КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 травня 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

секретаря судового засідання ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 16 квітня 2020 року,-

В с т а н о в и л а:
Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0006067 від 29.06.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ст. 356 КК України.

Не погоджуючись з таким рішенням слідчого судді, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 16 квітня 2020 року, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання та накласти арешт на майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 .

Мотивуючи свою апеляційну скаргу вказує на те, що вказане майно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Щодо пропущення строку на апеляційне оскарження, то як зазначає апелянт, повний текст оскаржуваної ухвали було отримано лише 22.04.2020 року.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали судового провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, СВ Оболонського УП ГУ НП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0006067 від 29.06.2017 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ст. 356 КК України.

10.04.2020 року прокурор Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва з клопотанням про накладення арешту на майно, а саме на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1 , площею 475,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00), яка належить ОСОБА_6 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ), посилаючись на наявність правової підстави, передбаченої ч. 3 ст. 170 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Оболонського районного суду міста Києва від 16 квітня 2020 року у задоволенні клопотання прокурора відмовлено.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Статтею 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 КПК України); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна, накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 КПК України); можливість спеціальної конфіскації (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 КПК України); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

На переконання колегії суддів, наведених вимог закону слідчий суддя дотримався в повному обсязі.

Відмовляючи у накладенні арешту на майно, слідчий суддя зазначає про те, що органом досудового розслідування належним чином не доведено відповідність арештованого майна критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Апеляційний суд погоджуються з таким висновком суду першої інстанції та вважає його належним чином обґрунтованим.

Крім того, колегія суддів звертає увагу і на ту обставину, що в наданих на обґрунтування внесеного на розгляд клопотання про арешт майна відсутній витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Доводи прокурора про доведеність наявності правової підстави для арешту майна, є, як вважає апеляційний суд необґрунтованими.

Істотних порушень норм КПК України, які б могли стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, як про це зазначається в апеляційній скарзі, не вбачається.

З урахуванням викладеного, за об`єктивним переконанням колегії суддів, ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 173, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

П о с т а н о в и л а:
Ухвалу слідчого судді Оболонського районного суду м. Києва від 16 квітня 2020 року, якою відмовлено у задоволенні клопотання прокурора Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_5 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні №0006067 від 29.06.2017, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 190, ст. 356 КК України, - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора Київської місцевої прокуратури №5 ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

_____________ _________________ _______________
ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

Справа № 11-сс/824/2482/2020 Категорія ст. 170 КПК України
Слідчий суддя суду 1-ї інстанції: ОСОБА_7
Доповідач: ОСОБА_1