Номер провадження: 11-сс/813/280/20
Номер справи місцевого суду: 522/1970/20 1-кс/522/2484/20
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 06.02.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у кримінальному проваджені №0000224, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.02.2020 року,-

встановив:

Зміст оскаржуваного судового рішення та короткий виклад обставин, встановлених слідчим суддею.
Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду Одеської області від 06.02.2020 року задоволено клопотання слідчого СВ Шевченківського ВП Приморського ВП у м. Одесі ГУНП в Одеській області ОСОБА_9 , погоджене прокурором Одеської місцевої прокуратури №3 ОСОБА_6 , та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком до 03.04.2020 року, з визначенням розміру застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 168160 грн, відносно:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тбілісі, Республіки Грузія, грузина, громадянина Республіки Грузія, офіційно не працевлаштованого, із середньою освітою, одруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Рішення слідчого судді мотивоване тим, що ОСОБА_8 на даній стадії досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.185 КК України. Існують ризики того, що він, перебуваючи на свободі, може переховуватися від органів досудового розслідування чи суду; знищити, сховати або спотворити будь які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зміст вимог апеляційної скарги.
Не погоджуючись із прийнятим слідчим суддею рішенням захисник підозрюваного ОСОБА_8 адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, прийняти нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Обрати ОСОБА_8 запобіжний захід виключно у вигляді застави у її мінімальному розмірі.

Обґрунтовує вимоги тим, що підозра висунута ОСОБА_8 ґрунтується на суперечливих доказах, оскільки крадіжку не здійснював. Жодний ризик, передбачений ст. 177 КПК України слідчим та прокурором не доведений. Підозрюваному не має сенсу переховуватись від органів досудового розслідування. Вважає, що розмір застави є непомірним для підозрюваного.

Обставини, встановлені слідчим суддею під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.
Органом досудового розслідування встановлено, що 03.02.2020 року в період часу з 17:00 години по 18:00 годину, ОСОБА_10 з ОСОБА_11 , та ОСОБА_12 з ОСОБА_8 на автомобілях заїхали у двір будинка АДРЕСА_2 , після чого вийшли зі своїх авто та направилися пішки у бік будинка АДРЕСА_2 .

Зустрівшись біля будинку АДРЕСА_2 , у ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_8 виник злочинний намір, спрямований на проникнення до квартири АДРЕСА_3 даного будинку, з метою скоєння крадіжки будь-якого майна, що там знаходиться.

Реалізуючи свій злочинний намір ОСОБА_10 та ОСОБА_11 проникли до приміщення квартири АДРЕСА_4 , викрали вироби із золота та срібла, мобільний телефон марки «Meizu» моделі «М2 Mini».

У цей час ОСОБА_12 та ОСОБА_8 знаходилися біля будинку № 13 по вулиці Армійській в місті Одесі та вели спостереження за навколишньою обстановкою навколо вказаного будинку з метою попередження ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у разі викриття їх протиправних дій.

Після цього разом із викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядившись ним на власний розсуд, тим самим завдавши потерпілому ОСОБА_13 матеріального збитку на загальну суму 10 тисяч гривень.

Позиції учасників судового розгляду.
Заслухавши: суддю-доповідача, захисника, який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити; думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги і просив залишити оскаржувану ухвалу без змін; дослідивши матеріали судового провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд доходить таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий і прокурор; недостатність підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч. 1 ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно з ч.2 ст.8 та ч.5 ст.9 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні та кримінальне процесуальне законодавство України застосовуються з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Положеннями ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практикою Європейського суду з прав людини, передбачено, що обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При розгляді апеляційних скарг, виконуючи вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», апеляційний суд застосовує Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі «Конвенція») та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), як джерело права.

Відповідно до п. 219 рішення у справі «Нечипорук та Йонкало проти України» («NechiporukandYonkalo v. Ukraine») від 21 квітня 2011 року, заява №42310/04 суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Згідно з практикою ЄСПЛ, зокрема п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» №35615/06 від 13.11.07 року - Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, викладеною в п.84 рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року в справі "Харченко проти України", п.4 ст.5 Конвенції передбачає право заарештованих або затриманих осіб на судовий контроль щодо матеріально-правових і процесуальних підстав позбавлення їх волі, що, з погляду Конвенції, є найважливішими умовами забезпечення «законності». Це означає, що суд відповідної юрисдикції має перевірити не тільки питання дотримання процесуальних вимог національного законодавства, але й обґрунтованість підозри, яка послужила підставою для затримання, і законність мети, з якою застосовувались затримання та подальше тримання під вартою (див. справу «Буткевічус проти Литви» (Butkeviciusv. Lithuania) № 48297/99, п. 43, ЄКПЛ 2002-ІІ).

Як неодноразово наголошував ЄСПЛ у своїх рішеннях, пункт 3 статті 5 Конвенції вимагає, що обґрунтування будь-якого строку тримання під вартою, незалежно від того, наскільки коротким він є, має бути переконливо продемонстроване владою. Аргументи «за» і «проти» звільнення, включаючи ризик того, що обвинувачений може перешкоджати належному провадженню у справі, не повинні оцінюватись абстрактно (in abstracto), але мають підтверджуватися фактичними даними. Ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування можливості переховування обвинуваченим, або доведуть, що така можливість є настільки невеликою, що вона не може обґрунтовувати досудове ув`язнення (див. рішення від 4 жовтня 2005 року у справі «Бекчєв проти Молдови» (Becciev v. Moldova), заява № 9190/03, пункти 56 і 59, з подальшими посиланнями).

І. Щодо доводів апеляційної скарги про відсутність у кримінальному провадженні обґрунтованої підозри щодо ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення.
Апеляційний суд вважає, що слідчий суддя відповідно до вищевказаних вимог Закону та Конвенції перевірив та належним чином встановив наявність на час розгляду клопотання в кримінальному провадженні обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Наявність на даній стадії досудового розслідування обґрунтованої підозри відносно ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, підтверджується долученими до клопотання слідчого доказами, а саме:

- витягом з ЄРДР № 0000224 від 03.02.2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України (а.с. 5-6);

- протоколом огляду місця події, а саме приміщення квартири АДРЕСА_4 яким підтверджено факт проникнення до квартири та викрадення майна(а.с.9-11);

- протоколом прийняття заяви від ОСОБА_13 про вчинене кримінальне правопорушення ( або таке, що готується), а саме викрадення належного йому майна (а.с. 15-16);

- протоколом допиту потерпілого ОСОБА_13 від 04.02.2020 року, який підтвердив факт незаконного проникнення сторонніх осіб до його квартири та скоєння викрадення належного йому майна (а.п. 17-18);

- рапортом оперуповноваженого УКР ГУНП в Одеській області ОСОБА_14 , відповідно від 03.02.2020 року до якого 03.02.2020 року під час заходів, щодо встановлення осіб, які скоюють квартирні крадіжки на території м. Одеси, а саме: ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 (а.с. 19-20);

- протоколом допиту свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , від 04.02.2020 року, які підтвердили факт вчинення ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 спільних дій щодо скоєння крадіжки, як виявилося у потерпілого ОСОБА_13 (а.с. 21-40);

- постановами про долучення до кримінального провадження речових доказів від 04.02.2020 року (а.с. 41-42 );

- протоколами обшуків від 03.02.2020 року, під час яких, в автомобілях,де знаходилися підозрювані було виявлено та вилучено предмети ззовні схожі на пристрої для відмикання дверей (а.с.43-47 та 48-52);

Викладене свідчить про наявність достатніх підстав вважати, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, в зв`язку з чим апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів апеляційної скарги в цій частині.

ІІ. Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків.
Оцінюючи доведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків, апеляційний суд враховує такі обставини.

З матеріалів провадження вбачається, що підозрюваний ОСОБА_8 є громадянином Республіки Грузія, офіційно не працевлаштований, не має на утриманні неповнолітніх дітей. Водночас встановлено, що підозрюваний ОСОБА_8 одружений, однак його сім`я мешкає в Республіці Грузії, а він проживає разом з іншими особами, які є його земляками на зйомній квартирі в м. Одесі. При цьому матеріали клопотання містять дані щодо проживання підозрюваного також в м. Києві, в тому числі притягнення останнього до адміністративної відповідальності, що вказує на ігнорування останнім вимог законодавства України, на території якого він тимчасово перебуває.

Вказані обставини свідчать про відсутність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків на території України, де скоєний злочин, який інкримінується підозрюваному.

Крім того, ОСОБА_8 на даній стадії досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого злочину за попередньою змовою групою осіб, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до шести років.

Враховуючи вищевикладене апеляційний суд погоджується з заявленими органом досудового розслідування та встановленими слідчим суддею обставинами, які вказують на те, що підозрюваний будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованого йому злочину та покарання, яке загрожує йому у разі визнання його винуватим, може здійснити спроби переховування від органу досудового розслідування та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований йому тяжкий злочин.

При цьому апеляційний суд вважає реальним та значним існування зазначеного вище ризику, з урахуванням обставин злочину, даних про особу підозрюваного.

Існування зазначеного ризику також підтверджується поведінкою підозрюваного безпосередньо після вчинення інкримінованого йому органом досудового розслідування протиправних дій, яка свідчить про зникнення разом з іншими підозрюваними з місця вчинення правопорушення для уникнення від кримінальної відповідальності, що також підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 .

Також у кримінальному провадженні існує відповідний ступінь ризику того, ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та скоїти нове правопорушення, оскільки органом досудового розслідування не в повному обсязі встановлено місцезнаходження викраденого майна, а тому з урахуванням поведінки підозрюваного, яка свідчать про відсутність наміру надавати будь які покази щодо обставин вчиненого правопорушення, вказує на можливість подальшого вчинення підозрюваним протиправних дій, направлених на перешкоджання кримінальному провадженню.

Відсутність у підозрюваного відповідних засобів на існування та життєзабезпечення може вказувати на незначний ступінь ризику можливого вчинення останнім нового злочину.

Щодо існування ризику можливого впливу на потерпілого та свідків, органом досудового розслідування та прокурором не надано жодного доказу.

При цьому апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді про те, що більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити належної поведінки підозрюваного ОСОБА_8 та унеможливити існування заявлених вище ризиків.

Доводи захисника, щодо наявності в ухвалі суду твердження про те, що підозрюваний раніше судимий за вчинення злочину з корисливих мотивів приймається до уваги апеляційним судом, однак не може його визнати таким, що беззаперечно вказує на підставу для скасування ухвали слідчого судді.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про недоведеність наявності у кримінальному провадженні заявлених слідчим ризиків є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами провадження.

ІІІ. Щодо доводів апеляційної скарги про недоведеність неможливості застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.
Вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вірно визначив заставу як альтернативу запобіжного заходу, яка у разі її внесення може забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного.

Так відповідно до п.2 ч. 5 ст. 182 КПК України щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, розмір застави визначається у розмірі від двадцяти до вісімдесяти до розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
На підставі положень ч. 3 ст. 183 КПК України суддя вірно прийшов до висновку про можливість визначення підозрюваному застави у сумі 168160 гривень, яка є альтернативним та більш м`яким запобіжним заходом ніж тримання під вартою.

Розмір застави є обґрунтованим та достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, в тому числі з урахуванням обставин вчинених кримінального правопорушення, даних про особу підозрюваного та вважає, що визначення застави у меншому розмірі не зможе забезпечити належну поведінку підозрюваного та унеможливити існування встановлених апеляційним судом ризиків, у зв`язку з чим колегія суддів вважає доводи захисника підозрюваного в цій частині безпідставними.

Висновки апеляційного суду.
Приймаючи до уваги вищевикладене, апеляційний суд вважає, що висновок слідчого судді про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави відповідає вимогам кримінального процесуального закону, ґрунтується на матеріалах справи, а наявність на даній стадії обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 тяжкого кримінального правопорушення, дають достатні підстави вважати, що на даний час дійсно існують зазначені слідчим суддею ризики, які виправдовують застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, який здатний запобігти наявним у кримінальному провадженні ризикам і забезпечити належну поведінку підозрюваного та виконання ним своїх процесуальних обов`язків та унеможливлює застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Стороною захисту не наведено інших доводів щодо існування обставин, які могли би бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, апеляційний суд доходить висновку про те, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 183, 196, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 06.02.2020 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, у кримінальному проваджені №0000224, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 03.02.2020 року, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4