ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/3395/19 Номер провадження 11-кп/814/488/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія: ч.2 ст.125 КК - Н.Т.
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора потерпілого представника потерпілогоОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,
захисника обвинуваченогоОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №11-кп/814/488/20 за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_10 , потерпілого ОСОБА_7 та прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_11 на вирок Київського районного суду м. Полтава від 21 грудня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_10 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та зареєстрований у АДРЕСА_1 , мешканець АДРЕСА_2 , громадянин України, з середньою освітою, одружений, пенсіонер, несудимий,

визнаний винуватим та засуджений за ч.2 ст.125 КК України до штрафу в розмірі 100 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто 1700 грн.

Згідно з вироком ОСОБА_10 визнаний винуватим у вчиненні злочину за таких обставин.

12 березня 2019 року близько 17 год. обвинувачений, перебуваючи у будинку АДРЕСА_1 , де проживає його донька із сім`єю, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин умисно наніс своєму зятю, потерпілому ОСОБА_7 , удар кулаком в праве плече, а потім ліктем - у грудний відділ і ногою - у верхню передню частину лівого стегна, заподіявши легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

19 серпня 2019 року близько 15 год. ОСОБА_10 , перебуваючи у цьому ж будинку, на ґрунті раптово виниклих неприязних умисно наніс потерпілому ОСОБА_7 удари кулаком у тулуб та праве плече, спричинивши легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі обвинувачений просить скасувати вирок та закрити кримінальне провадження, оскільки не встановлені достатні докази для доведення його винуватості в суді і вичерпані можливості їх отримати. При цьому не заперечує конфлікту з потерпілим, але стверджує, що обидва рази відбивався від ОСОБА_7 , який намагався його вдарити у ході сварки.

Вважає, що досудове розслідування проводилося незаконно з огляду на те, що відсутній відповідні відомості у витягу з ЄРДР про вчинення ним злочину, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, а сам витяг не був відкритий у порядку ст.290 КК України.

Стверджує про недопустимість як доказу висновків судових експертиз №754 та №223 з огляду на незаконне отримання медичних документів та розбіжності у датах ухвали слідчого судді про призначення судово-медичної експертизи і у відповідному клопотанні слідчого.

Додає, що висновок судового експерта №754 суперечить показанням потерпілого ОСОБА_7 під час слідчого експерименту 11 вересня 2019 року.

Вказує на розбіжності дати нанесення потерпілому тілесних ушкоджень в ухвалах слідчого судді про призначення судово-медичних експертиз, клопотаннях про їх проведення та у протоколах слідчих дій.

Зазначає, що у висновках експерта №807, №808, №463 та №464 відсутні дані про обставини та факти, на підставі яких експерт дійшов своїх висновків.

Вказує на помилку у визначенні ім`я по-батькові обвинуваченого у повідомленні про підозру та обвинувальному акті.

Виражає сумнів у достовірності показань свідка ОСОБА_12 під час слідчого експерименту, проведеного з нею, оскільки вона брала участь у слідчому експерименті, проведеному з потерпілим.

Звертає увагу, що ряд допитаних судом свідків не були присутні під час конфлікту.

Стверджує, що прокурор ОСОБА_11 не мав права змінювати обвинувачення в суді першої інстанції, оскільки не входить до групи прокурорів у кримінальних провадженнях

Заявляє, що відсутність відомостей про те, що він є власником будинку, в якому мала місце подія свідчить про упередженість сторони обвинувачення.

В апеляційній скарзі потерпілий просить скасувати вирок суду та ухвалити новий, яким засудити ОСОБА_10 на 6 місяців арешту.

Зазначає, що суд не в повній мірі врахував кількість епізодів злочинної діяльності, їх підвищену суспільну небезпеку, а також особу обвинуваченого, який вини не визнав, порушував порядок судового засідання, зухвало ставився до учасників кримінального провадження.

Звертає увагу, що обвинувачений після нанесення йому тілесних ушкоджень 12 березня 2019 року продовжив злочинну діяльність, негативно характеризується.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду через необхідність застосування більш суворого покарання та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_10 за ч.2 ст.125 КК України на 4 місяці арешту.

Звертає увагу, що ОСОБА_10 не визнав вину, у вчиненому не розкаюється, порушував порядок судового засідання.

Просить врахувати негативну характеристику обвинуваченого, а також те, що він вчинив злочин в присутності родини потерпілого.

Заслухавши доповідь судді, обвинуваченого та його захисника на підтримання доводів апеляційної скарги, міркування потерпілого та його представника про необхідність призначення більш суворого покарання, думку прокурора, який не підтримав свою апеляційну скаргу, заперечував проти задоволення вимог обвинуваченого та покладався на розсуд суду при вирішенні долі апеляційної скарги потерпілого, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до такого.

Висновки суду про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні злочину за наведених у вироку обставин підтверджуються сукупністю достатніх, допустимих та належних доказів, зібраних у встановленому законом порядку і досліджених судом, яким надана належна оцінка.

Перебування ОСОБА_10 12 березня та 19 серпня 2019 року у будинку АДРЕСА_1 , де проживає потерпілий із сім`єю, а також наявність конфлікту між обвинуваченим та потерпілим ніким із учасників провадження не оспорюється.

Твердження потерпілого про умисне нанесення йому ударів обвинуваченим за обставин, встановлених судом, підтверджуються показаннями в судовому засіданні безпосередніх свідків події ОСОБА_13 та ОСОБА_14 доньки та онуки обвинуваченого, які є послідовними, стабільними, логічними, узгоджуються як між собою, так і з даними протоколів слідчих експериментів та з висновками судово-медичних експертиз про встановлення тілесних ушкоджень у потерпілого та механізму їх утворення.

Доводи обвинуваченого про те, що він діяв з метою захисту під час нападу на нього потерпілого були предметом перевірки під час розгляду справи місцевим судом і не знайшли свого підтвердження.

Відсутні докази цих доводів і в апеляційній скарзі.

Посилання обвинуваченого та його захисника на проведення досудового розслідування без внесення відповідних відомостей до ЄРДР спростовуються таким.

Як вбачається з матеріалів провадження, 15 березня та 24 серпня 2019 року на підставі заяв потерпілого ОСОБА_7 про нанесення йому ОСОБА_10 тілесних ушкоджень до ЄРДР за №0000739 та №0001916 працівниками відділення поліції №1 Полтавського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області були внесені відповідні відомості та розпочате досудове розслідування (т.2 а.с.35, 95).

Ця інформація міститься також в реєстрі матеріалів досудового розслідування та була відкрита стороні захисту в порядку ст.290 КПК України, про що наявні власноручні розписки обвинуваченого ( т.1 а.с.4-6, 7, т.2 а.с.3-4, 5).

Всупереч доводам апеляційної скарги обвинуваченого висновки судових експертів відповідають вимогам ст.101 та ст.102 КПК України, дослідження проведені з дотриманням процесуального порядку призначення й проведення експертизи, ґрунтуються на допустимих доказах.

Попри доводи обвинуваченого і його захисника, медична документація, надана потерпілим під час проведення експертиз, була безпосередньо сприйнята і досліджена експертом, як того вимагають приписи ч.3 ст.101 КПК України.

Описка у даті клопотання слідчого, за результатами розгляду якого слідчий суддя Київського районного суду м. Полтава доручив проведення експертизи, не свідчить про порушення кримінального процесуального закону та не може в даному випадку бути підставою для визнання висновків експерта недопустимим доказом.

Доводи обвинуваченого та його захисника про невідповідність висновку експерта №754 показанням потерпілого є необґрунтованими, оскільки показання ОСОБА_7 як під час слідчого експерименту 11 вересня 2019 року, так і в судовому засіданні узгоджуються з висновками експерта щодо характеру, локалізації та механізму утворення виявлених у нього тілесних ушкоджень.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчі експерименти з участю потерпілого та свідка проведені у відповідності з вимогами ст.240 КПК України, з участю понятих, статиста та адвоката ОСОБА_8 . За їх результатами складені відповідні протоколи, в яких докладно викладені умови і результати слідчого експерименту (т.2 а.с.128-134, 135-142).

При цьому зауважень щодо проведення слідчої дії від учасників не надходило. Більше того, показання потерпілого та свідків також перевірялися судово-медичними експертами та не протирічать об`єктивним даним медичної експертизи ОСОБА_7 (т.2 а.с.124-125, 126-127).

Доводи обвинуваченого про те, що суд безпідставно послався у вироку на показання свідків, які не були на місці вчинення злочину, є непереконливими. Адже суд у відповідності до вимог статей 94 і 95 КПК України обґрунтовував свої висновки на показаннях свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і оцінював не лише кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а й сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Твердження в апеляційній скарзі обвинуваченого про відсутність у прокурора ОСОБА_11 права змінювати обвинувачення суперечать вимогам закону.

З матеріалів провадження вбачається, що місцевий суд у відповідності до приписів ст.334 КПК України після надходження 23 вересня 2019 року на розгляд суду матеріалів кримінального провадження №0001916 щодо ОСОБА_10 , стосовно якого цим судом вже здійснювалося судове провадження №0000739, вирішив питання про їх об`єднання.

Постановою заступника керівника Полтавської місцевої прокуратури від 23 вересня 2019 року прокурор ОСОБА_11 , який здійснював процесуальне керівництво у кримінальному провадженні №0001916, був призначений прокурором і у кримінальному провадженні №0000739, тобто мав право підтримувати обвинувачення в об`єднаному кримінальному провадженні щодо ОСОБА_10 .

04 грудня 2019 року прокурор ОСОБА_11 у відповідності до вимог ст.338 КПК України скористався своїм правом та змінив обвинувачення щодо ОСОБА_10 , після виконання вимог статті 341 цього Кодексу склав обвинувальний акт, в якому сформулював змінене обвинувачення та виклав обґрунтування прийнятого рішення.

Отже, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_10 у вчиненні злочину та правильно кваліфікував його дії за ч.2 ст.125 КК України.

Орфографічні помилки при визначенні ім`я по-батькові обвинуваченого у повідомленні про підозру та обвинувальному акті не спростовують висновків суду про винуватість ОСОБА_10 .

Також, всупереч доводам обвинуваченого, наявність у нього права власності на будинок, в якому проживає сім`я його доньки та в якому було вчинено злочин, ніким не оспорюється і жодним чином не свідчить про упередженість сторони обвинувачення.

Як убачається з мотивувальної частини вироку, суд, призначаючи обвинуваченому покарання, урахував дані про його особу, ступінь тяжкості вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання та конкретні обставини справи. З огляду на те, що ОСОБА_10 вперше притягується до кримінальної відповідальності, є пенсіонером та має похилий вік, враховуючи відсутність тяжких наслідків вчиненого злочину, суд обґрунтовано обрав покарання у виді штрафу.

Призначене покарання відповідає вимогам ст.65 КК України, є необхідним для виправлення обвинуваченого та попередження нових злочинів і є справедливим.

Тому підстав для призначення більш суворого покарання колегія суддів не вбачає

Отже, апеляційні скарги обвинуваченого, потерпілого та прокурора не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 404, 405, 407 та 418 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Вирок Київського районного суду м. Полтава від 21 грудня 2019 року щодо ОСОБА_10 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинуваченого, потерпілого ОСОБА_7 та прокурора Полтавської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_11 - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4