ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №483/635/17
Провадження №1-кп/483/13/2020
ВИРОК
Іменем України
19 червня 2020 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001115 від 08 жовтня 2015 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Благодатне Очаківського району Миколаївського області, є громадянином України, з середньою освітою, одружений, не працює, судимості не має, проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України,

В С Т А Н О В И В:

27 серпня 2015 року, приблизно о 23 год. 00 хв., ОСОБА_4 , маючи умисел на незаконне зайняття рибним промислом, з корисливих мотивів, незаконно, не маючи відповідного дозволу, в порушення ст. 3.15, 4.14.1 Правил любительського і спортивного рибальства, затвердженого наказом Держкомітету рибного господарства України від 15 грудня 1999 року №19, в заборонений період нересту, використовуючи завчасно підготовлене ним заборонене знаряддя лову - месинову сітку, встановив її у воді Березанського лиману в районі с. Осетрівка Очаківського району Миколаївської області, яку 28 серпня 2015 року в період часу з 00 год. 00 хв. до 05 год. 00 хв. вийняв з води з рибою кефаль-сингіль у кількості 35 одиниць, після чого був виявлений співробітником державного відділу охорони водних ресурсів Миколаїврибоохорони. Своїми діями, що полягають в незаконному зайнятті рибним промислом, ОСОБА_4 заподіяв рибним запасам України матеріальну шкоду, яка згідно з таксами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року № 1209, складає 20 825 грн. 00 коп. та є істотною.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину не визнав та показав, що у вечірній час 27 серпня 2015 року дійсно на власному автомобілі мікроавтобусі марки Хюндай темно-синього кольору прибув на рибну ловлю до Березанського лиману, але не в район с. Осетрівка Очаківського району Миколаївської області, як зазначено в обвинувальному акті, а на берег в районі Андрієво-Зоринського елеватора Березанського району Миколаївської області. Був одягнений у клітчату сорочку, куртку «захисного» кольору та штани, мав із собою месинову сітку, яку встановив у лимані для вилову бичків. Перебуваючи у воді побачив на іншому березі приблизно на відстані 300-400 метрів автомобіль. На виході на берег до нього під`їхав автомобіль Нива, з якого вийшли двоє чоловіків, повідомили, що охороняють місцевість від чорних археологів, та розташувались неподалік. Приблизно о 05 год. 28 серпня 2015 року він вийняв сітку з води, в якій знаходилася лише риба «бичок» у кількості 30-40 шт., вагою приблизно 3 кг., після чого до нього підійшли вищевказані особи, представились працівниками рибоохорони та склали протокол про адміністративне правопорушення, сфотографували посвідчення водія. На момент складання протоколу жодних відомостей про вид виловленої риби та її кількість в ньому не було зазначено, і про те, що він начебто виловив кефаль він дізнався під час допиту слідчим у кримінальному провадженні. Не заперечуючи того факту, що він здійснював вилов риби забороненими знаряддями лову месиновою сіткою, а також кількість риби, вважає, що його дії містять лише склад адміністративного правопорушення з огляду на невелику цінність виловленої ним риби «бичок». Також пояснив, що рибною ловлею займається з дитинства, про заборону ловити сіткою йому відомо, проте про періоди заборони вилову риби він не знав.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим своєї вини у незаконному зайнятті рибним промислом, що заподіяло рибним запасам України істотну шкоду, його вина у вчиненому підтверджується дослідженими під час судового розгляду доказами.

Так, допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 показав, що працював на посаді державного інспектора Миколаїврибоохорони та влітку 2015 року перебував разом з позаштатним інспектором рибінспекції ОСОБА_7 у рибоохоронному рейді. При спостереженні у вечірній час за допомогою прибору нічного бачення бачили людину, яка, судячи з характеру його рухів, встановлювала риболовну сітку у Березанському лимані, неподалік с. Осетрівка Очаківського району Миколаївської області. Під`їхавши до місця, де перебував вказаний чоловік, вони підійшли до нього, але працівниками рибінспекції не представлялись. Поговоривши трохи з чоловіком, вони пішли до свого автомобіля, розташованого приблизно за 100 метрів, та почали чекати, які подальші дії буде вчиняти ця особа. Під ранок побачили, що чоловік виносить з води мішок. Підійшовши до чоловіка, свідок представився державним інспектором Миколаївської рибінспекції, встановив, що в мішку знаходиться риболовна сітка та свіжа риба кефаль. Чоловік надав документ, що посвідчує його особу - посвідчення водія, з якого встановлено, що ним є ОСОБА_4 . Останній не заперечував, що здійснював вилов риби сіткою. В його присутності було перераховано рибу, зроблені заміри сітки та складено протокол про адміністративне правопорушення за незаконний вилов риби забороненими знаряддями лову та в період заборони, в якому ОСОБА_4 власноручно надав письмові пояснення, де визнав факт вилову риби. Також ним були складені опис об`єктів лову та опис - оцінка знарядь лову, вилучених у ОСОБА_4 , в яких останній особисто поставив свій підпис. Вилучена сітка здана на зберігання до Миколаїврибоохорони, а риба - комунальному підприємству «Миколаївський зоопарк».

Показання свідка про обставини, час та спосіб вчинення злочину, які суд безпосередньо сприйняв під час судового засідання, узгоджуються з показаннями обвинуваченого щодо дати, часу та способу вчинення злочину, а також кількості виловленої риби.

Крім того, показання свідка ОСОБА_6 щодо виду рибу та її цінності підтверджується зібраними в порядку ст.ст. 84-86, 91-93 КПК України та дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме:

-фототаблицею до протоколу про адміністративне правопорушення №006164/1067 від 28 серпня 2015 року, на якій зображено посвідчення водія на ОСОБА_4 , рибу сріблястого кольору у кількості 35 штук та особу, одягнену у клітчату сорочку, камуфляжну куртку та штани, в які в ніч з 27 на 28 серпня 2015 року був вдягнений ОСОБА_4 , про що останній повідомив 22 серпня 2019 року під час його допиту в судовому засіданні (Т.1, а.п. 76, Т.2, а.п. 108 зворотній бік, дія -24);

-приходною накладною №1015 від 28 серпня 2015 року про отримання комунальною установою «Миколаївський зоопарк» риби-сингіль у кількості 35 штук, яка містить підписи директора, бухгалтера та печатку установи (Т. 1, а.п. 77);

-описом-оцінкою знарядь лову, вилучених у ОСОБА_4 28 серпня 2015 року, а саме меси нової сітки довжиною 50 метрів ячією 20 мм (Т.1, а.п. 78) та описом об`єктів лову, вилучених у ОСОБА_4 , а саме риби свіжої сингіль у кількості 35 штук вагою 2 кг (Т.1, а.п. 79);

-оцінкою та розрахунком заподіяної шкоди рибним запасам України, внаслідок порушення обвинуваченим природоохоронного законодавства, відповідно до якої шкода у розмірі 20 825 грн за вилов риби кефаль сингіль визначена відповідно до такс, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року №1209, є істотною з врахуванням кількості та цінності риби та вилову її в період нересту (Т.1, а.п. 82, 83).

При цьому суд виключає з обсягу доказів сторони обвинувачення щодо виду рибу та її кількості протокол про адміністративне правопорушення з огляду на висновок експерта №723 від 08 грудня 2017 року (Т.1, а.п. 120-130), відповідно до якого рукописні записи «Осетрівка», «05 год. 30 хв.», «Сингіль», «громадянин ОСОБА_4 наніс збитків рибному господарству України на суму 20 825 гр Сингіль 35 шт х 5, 95 гр 20, 825 гр. згідно такс затверджених КМУ № 1209 від 21.11.11р.», «Сингіль», « - вагою 2 кг» виконані кульковою ручкою, барвник якої відрізняється за своїми характеристиками з барвником кулькової ручки, за допомогою якої виконані інші рукописні записи та підписи в протоколі про адміністративне правопорушення №006164/1067 від 28.08.2015р. (Т.1, а.п. 130).

Суд критично відноситься до доводів захисника та обвинуваченого про невинуватість останнього і розцінює їх як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення, оскільки такі доводи спростовуються вище наведеними та дослідженими судом доказами.

Суд також критично ставиться до показань обвинуваченого щодо місця вчинення правопорушення, тобто вилову риби в тій частині Березанського лиману, що розташована в Березанському районі Миколаївської області, а не в районі села Осетрівка Очаківського району, оскільки місце виявлення правопорушника та складення протоколу підтвердив свідок ОСОБА_6 , який, як стверджує сам обвинувачений, виявив його та склав протокол. При цьому, в судовому засіданні свідок пояснив, що прив`язку до місцевості конкретного населеного пункту було зроблено після звірки з картою.

Під час проведення за дорученням суду слідчої дії огляду місця події у даному кримінальному провадженні, було встановлено, що свідок ОСОБА_6 показав на узбережжі Березанського лиману неподалік села Іжицьке місце, де було виявлено під час незаконного рибного промислу громадянина ОСОБА_4 (Т.2, а.п. 54-60).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 показала, що брала участь у слідчому експерименті, проведеному з метою звірки місця, зазначеному на мапі з місцевістю, під час якого ОСОБА_6 зазначив, що у пристрій нічного бачення побачив порушника, яким виявився ОСОБА_4 . Свідок також показала, що під час слідчого експерименту 15 травня 2019 року ОСОБА_6 не з першого разу показав вірне місце, пославшись на те, що з моменту складення протоколу відносно ОСОБА_4 минуло майже 4 роки. Зрештою, ОСОБА_6 проказав місце, найближчим населеним пунктом до якого є село Іжицьке. Також зазначила, що село Іжицьке налічує декілька хат і є не надто відомим.

Оцінюючи покази ОСОБА_4 , свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_8 щодо місця вчинення правопорушення, суд враховує давність подій, які досліджуються, а також надійність джерела доказування, з яких найменш надійним є обвинувачений, як особа, стосовно якої розглядається кримінальне провадження, а найбільш надійним свідок ОСОБА_9 , який особисто виявив правопорушника, був допитаний в судовому засіданні під присягою та будучи попередженим про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань, і мотиви спотворювати обставини судом не встановлені.

При цьому, прив`язка до села Осетрівка, а не до села Іжицьке Очаківського району не може, на думку суду, свідчити про невстановленість місця вчинення правопорушення, адже правопорушення вчинене у воді у Березанському лимані на території Очаківського району Миколаївської області.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про злочини та інші правопорушення проти довкілля" від 10 грудня 2004 року, незаконним промислом, який здійснюється всупереч існуючим правилам є: лов без належного на те дозволу, в заборонений час, у недозволених місцях, із застосуванням заборонених знарядь лову, з перевищенням установлених лімітів чи норм лову.

Згідно з п. 3.15 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України від 15 лютого 1999 року, забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань. Таким чином, вилучене у обвинуваченого знаряддя лову - сітка є забороненим.

Крім того, відповідно до п. 4.14.1 Правил любительського і спортивного рибальства, забороняється лов у Чорноморському регіоні, зокрема, азово-чорноморської кефалі в морі і лиманах з 20 серпня по 10 вересня, тобто ОСОБА_4 здійснював вилов кефалі у заборонений період.

На те, що шкода є істотною вказує вилов риби в період нересту, кількість риби та її вид - кефаль-сингіль, яка відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 року № 1209 «Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів» відноситься до цінних видів водних біоресурсів.

Таким чином, дослідивши зазначені вище докази та оцінивши їх у сукупності відповідно до стандарту доведення поза розумним сумнівом, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому злочину і кваліфікує його дії ч. 1 ст. 249 КК України, як незаконне зайняття рибним промислом, яке заподіяло істотну шкоду.

При призначенні покарання обвинуваченому, суд, відповідно до ст. ст. 65-67 КК України враховує, що він вчинив злочин невеликої тяжкості, його особу, а саме те, що він судимостей не має, у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра на обліку не перебуває, має дохід від оброблення земельної ділянки, за місцем проживання характеризується посередньо, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, та з урахуванням всіх обставин кримінального провадження суд приходить до висновку що мета кари виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, що уособлює основний принцип кримінального судочинства не тяжкість покарання, а його невідворотність, буде досягнута у разі призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 249 КК України у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 1700 грн.

Разом з тим, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді обмеження волі.

Вчинене ОСОБА_4 діяння, передбачене ч. 1 ст. 249 КК України, відповідно до статті 12 КК України, є злочином невеликої тяжкості, за який передбачене покарання у виді штрафу або обмеження волі.

З врахуванням викладеного та беручи до уваги той факт, що з дня вчинення ОСОБА_4 злочину минуло більше трьох років, суд дійшов висновку про наявність підстав для звільнення його від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 49 КК України та в порядку, визначеному ч. 5 ст. 74 КК України.

Вирішуючи заявлений прокурором цивільний позов, суд виходить з такого.

Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 14 серпня 2019 року цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Управління охорони, використання і відтворення біоресурсів і регулювання рибальства в Миколаївській області до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої злочином, залишено без розгляду на підставі пункту 2 частини 1 статті 257 ЦПК України. Ухвалу суду мотивовано тим, що Управління охорони, використання і відтворення біоресурсів і регулювання рибальства в Миколаївській області є юридичною особою, яка самостійно може відстоювати інтереси держави в сфері, що відноситься до відання Управління, проте останнє в якості цивільного позивача не залучено і матеріали цивільного позову не містять підтвердження того, що Управління було повідомлено про шкоду, завдану злочином, і що воно своєю пасивною поведінкою відмовилося виконувати покладені на нього функції (Т.2, а.п. 84).

22 серпня 2019 року прокурор знову подав цивільний позов в інтересах Управління державного агентства рибного господарства у Миколаївській області, в якому просив стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі Чорноморської сільської ради Очаківського району Миколаївської області 20 825 грн шкоду, завдану рибним запасам внаслідок вчинення злочину (Т.2, а.п. 90-98).

В судових дебатах представник цивільного відповідача просила відмовити в задоволенні позову у зв`язку зі спливом строку позовної давності.

Сам ОСОБА_4 як цивільний відповідач свого представника підтримав.

Відповідно до частини 1 статті 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором.

Прокурор, який пред`являє цивільний позов у кримінальному провадженні, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді, передбачених частиною четвертою статті 25 Закону України "Про прокуратуру".

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Частиною 1 статті 129 КПК України визначено, що, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до частини 1 статті 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Виходячи з того, що позовна давність є інститутом матеріального, а не процесуального права, оскільки визначається положеннями Цивільного кодексу України, а процесуальна норма частини 5 статті 128 КПК України дозволяє застосування положень ЦПК України в частині, що не суперечить вимогам кримінально-процесуального закону, з огляду на доведеність під час судового розгляду вини ОСОБА_4 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 249 КПК України, доведеність розміру завданої шкоди, суд дійшов висновку про необхідність задоволення цивільного позову, пред`явленого прокурором та стягнення з обвинуваченого на користь держави в особі Чорноморської сільської ради 20 825 грн.

Вирішуючи питання про розподіл процесуальних витрат, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 2 статті 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Як встановлено під час судового розгляду кримінального провадження, висновком експерта №723 від 08.12.2017р. було підтверджено той факт, що дописки у протоколі про адміністративне правопорушення №006164/1067 від 28.082015р., а саме: місце вчинення правопорушення, кількість виловленої риби, її вид та вага були здійснені іншим кольором, ніж решта записів, а тому даний висновок експерта не був необхідним стороні обвинувачення для доведення вини ОСОБА_4 , оскільки навпаки підтверджує те, що ці відомості не можна вважати доведеними.

З урахуванням того, що проведена почеркознавча експертиза не може визнаватися доказом вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, що поставлено йому у провину, суд не стягує витрати на проведення цього дослідження з обвинуваченого.

Оскільки злочин вчинено до набрання законної сили положеннями ст. ст. 96-1, 96-2 КК України про спеціальну конфіскацію, питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до вимог п. 1 ч. 9 ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід обвинуваченому судом не обирався.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 128-129, 370, 373-375 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчинені злочину, передбаченого ч. 1 ст. 249 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

На підставі п. 2 ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_4 від призначеного покарання у зв`язку із закінченням строків давності.

Цивільний позов прокурора в інтересах держави в особі Управління державного агентства рибного господарства у Миколаївській області до ОСОБА_4 про стягнення шкоди, завданої рибним запасам внаслідок вчинення злочину, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави в особі Чорноморської сільської ради об`єднаної територіальної громади Очаківського району Миколаївської області в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, 20 825 (двадцять тисяч вісімсот двадцять п`ять) гривень.

Речові докази: знаряддя злочину - одну месинову сітку висотою кожна 1,8 метри, довжиною 50 метрів, ячією 20 мм, яка передана на зберігання до управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства у Миколаївській області, та рибу кефаль-сингіль у кількості 35 шт., яка здана комунальному підприємству «Миколаївський зоопарк», - конфіскувати в дохід держави.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий: