покровського ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області звернувся до суду першої інстанції з клопотанням про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя прийшов до висновку, що прокурором не доведено підстав, передбачених п.3 ч.2 ст.183 КПК України, а також не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України», рішенні від 29.09.2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя при обранні запобіжного заходу ОСОБА_8 , у відповідності до вимог ст.ст. 193, 194 КПК України дослідив та достатньою мірою взяв до уваги фактичні обставини, що підлягають врахуванню згідно ст. 178 КПК України. З матеріалів кримінального провадження вбачається, що всі обставини, враховані судом, у сукупності дають достатні підстави для обрання цьому підозрюваному запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Так, ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, яке відноситься до категорії середнього ступеню тяжкості, за яке передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до 5 років або позбавленням волі на той самий строк.
Таким чином, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , та розмір покарання, яке загрожує останньому у разі доведення його винуватості, конкретні обставини справи, дані про особу підозрюваного, який раніше не судимий, має постійне місце проживання, офіційно не працює, не одружений, має двох малолітніх дітей, має захворювання шлунку, апеляційний суд вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового арешту буде достатнім для запобігання ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та забезпечить виконання підозрюваним процесуальних обов`язків в повній мірі.
Доводи прокурора щодо наявності ризиків, передбачених ст.177 КПК України, викладені в апеляційній скарзі, були об`єктом дослідження судом першої інстанції при застосуванні запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 і їм надана належна оцінка.
З урахуванням наведеного апеляційний суд погоджується з доводами слідчого судді, що прокурором не доведено підстав, передбачених п.3 ч.2 ст.183 КПК України, а також не доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів, та оцінює критично доводи прокурора про те, що відомості про особу підозрюваного дають підстави для застосування до нього більш обтяжливого запобіжного заходу, ніж домашній арешт.

Зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи та підстави, згідно з якими він просить скасувати ухвалу суду, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Підстав для застосування судом до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційний суд не вбачає з огляду на вищевикладені мотиви.
Таким чином, порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, не вбачається, обраний судом запобіжний захід щодо підозрюваного відповідає вимогам ст.ст. 177, 178, 183 КПК України, тому апеляційний суд вважає, що ухвала слідчого судді є законною, обґрунтованою, вмотивованою і такою, що не підлягає скасуванню, тому в задоволенні вимог апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Криворізької місцевої прокуратури №2 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 квітня 2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту стосовно підозрюваного ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4