Справа № 643/764/20
Провадження № 1-кс/643/456/20
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23.01.2020 слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду в м. Харкові погоджене прокурором клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000291 від 20.03.2018 за ч. 2 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 4 ст. 191, ч. 5 ст. 191 КК України відносно:
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, за спеціальністю інженер-будівельник, одруженого, має неповнолітнього сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , раніше не судимого, працюючого на посаді заступника директора Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , -

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_6 підозрюється органом досудового розслідування у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, а саме в тому, що в період 2017-2019 років, перебуваючи на посаді заступника директора Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради, будучи службовою особою, діючи умисно, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи в інтересах ТОВ «Спеціалізована механізована колона № 23», шляхом підписання актів приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в, до яких внесено необґрунтовано занижену вартість відходів від фрезерування асфальтобетонного покриття, оформив набуття у власність ТОВ «Спеціалізована механізована колона № 23» шляхом списання зворотною сумою за ціною значно нижче ринкової та здійснив розтрату майна, а саме: відходів від фрезерування (асфальтобетонного покриття), що утворились під час виконання ТОВ «Спеціалізована механізована колона № 23» робіт з капітального ремонту транспортних споруд по просп. Льва Ландау в м. Харкові, чим спричинив територіальній громаді матеріальну шкоду.
Дії ОСОБА_6 кваліфіковані органом досудового розслідування за ч.ч. 2, 3, 4, 5 ст. 191 КК України як розтрата чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем у великому, особливо великому розмірах, вчинена повторно, про що останньому повідомлено 17.01.2020.

Слідчий, посилаючись на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні, в тому числі, особливо тяжкого злочину, за який останньому у разі доведення вини загрожує покарання до 12 років позбавлення волі, вказує на існування ризиків переховування від слідства та суду; незаконного впливу на свідків, експертів у даному кримінальному провадженні з метою уникнення кримінальної відповідальності; вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, в якому підозрюється, так як договірні відносини з ТОВ «Спеціалізована механізована колона № 23», під час яких вчинено дії, що інкримінуються ОСОБА_6 , тривають.
Слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, так як інший, більш м`який запобіжний захід, не зможе запобігти переліченим ризикам.
В суді прокурор підтримав заявлене клопотання та зазначив, що ОСОБА_6 інкримінується шість епізодів злочинної діяльності, тоді як він є підозрюваним ще й у іншому кримінальному провадженні за аналогічними статтями КК України, що має бути враховано.

Підозрюваний заперечував свою причетність до інкримінованого йому злочину та показав, що перебуваючи на посаді заступника директора Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради (далі Департамент) не порушив жодних норм закону та будівельних норм. Вартість відходів, утворених в наслідок фрезерування, визначалась не Департаментом, а експертною установою і лише після цього вносилась до кошторису. Висновки експертів, долучені стороною обвинувачення, містять явно недостовірні відомості, так як вартість відходів в них, які утворились в наслідок фрезерування асфальтобетонного покриття, майже така як вартість головного інгредієнту такого покриття щебню. Департамент не є прибутковою організацію, не має прав щось продавати, саме тому реалізація таких відходів здійснюється шляхом списання зворотною сумою. Самі відходи фрезерування не є майном, визначення такого поняття не має в жодному нормативному акті, а в минулі часи Департамент навіть витрачав кошти для утилізації таких відходів.

Посилаючись на те, що підозра є необґрунтованою, він не має жодних намірів переховуватись від слідства чи чинити слідству перешкоди будь-яким чином, не робив відповідних спроб до теперішнього часу, просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора.

Захисник зазначила, що підозра ОСОБА_6 не є обґрунтованою, його умисел на вчинення інкримінованого злочину не доведений, як і факт отримання будь-якої вигоди особисто ним чи третіми особами, що є обов`язковими елементами суб`єктивної сторони даного злочину. Такого поняття, як відходи фрезерування, не закріплено в нормативних актах, деякі експерти вважають його виключно сміттям, не придатним для подальшого використання, інші, в тому числі залучені стороною обвинувачення, сумніваються у можливості визначити вартість таких відходів, а ті, що визначили їх вартість, говорять про суми від 40 до 80 грн, проте ніяк ні 300 грн за метр кубичний, як зазначає слідчий. У всякому випадку, вартість даних відходів, яка лягла в основу розміру зворотної суми, визначалась не Департаментом, а залученими до проведення капітального будівництва незалежною експертною установою. Жодних дій, направлених на розтрату відходів фрезерування асфальтобетонного покриття, ОСОБА_6 не вчиняв і не міг цього зробити.

На теперішній час ОСОБА_6 повідомлено про підозру за подібними епізодами злочинної діяльності у іншому кримінальному провадженні, в якому обрано запобіжний захід у вигляді застави та покладено певні обов`язки, в тому числі носити електронний засіб контролю. Всі обов`язки ним сумлінно виконуються, отже в застосуванні ще одного запобіжного заходу не має потреби, тим більше, що розслідування вказаних кримінальних проваджень фактично здійснює один орган слідче управління, а їх не об`єднання в одне провадження є штучним.

Відсутність будь-яких ризиків підтверджується й особистістю підозрюваного, який одружений, має неповнолітнього сина, батьків похилого віку, тобто міцні соціальні зв`язки, що і без запобіжного заходу утримує його у місті постійного проживання та виключає ризик переховування. Розслідування триває з березня 2018 року, слідством проведено безліч обшуків, отримано доступ до всіх необхідних документів, експертні дослідження завершені, допитані всі можливі свідки, отже не має на кого впливати. Виключно позитивна репутація підозрюваного та позитивні характеристики вказують на відсутність ризику вчинення ним злочину в майбутньому, а наявність на даний момент підозр у двох, замість одного, кримінальних провадженнях є наслідком зловживання органу досудового розслідування, який таким чином намагається зломити волю ОСОБА_6 та змусити його визнати причетність до злочину, якого він не вчиняв. Захисник просила відмовити в задоволенні клопотання та обрати підзахисному більш м`який запобіжний захід.

Розглянувши клопотання, заслухавши думку сторін кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного: згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Частина 2 ст. 177 КПК України вказує, що підставою застосування запобіжного заходу крім ризиків, перелічених в ч. 1 даної статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення.

Таким чином, слідчий суддя при обранні запобіжного заходу має враховувати обґрунтованість підозри у вчиненні кримінального правопорушення, наявність перелічених в ст. 177 КПК України ризиків, а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Щодо підозри, то її можна вважати достатньо обґрунтованою, так як зібрані стороною обвинувачення та долучені до кримінального провадження докази дозволяють казати, що підозрюваний міг вчинити інкримінований йому злочин. Відповідні відомості містяться в наявних документах та проведених на їх підставі експертних висновках тощо. Разом з тим, надані стороною захисту докази на підтвердження непричетності ОСОБА_6 до інкримінованого йому кримінального правопорушення мають бути досліджені та оцінені в сукупності з доказами сторони обвинувачення, які не мають переважного значення, що є завданням наступних стадій кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 КПК України слідчий суддя при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, серед яких, крім іншого, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного, наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання, наявність судимостей, ризик продовження чи повторення протиправної поведінки тощо.

Аналізуючи наявність перелічених прокурором ризиків в сукупності з обставинами кримінального правопорушення та особистістю підозрюваного можна дійти висновку, що не всі з зазначених прокурором ризиків існують.
Так, прокурор посилається на ризик переховування ОСОБА_6 від органів досудового розслідування та суду, обґрунтовуючи суворістю передбаченого покарання в разі доведеності вини у вчиненні інкримінованого злочину, з чим слідчий суддя не може погодитись, так як лише суворість покарання, яка є суттєвим, проте не єдиним елементом, що має враховуватись під час обрання запобіжного заходу, не може слугувати підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу. При оцінюванні ризику переховування має враховуватись, крім іншого, міцність соціальних зв`язків підозрюваного, наявність в нього родини й утриманців, а матеріали справи вказують, що такими зв`язками підозрюваний володіє; репутація підозрюваного, яка на теперішній час є позитивною. Досудове розслідування на даний момент триває майже два роки, під час його здійснення ОСОБА_6 , будучи обізнаним, що є фігурантом кримінального провадження, не застосував спроб до переховування, отже даний ризик наразі не є актуальним.
Не можна казати й про існування ризику незаконного впливу на свідків чи експертів. Як зазначено вище, досудове розслідування триває майже два роки, з березня 2018 року. Протягом цього часу орган досудового розслідування отримав висновки судових будівельної, товарознавчої та економічної експертиз, що виключає можливість впливу на експерта, який закінчив дослідження. Відомості про вплив на будь-кого зі свідків у кримінальному провадженні на теперішній час відсутні, що значно зменшує виникнення такого ризику в майбутньому.
Разом з тим, враховуючи, що ОСОБА_6 наразі підозрюється у вчиненні кількох епізодів злочинної діяльності, йому повідомлено про підозру у іншому кримінальному провадженні, виключити ризик вчинення кримінального правопорушення в майбутньому не можна. Проте, враховуючи обставини інкримінованого ОСОБА_6 кримінального правопорушення, той факт, що його вчинення на думку органу досудового розслідування стало можливо у зв`язку з перебуванням підозрюваного на посаді заступника директора Департаменту, запобігання цьому ризику може бути досягнуто шляхом порушення питання про відсторонення ОСОБА_6 від займаної посади.
Таким чином, враховуючи, що з перелічених ризиків прокурор фактично довів існування лише одного, беручи до уваги особистість підозрюваного та відсутність відомостей про неналежну процесуальну поведінку підозрюваного протягом досудового розслідування, слідчий суддя не може погодитись з тим, що інший, більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти доведеному в судовому засіданні ризику, з погляду на що, та враховуючи норми ч. 4 ст. 194 КПК України, вважає можливим застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Керуючись ст.ст. 176-179, 184, 193, 194, 196, 309, 372, 395 КПК України, -

УХВАЛИВ:
Відмовити в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000291 відносно ОСОБА_6 .

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, поклавши на останнього обов`язки:

-прибувати за кожною вимогою до суду, прокурора чи органу досудового розслідування;

-не відлучатись з м. Харкова без відома та дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

-утриматись від спілкування з свідками, експертами, спеціалістами у даному кримінальному провадженні без присутності слідчого, прокурора або суду.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що в разі невиконання зазначених обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і накладено грошове стягнення в розмірі від 525,50 грн до 4204,00 грн.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Копію ухвали отримав «____»_________2020 року о _____________ годині.