Справа № 296/453/20
П О С Т А Н О В А

04 лютого 2020 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:
головуючої- судді: ОСОБА_1
за участю секретаря судових засідань: ОСОБА_2
прокурора: ОСОБА_3
заявника: ОСОБА_4
розглянув заяву ОСОБА_4 про зняття арешту з нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

20 січня 2020 року до Корольовського районного суду м.Житомира звернувся ОСОБА_4 з заявою про зняття арешту з квартири АДРЕСА_1 . В заяві зазначив, що вказана частка квартири належить йому на праві приватної спільної власності, арешт було накладено слідчим 18.08.2010 року в рамках кримінальної справи за його обвинуваченням за ч.2 ст.296, ч.1 ст.185 КК України. Оскільки на даний час відпала потреба в застосуванні даного заходу, просить заяву задовольнити.
В судовому засіданні ОСОБА_4 подану заяву підтримав.
В ході розгляду клопотання та дослідженні матеріалів кримінальної справи №09/080504 (1-696/10) по обвинуваченню ОСОБА_4 за ст.ст.296ч.2, 185ч.1 КК України встановлено, що вироком Корольовського районного суду м.Житомира від 27.12.2010 року ОСОБА_4 визнаний винним та засуджений за ч.1 ст.185, ч.2 ст.296, ч.1 ст.70 КК України на 3 роки позбавлення волі. На підставі ст.ст.75, 76 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановлено іспитовий строк 2 роки, покладено обов`язок повідомляти кримінально-виконавчу інспекцію про зміну місця проживання, роботи. Цим же судовим рішенням з ОСОБА_4 стягнуто витрати за проведене стаціонарне лікування потерпілого в сумі 568,00 гривень та стягнуто витрати за проведення товарознавчої експертизи в сумі 150, 24 гривень.
Відповідно ухвали Корольовського районного суду м.Житомира від 30.01.2013 року ОСОБА_4 звільнений від покарання призначеного вироком у зв`язку із закінченням іспитового строку.
Як убачається з матеріалів кримінальної справи №09/080504, постановою слідчого СВ Корольовського РВ УМВС України в Житомирській області від 18.08.2010 року, прийнятої в рамках даної кримінальної справи, накладено арешт на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого ОСОБА_4 , де б ці вклади або інше майно не знаходилось, а також шляхом вилучення майна, на яке накладено арешт. Відповідно витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборони відчуження об`єктів нерухомого майна виданого 26.08.2010 року, підставою обтяження нерухомого майна є постанова про накладення арешту на майно від 18.08.2010 року. Об`єкт обтяження однокімнатної квартири АДРЕСА_1 . Власник ОСОБА_4 , свідоцтво №48910 від 16.03.2005 року.
Відповідно свідоцтва №48910 від 16.03.2005 року ОСОБА_4 є власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1 . На частку вказаної квартири було накладено арешт у межах кримінально справи за обвинуваченням ОСОБА_4 за ст.296 ч.2, 185 ч.1 КК України та він набув процесуального становища обвинуваченого. Таким чином, ОСОБА_4 як власник майна наділений процесуальним правом ініціювати питання про звільнення його з-під арешту.
Арешт на майно ОСОБА_4 було накладено під час дії КПК України 1960 року за процедурою, встановленою цим нормативно-правовим актом.
Відповідно ст.125 КПК України 1960 року, слідчий за клопотанням цивільного позивача або з своєї ініціативи зобов`язаний вжити заходів до забезпечення заявленого в кримінальній справі цивільного позову, а також можливого в майбутньому цивільного позову, склавши про це постанову.
Відповідно до пункту дев`ятого розділу ХІ «Перехідні положення» КПК України 2012 року арешт майна, застосований до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Дана норма узгоджується з вимогами частини першої статті 5 КПК України 2012 року, за якою процесуальна дія проводиться, а процесуальне рішення приймається згідно з положеннями цього Кодексу, чинним на момент початку виконання такої дії або прийняття такого рішення.
З огляду на зазначене, на правовідносини, пов`язані з розв`язанням питання про припинення арешту майна, поширюються норми КПК України 1960 року.
Вирок Корольовського районного суду від 27.12.2010 року щодо ОСОБА_4 набув законної сили та був звернений до виконання. В ході виконання вироку з ОСОБА_4 було стягнуто витрати за проведене стаціонарне лікування потерпілого та витрати за проведення товарознавчої експертизи. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 був відшкодований ОСОБА_4 в добровільному порядку до постановлення вироку. Покарання у виді конфіскації майна до ОСОБА_4 не застосовувалось.
Оскільки арешт на майно ОСОБА_4 був застосований з метою забезпечення виконання вироку та на даний час відпала потреба в подальшому застосуванні відповідного заходу, заява ОСОБА_4 про скасування арешту майна підлягає до задоволення.
Керуючись ст.ст.409,411 КПК України ( в редакції 1960 року), суд

П О С Т А Н О В И В:

Скасувати арешт, накладений постановою слідчого СВ Корольовського РВ УМВС України в Житомирській області від 18.08.2010 року, на належну ОСОБА_4 , згідно свідоцтва №48910 від 16.03.2005 року, 1/2 однокімнатної квартири АДРЕСА_1 та виключити із Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна відомості щодо арешту зазначеної квартири.
Постанова може бути оскаржена протягом семи діб.

Суддя ОСОБА_1