Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-сс/4809/80/20 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2020 року. м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представників власника майна ДП « Онуфріївське лісове господарство»

ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ,

представника власника майна ТДВ «Інтерресурси»

ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні м. Кропивницький матеріали клопотання про арешт майна у кримінальному провадженні №0000023 за клопотанням прокурора про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 23 січня 2020 року

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Онуфріївськогшо районного суду Кіровоградської області від 23 січня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання начальника Онуфріївського відділу Олександрійської місцевої прокуратури про арешт майна у кримінальному провадженні №0000023.

Не погодившись з даним рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу та клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 23.01.2020 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що розгляд клопотання прокурора про арешт майна відбувся 23.01.2020, слідчий та прокурор були відсутні на проголошенні рішення слідчим суддею. Ухвалу вдалося отримати лише 12.02.2020, про що міститься відповідний штрих код на супровідному листі Онуфріївського відділу Олександрівської місцевої прокуратури. Більш того, участь у розгляді клопотання про арешт майна приймав процесуальний прокурор - начальник відділу Онуфріївського відділу Олександрійської місцевої прокуратури ОСОБА_10 , однак постановою процесуального прокурора від 24.01.2020 підслідність у вказаному кримінальному провадженні визначено за територіальним управлінням ДБР у м. Миколаєві, а постановою заступника прокурора Кіровоградської області ОСОБА_11 від 24.01.2020 у кримінальному провадженні № 0000023 для здійснення повноважень прокурора визначено групу прокурорів у складі прокурорів першого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 (старший групи). Таким чином, при розгляді клопотання про арешт майна 23.01.2020, жоден прокурор, який з 24.01.2020 був наділений повноваженнями прокурора у кримінальному провадженні № 0000023, не був присутнім, а ухвалу слідчого судді за результатами розгляду вказаного клопотання було отримано, як зазначалось вище, лише 12.02.2020. У зв`язку з вищевикладеним, на підставі ст. 117 КПК України строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин, тому він підлягає поновленню.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, який підтримав подане клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді від 23 січня 2020 року, представників ДП « Онуфріївське лісове господарство» ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , представника власника майна ТДВ «Інтерресурси» ОСОБА_9 , які категорично заперечували проти задоволення клопотання прокурора, перевіривши необхідні матеріали провадження та обговоривши доводи клопотання, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до приписів ст. 399 КПК України, особа має право порушувати питання про поновлення строку на апеляційне оскарження з підстав поважності його пропуску, а суддя-доповідач, за наявності для того підстав, має право поновити строк. Як правило, обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження може бути викладено як у апеляційній скарзі, так і в окремій заяві (клопотанні).
У відповідності до ст. 116 КПК України закон вимагає додержання процесуальних строків, зазначені положення є визначальними і в практиці Європейського Суду з прав людини, якою передбачено вимоги про юридичну визначеність судових рішень, складовою якої є обов`язковість судових рішень, які вступили в законну силу і дотримання учасниками судового провадження процесуальних строків.
Лише наявність поважних причин, які повинна довести особа, яка заявила клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку, у відповідності до ст. 117 КПК України є підставою для поновлення пропущеного строку.
Дана позиція повністю відповідає усталеній практиці ЄСПЛ, яку відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ як джерело права. Так, у рішенні ЕСПЛ у справі «Пономарев проти України» Суд зазначив, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.
В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Устименко проти України» від 29 жовтня 2010 року Суд вказав, що необгрунтоване поновлення строку оскарження остаточного рішення по справі зі спливом значного періоду часу без обгрунтованих підстав порушує принцип правової визначеності, і як наслідок тягне порушення ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановления нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.
В свою чергу необгрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу юридичної визначеності, про що вказує, як судова практика Верховного суду України (наприклад, Постанова ВСУ від 13.07.2016 року по справі № 3-774гс16 (№ в ЄДРСРУ 58986625), так і судова практика Європейського суду з прав людини.
В той же час, строк на апеляційне оскарження може і повинен бути поновлений тільки у випадку, якщо він пропущений з поважних причин. Поважність причин його пропуску має довести апелянт, який заявив таке клопотання.
Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

Колегією суддів встановлено, що ухвала слідчого судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 23 січня 2020 року була постановлена у судовому засіданні за участі прокурора.

Відповідно до розписки, вступну та резолютивну частину ухвали, прокурор отримав 23 січня 2020 року, в якій поміж іншого викладено порядок і строки апеляційного оскарження вказаної ухвали. Отже прокурор у вказаному кримінальному провадженні був обізнаний про прийняте слідчим суддею рішення.

У такому випадку останнім днем подачі апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді для прокурора було 28 січня 2020 року, включно.

Проте, згідно штампу вхідної кореспонденції Кропивницького апеляційного суду, прокурор подав апеляційну скаргу лише 13 лютого 2020 року, тобто з пропуском встановленого ст. 395 КПК України п`ятиденного строку на апеляційне оскарження.

Водночас, зазначена у клопотанні прокурором підстава в обґрунтування поважності пропуску строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, а саме те, що у кримінальному провадженні № 0000023 для здійснення повноважень прокурора тільки 24 січня 2020 року було визначено групу прокурорів у складі прокурорів першого відділу процесуального керівництва управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 (старший групи), а тому, при розгляді клопотання про арешт майна 23 січня 2020, жоден прокурор, який з 24 січня 2020 був наділений повноваженнями прокурора у кримінальному провадженні № 0000023, не був присутнім, не може бути визнана поважною враховуючи таке.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У п. 20 ч. 2 ст. 36 КПК закріплено, що прокурор має право на оскарження судових рішень в порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ст. 37 КПК прокурор, який здійснюватиме повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні, визначається керівником відповідного органу прокуратури після початку досудового розслідування. При цьому прокурор здійснює повноваження прокурора у кримінальному провадженні з його початку до завершення.

Згідно з ч. 4 ст. 36 КПК право на подання апеляційної скарги мають також незалежно від їх участі в судовому провадженні прокурори вищого рівня: Генеральний прокурор України, його перший заступник та заступники, керівники регіональної прокуратури, його перший заступник та заступники, тощо.

Так, у ст. 393 КПК як суб`єкт оскарження вказується тільки прокурор. Відповідно ж до п. 15 ч. 1 ст. 3 КПК прокурором є особа, яка обіймає посаду, передбачену ст. 15 Закону України «Про прокуратуру» та діє у межах своїх повноважень.

Причому Законом України «Про прокуратуру» визначено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку, передбаченому цим Законом, здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави (ст. 1); єдність системи прокуратури України забезпечується: єдиними засадами організації та діяльності прокуратури, єдиним статусом прокурорів, єдиним порядком організаційного забезпечення діяльності прокурорів та ін. (ч. 5 ст. 7); прокурори в Україні мають єдиний статус незалежно від місця прокуратури в системі прокуратури України чи адміністративної посади, яку прокурор обіймає у прокуратурі (ч. 2 ст. 15).

Виходячи з системного аналізу зазначених вище норм, поняття прокурор, яке вживається у ст. 393 КПК як суб`єкт апеляційного оскарження, охоплює не лише певну посадову особу, яка здійснює повноваження прокурора у конкретному кримінальному провадженні та визначена у порядку ст. 37 КПК, але й прокурорів вищого рівня, визначених у ч. 4 ст. 36 КПК України.

А тому особливості здійснення нагляду за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва в системі органів прокуратури, яке здійснюється на засадах процесуальної самостійності та незалежності, не можуть змінювати загальний порядок обчислення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, визначений у ч. 1 ст. 395 КПК. Не впливає на обчислення строку на апеляційне оскарження у даному випадку й така обставина, як доручення досудового розслідування іншим прокурорам, про що зазначено у клопотанні.

Більше того, посилання прокурора на те, що ухвалу слідчого судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 23 січня 2020 року він отримав лише 12 лютого 2020 року не відповідає дійсності, оскільки згідно матеріалів клопотання, 29 січня 2020 року прокурор ОСОБА_17 звертався до слідчого суду із заявою, відповідно до ст.380 КПК України, про роз`яснення судового рішення, а саме ухвали слідчого судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 23 січня 2020 року, що в свою чергу свідчить про отримання вказаної ухвали суду та про обізнаність прийнятого слідчим суддею рішення.

Таким чином, викладені у клопотанні прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_17 , причини пропуску строку на апеляційне оскарження не є об`єктивно непереборними, а тому колегія суддів не вважає їх поважними.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК України апеляційна скарга повертається, якщо апеляційна скарга подана після закінчення строку апеляційного оскарження, а суд апеляційної інстанції за заявою особи не знайде підстав для його поновлення.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки законних підстав для задоволення клопотання прокурора про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 23 січня 2020 року немає, а тому апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.

Керуючись ст.ст. 376 ч.2, 395, 399 ч.3 п.4 КПК України, колегія суддів
П О С Т А Н О В И Л А:
В задоволенні клопотання прокурора ОСОБА_17 про поновлення строку апеляційного оскарження ухвали Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 23 січня 2020 року у кримінальному провадженні №0000023 - відмовити.
Апеляційну скаргу прокурора разом з додатками, повернути особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом трьох місяців з дня проголошення судом апеляційної інстанції.

Судді: підписи

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_18 Ремез