Номер провадження 1-кп/754/235/20
Справа№754/4735/19
Вирок
Іменем України

12 червня 2020 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого: судді ОСОБА_1 ,
за участю секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0010495 від 21.12.2018 року відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Чечельник Вінницької області, українця, громадянина України, з вищою освітою, неодруженого, офіційно непрацюючого, маючого учасника бойових дій, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, -

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, -
за участю сторони обвинувачення: - прокурорів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,
за участю сторони захисту: - обвинуваченого ОСОБА_4 ,
- захисника ОСОБА_7 ,
за участю потерпілого: - ОСОБА_8 , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 21.12.2018 року приблизно о 02 годині 00 хвилин, перебуваючи біля будинку № 45 по вул. Милославській у м. Києві, побачив автомобіль марки «ВАЗ 2106», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , після чого у нього виник злочинний умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, який належить ОСОБА_8 .
Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом, ОСОБА_4 скориставшись тим, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, діючи умисно, протиправно підійшов до автомобіля «ВАЗ 2106» білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , відкрив водійські двері та сів до салону вказаного автомобіля. Після цього, ОСОБА_4 шляхом замикання контактної групи дротів до замка запалювання, завів двигун та почав рух автомобіля.
У подальшому, ОСОБА_4 , з місця вчинення кримінального правопорушення зник, а вищевказаним автомобілем розпорядився на власний розсуд, завдавши потерпілому ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 23.710,60 грн.
ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, а саме: у незаконному заволодінні транспортним засобом.
В судовому засіданні ОСОБА_4 повністю визнав себе винуватим у пред`явленому обвинуваченні, підтвердив викладені в обвинувальному акті обставини та показав суду, що 21.12.2018 року він знаходився по вул. Милославській, 45 в м. Києві, де побачив автомобіль «ВАЗ 2106», після чого він вирішив викрасти даний автомобіль. Підійшовши до автомобіля, шляхом замикання контактної групи дротів до замка запалювання, завів двигун та поїхав звідти. Розкаюється у скоєному.
Потерпілий ОСОБА_8 в судовому засіданні під час вирішення питання про призначення покарання обвинуваченому висловив свою думку та просив призначити ОСОБА_4 строге покарання, цивільний позов у кримінальному провадженні просив задовольнити в повному обсязі.

За згодою сторін, згідно ч. 3 ст. 349 КПК України судом було визнано недоцільним дослідження доказів, зібраних в ході досудового розслідування стосовно фактичних обставин справи, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів в добровільності їх позицій, а також фактичні обставини справи ніким не оспорюються. При цьому судом сторонам було роз`яснено, що в цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Тому суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.
Суд вважає, що дії ОСОБА_4 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, та визнає його винуватим у вчиненні вказаного злочину.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд, відповідно до ст. 66 КК України, визнає його щире каяття.
Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України, обтяжують покарання, судом не встановлено.
При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який раніше несудимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, є учасником бойових дій, що підтверджується ксерокопією посвідчення серії НОМЕР_2 , виданого 19.08.2015 року, наведену пом`якшуючу покарання обставину та відсутність обставин, що обтяжують показання, добровільне часткове відшкодування обвинуваченим завданої потерпілому матеріальної шкоди. Також, суд враховує думку потерпілого ОСОБА_8 щодо призначення міри покарання обвинуваченому.
Враховуючи викладене, суд вважає, що виправлення і перевиховання обвинуваченого ОСОБА_4 можливі без ізоляції від суспільства, тому обирає йому покарання у виді позбавлення волі із застосуванням ст. 75 КК України, тобто з випробуванням. При цьому суд вважає, що призначення обвинуваченому даного виду покарання є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових злочинів, а також надасть змогу обвинуваченому в-подальшому відшкодовувати заподіяну ним шкоду.
Крім того, всудовому засіданні потерпілим ОСОБА_8 пред`явлено цивільний позов у кримінальному провадженні, в якому потерпілий просить стягнути з обвинуваченого на його користь завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення матеріальну шкоду, яка полягає у вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля в розмірі 8.709,59 грн.; вартість послуг евакуатора в сумі 910,00 грн., витрати на проведення робіт зі складання звіту № 20190531/1 про визначення вартості матеріального збитку від 31.05.2019 року, в розмірі 700 грн.; комісію банку в розмірі 25,00 грн., а також витрати на виклик відповідача ОСОБА_4 на огляду автомобіля з метою визначення вартості збитку в розмірі 279,60 грн., всього - 10.624,19 грн. Окрім цього, цивільний позивач просить стягнути з обвинуваченого на його користь моральну шкоду у розмірі 20.000 грн.

Обвинувачений ОСОБА_4 цивільний позов визнав в повному обсязі та зазначив, що він щиро розкаюється у вчиненні кримінального правопорушення та пошкодженні належного потерпілому автомобіля, тому не заперечує проти задоволення вимог цивільного позивача про стягнення з нього на користь ОСОБА_8 матеріальної та моральної шкоди. При цьому обвинувачений зазначив, що він добровільно відшкодував потерпілому 4.000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, що в судовому засіданні особисто підтвердив потерпілий ОСОБА_8 .

Заслухавши пояснення цивільного позивача ОСОБА_8 , а також пояснення цивільного відповідача обвинуваченого ОСОБА_4 , суд дійшов до наступного.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, роль і ступінь участі кожного з підсудних в її заподіянні, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.
Як встановлено судом, неправомірними діями ОСОБА_4 , які виразилися у незаконному заволодінні транспортного засобу «ВАЗ 2106», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , та його подальшому пошкодженні, обвинуваченим була заподіяна матеріальна шкода, яка полягає у вартості відновлюваного ремонту вказаного автомобіля, який перебував у законному володінні потерпілого ОСОБА_8 , в розмірі 8.709,59 грн.; вартості послуг евакуатора в сумі 910,00 грн., витрат на проведення оцінювачем експертної компанії ТОВ «ЕКСПЕРТПЛЮС» робіт зі складання звіту № 20190531/1 про визначення вартості матеріального збитку від 31.05.2019 року в розмірі 700 грн.; комісії банку в розмірі 25,00 грн., а також витрат на виклик відповідача ОСОБА_4 на огляду автомобіля з метою визначення вартості збитку в розмірі 279,60 грн., всього - 10.624,19 грн.

Разом з тим, судом встановлено, що на даний час обвинуваченим ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_8 , у добровільному порядку, у рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди було здійснено виплату грошових коштів у розмірі 4.000 грн.
Враховуючи викладені обставини суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_9 , на користь потерпілого ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 6.624,19 грн., що являє собою різницю між фактичним розміром завданої матеріальної шкоди в розмірі 10.624,19 грн. та розміром грошових коштів добровільно виплачених обвинуваченим ОСОБА_4 на користь потерпілого, в сумі 4.000 грн..
Що стосується позовних вимог потерпілого ОСОБА_8 про стягнення з обвинуваченого моральної шкоди в розмірі 20.000 грн., то суд дійшов до наступного.
Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4, звернути увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди
повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди.
Згідно п. 3 даної Постанови, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших
негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Згідно п. 9 Постанови Пленуму, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Відповідно до пп. 3 п. 10 вказаної Постанови, при заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.
Враховуючи обставини справи, суд вважає, що неправомірними діями ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_8 була заподіяна моральна шкода, яка полягає у тривалих душевних стражданнях, негативних емоціях та переживаннях з приводу викрадення та пошкодження майна; у порушенні звичного способу життя ОСОБА_8 та необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Дотримуючись принципу розумності та справедливості, суд вважає, що внаслідок вчинення ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України потерпілому ОСОБА_8 була завдана моральна шкода, яку суд оцінює у розмірі 20.000 грн.

Питання щодо речових доказів слід вирішити згідно вимог ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 2 ст. 124 КПК України суд вважає за необхідне стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави витрати за залучення експертів у кримінальному провадженні, а саме: за висновок експерта № 13-4/127 від 11.03.2019 року у розмірі 858,00 грн., а також за висновок експерта № 8-1/338 від 14.03.2019 року в розмірі 858,00 грн., всього 1716,00 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 368, 371, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 289 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки, передбачені п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України, а саме періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речовий доказ автомобіль марки «ВАЗ 2106», білого кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , - залишити у володінні потерпілого ОСОБА_8 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати за залучення експертів у кримінальному провадженні в розмірі 1716,00 грн.

Цивільний позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_8 матеріальну шкоду в розмірі 6.624,19 грн., а також моральну шкоду у розмірі 20.000 грн., всього 26.624,19 грн.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя: ОСОБА_1