Справа № 991/2267/19
Провадження1-кс/991/2980/19
У Х В А Л А
05 грудня 2019 року м.Київ

Слідчий суддя Вищого антикорупційного суду ОСОБА_1
за участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
детективів ОСОБА_3 ,
прокурора ОСОБА_4 ,
підозрюваного ОСОБА_5 ,
захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Вищого антикорупційного суду
клопотання детектива Національного бюро Четвертого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_3 , погоджене із прокурором п`ятого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у кримінальному провадженні № 0001035 від 20.11.2019, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 369 КК України,

ВСТАНОВИВ:

04 грудня 2019 року до Вищого антикорупційного суду надійшло клопотання детектива Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_3 , погоджене із прокурором Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Російської Федерації, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , одруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей, є співзасновником ТОВ «ЕКСПЕРТ ХАБ», раніше не судимого
який підозрюється у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 369 України.

1.1. Щодо застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу.
У клопотанні зазначено, що детективами Національного антикорупційного бюро України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001035 від 20.11.2019, в якому повідомлено про підозру ОСОБА_5 , у скоєнні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 369 КК України.
За версією органу досудового розслідування ОСОБА_5 , приблизно в кінці серпня на початку вересня 2019 року, усвідомлюючи можливість заволодіння чужим майном в особливо великому розмірі, шляхом обману, вступив у злочинну змову з ОСОБА_10 та розробив план спільних дій щодо незаконного заволодіння чужим майном, а саме шляхом створення у представників ТОВ «Едельбург Девелопмент» хибного уявлення про можливість впливу на прийняття процесуального рішення про закриття кримінального провадження № 0000641 від 30.05.2019, досудове розслідування по якому здійснюється Територіальним управлінням Державного бюро розслідувань у м. Києві, шляхом надання неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів Директору ДБР ОСОБА_11 , тобто особі, які займає особливо відповідальне становище.
У подальшому ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , діючи умисно та бажаючи заволодіти чужим майном в особливо великому розмірі шляхом обману, з метою схилення представників ТОВ «Едельбург Девелопмент» до надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище, за вчинення дій в інтересах третьої особи з використанням службового становища, організували передання вимог до представників ТОВ «Едельбург Девелопмент» щодо надання неправомірної вигоди в розмірі 140 000 доларів США, для їх передачі Директору ДБР ОСОБА_11 , за закриття кримінального провадження № 0000641 від 30.05.2019.
Після цього, 27.11.2019 близько 15 год. 50 хв., ОСОБА_5 , у ході особистої зустрічі з представником ТОВ «Едельбург Девелопмент» - ОСОБА_12 у приміщенні ресторану Fujiwara Yoshi, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Солом`янська, 15А, діючи умисно, продовжуючи реалізацію спільних із ОСОБА_10 злочинних домовленостей, бажаючи підбурити ОСОБА_12 до надання неправомірної вигоди ОСОБА_11 , тим самим в подальшому заволодіння чужим майном в особливо великому розмірі, шляхом обману, повідомив, що ОСОБА_10 за умови надання неправомірної вигоди у розмірі 140 000 150 000 доларів США зможе вирішити питання про закриття кримінального провадження № 0000641 від 30.05.2019.
У подальшому, 29.11.2019 близько 11 год. 10 хв., ОСОБА_10 перебуваючи у приміщенні офісу ТОВ «Юридична компанія «Сектор права», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, буд. 172, поверх 19, реалізуючи спільний із ОСОБА_5 умисел та злочинні домовленості, бажаючи підбурити ОСОБА_12 до надання неправомірної вигоди, службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище, тим самим в подальшому заволодіння чужим майном в особливо великому розмірі, шляхом обману, повідомив останньому, що ще в вересні 2019 року погодив із Директором ДБР ОСОБА_11 питання щодо закриття кримінального провадження № 0000641 від 30.05.2019 за умови передачі їм грошових коштів у розмірі 150 000 доларів США. Також у ході вказаної розмови ОСОБА_10 вказав, що грошові кошти у розмірі 150 000 доларів США ОСОБА_12 повинен передати через ОСОБА_5 двома рівними частинами по 75 000 доларів США, при цьому першу частину неправомірної вигоди слід передати 02.12.2019, а іншу після прийняття процесуального рішення про закриття кримінального провадження № 0000641 від 30.05.2019.
Після цього, 02.12.2019 близько 16 год. 15 хв., ОСОБА_5 знаходячись у приміщенні ресторану Fujiwara Yoshi, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Солом`янська, 15А, продовжуючи реалізацію спільного із ОСОБА_10 умислу та існуючих злочинних домовленостей, одержав від ОСОБА_12 заздалегідь ідентифіковані грошові кошти у розмірі 75 000 доларів США (станом на 02.12.2019 за курсом Національного банку України складає 1 797 920,7 грн., що відповідно до п. 5 примітки до ст. 185 КК України становить особливо великий розмір).
Цього ж дня, ОСОБА_5 усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх діянь, а також бажаючи приховати факт вчинення злочину, реалізуючи попередні злочинні домовленості із ОСОБА_10 , обміняв заздалегідь ідентифіковані грошові кошти на купюри аналогічного номіналу з іншими серійними номерами.
Після цього близько 17 год. 15 хв., ОСОБА_13 перебуваючи в офісі ТОВ «Юридична компанія «Сектор Права», діючи згідно з існуючими домовленостями, передав ОСОБА_10 частину обміняних грошових коштів у розмірі 57 400 доларів США.
В подальшому, у період часу з 17 год. 33 хв. 02.12.2019 до 06 год. 23 хв. 03.12.2019 детективами Національного антикорупційного бюро України проведено обшук в офісі ТОВ «Юридична компанія «Сектор права», розташованого за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, буд. 172, під час якого ОСОБА_10 добровільно видав грошові кошти у розмірі 57 400 доларів США, а іншу частину грошових коштів в розмірі 16 700 доларів США було виявлено зверху на шафі, розташованої ліворуч від вхідних дверей до приміщення приймальні ТОВ «Юридична компанія «Сектор права».
Підставою для подачі клопотання про застосування запобіжного заходу стали наявність достатніх підстав вважати, що ОСОБА_13 вчинив злочини, передбачені ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 369 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великому розмірі та підбурювання до закінченого замаху на пропозицію і надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище, за вчинення в інтересах третьої особи дій з використанням службового становища, а також наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим способом; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. З цих підстав орган досудового розслідування вважає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою не забезпечить належної процесуальної поведінки підозрюваного.
Розмір застави, який належить визначити суду, як альтернативу триманню під вартою, визначений з урахуванням майнового стану підозрюваного, становить 1711 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 3 596 522 гривень. Саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

1.2. Доводи сторони обвинувачення.
Прокурор ОСОБА_4 клопотання про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав з підстав наведених у ньому. Зазначив, що зібрані на сьогоднішній день докази свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 369 КК України та підтверджують наявність ризиків передбачених ст. 177 КПК України. Додатково пояснив, що підозрюваний безпосередньо приймав участь у підбурюванні ОСОБА_14 до незаконних дій, а після отримання неправомірної вигоди, яка зі слів підозрюваного була адресована третій особі, вчинив активні дії, щодо приховування слідів злочину, а саме обміняв ідентифіковані грошові кошти на кошти аналогічного номіналу, але з іншими серійними номерами. Також стороною обвинувачення наголошено на тому, що під час особистих зустрічей ОСОБА_5 з ОСОБА_12 , підозрюванийнеодноразово повідомляв про наявність у нього стійких корупційних зв`язків в різних державних та правоохоронних органах, у зв`язку з чим раніше вже впливав на хід досудового розслідування у інших кримінальних провадженнях, а також приймав участь у передачі неправомірної вигоди службовим особам Державної архітектурно-будівельної інспекції України. Крім того, як зазначав сам підозрюваний, він проходив навчання в Англії, а на теперішній час підтримує тісні зв`язку з громадянином арабської країни, що дає підстави стороні обвинувачення стверджувати про можливість ОСОБА_5 переховуватися від слідства та суду за кордоном. Вважає, що зібраними доказами, а саме: протоколами обшуків, протоколом вручення коштів, постановою про визнання речовими доказами, допитами свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , протоколами НСРД, доведена причетність ОСОБА_5 до скоєння злочину. Наведені у клопотанні ризики є доведеними, а тому інший запобіжний захід, ніж тримання під вартою не може бути застосований.
Також під час судового засідання стороною обвинувачення для долучення до клопотання про обрання запобіжного заходу надано матеріали негласних слідчих (розшукових) дій, протоколи огляду, які згідно пояснень прокурора, ще раз, окрім раніше названих доказів, доводять провину ОСОБА_5 у скоєних злочинах.

1.3. Доводи сторони захисту.
Захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 заперечили проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначили, що детективами НАБУ порушено порядок повідомлення про підозру, оскільки за наслідком такої дії, в порушення вимог ст. 103-104 та 278 КПК України, детективом не було складено протокол вчиненої процесуальної дії із застосуванням технічних засобів фіксації. А тому ОСОБА_5 не має статусу підозрюваного, а отже у відношенні останнього не може бути застосовано запобіжний захід. Тому просили відмовити у його застосуванні. Крім того, посилалися на суперечність підозри одночасно і за ст. 190 КК України, так і за ч. 4 ст. 369 КК України.
Додатково пояснили, що у цьому кримінальному провадженні органом досудового розслідування проведені усі можливі слідчі (розшукові), в тому числі і негласні слідчі дії, а тому ОСОБА_5 об`єктивно не має можливості знищити, сховати або спотворити будь яку із речей чи документів. ОСОБА_5 не має наміру переховуватися від органів досудового розслідування, цей ризик нічим не підтверджується. Крім того, у останнього було вилучено паспорт громадянина України для виїзду за кордон, що само по собі унеможливлює ризик, на який спирається сторона обвинувачення.
Також сторона захисту пояснила, що згідно з чинним Кримінальним кодексом України, склад злочину у вигляді шахрайства, передбачає наявність потерпілого, якому має бути спричинений матеріальний збиток, однак, у підозрі, що повідомлена ОСОБА_5 за ст. 190 КК України, потерпілого не має, а тому, відповідно, і не має складу злочину.
Ризик щодо можливого продовження скоєння вказаного правопорушення або вчинення нового злочину, через наявність у ОСОБА_5 пустих бланків є сумнівним, оскільки стороною обвинувачення не надано фактичних доказів таких дій, а лише ґрунтуються на припущеннях детектива.
Стороною захисту у судовому засіданні надано документи, що позитивно характеризують особу підозрюваного характеристики з місця роботи та місця мешкання. Зазначено, що він має на утриманні двох неповнолітніх дітей та батьків похилого віку.
ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав позицію сторони захисту, заперечував проти задоволення клопотання детектива. Повідомив, що половини майна та грошей, що зазначені у його декларації, він не має, а такі відомості були внесені ним з метою підвищення шансів отримання бажаної посади в органах Державної архітектурно-будівельної інспекції.
Допитана у якості свідка у судовому засіданні дружина ОСОБА_5 ОСОБА_16 , повідомила, що її чоловік є порядною, доброю людиною та єдиним, хто забезпечує їх родину, оскільки вона не працює, а займається вихованням дітей. Сума застави, яку прохає внести прокурор є непомірної для їх родини.

1.5. Щодо наявності обґрунтованої підозри.
Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК).
У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.
«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).
При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи
Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.
Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.
З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 4 ст. 190, ч. 4 ст. 27 ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 369 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману, вчинене за попередньою змовою групою осіб, в особливо великому розмірі та підбурюванні до закінченого замаху на пропозицію і надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище, за вчинення в інтересах третьої особи дій з використанням службового становища.
Згідно примітки 1 статті 364 КК України, службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також обіймають постійно чи тимчасово в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на державних чи комунальних підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління із спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною особою підприємства, установи, організації, судом або законом.
Згідно примітки 3 ст. 368 КК України, службовими особами, які займають особливо відповідальне становище є особи, посади яких згідно із статтею 6 Закону України "Про державну службу" належать до категорії «А», зокрема до категорії «А» зазначеного закону відносяться посади керівників державної служби в державних органах, юрисдикція яких поширюється на всю територію України, та їх заступників.
У зв`язку з викладеним, посада директора Державного бюро розслідувань відноситься до категорії «А» посад державної служби.
Згідно з пунктом 4 примітки до ст. 185 КК України, вчинений в особливо великих розмірах визнається злочин, що вчинений однією особою чи групою осіб на суму, яка в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян на момент вчинення злочину.
Згідно із п. 5 підрозділу 1 Розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України сума неоподатковуваного мінімуму в частині кваліфікації кримінальних правопорушень встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп.169.1.1 п. 169.1 ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.
За цією нормою Податкового кодексу України податкова соціальна пільга встановлюється у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.
Згідно з ч. 2 ст. 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.
Досудове розслідування здійснюється за ознаками злочину, що мало місце у 2019 році.
Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2019 року складав 1921,00 гривень. Таким чином, податкова соціальна пільга у 2019 році становила 960,50 гривень.
Тобто відповідальність за ч. 4 ст. 190 КК України у такому разі могла наступати у разі вчинення злочину в особливо великих розмірах на суму у 576 300 гривень.
В свою чергу, у клопотанні йдеться про наслідки у розмірі 1 797 920,7 гривень.
З приводу наданих стороною захисту заперечень відносно того, що до підозрюваного не може бути застосовано запобіжний захід у зв`язку з тим, що детективом порушено порядок повідомлення про підозру, а отже ОСОБА_5 на час розгляду клопотання не має статусу підозрюваної особи та до нього не може бути застосовано запобіжний захід, слідчий суддя зазначає наступне

Згідно ст. 277 КПК України повідомлення про підозру має містити наступні відомості: прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; анкетні відомості особи, яка повідомляється про підозру; найменування кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; зміст підозри; кримінальна кваліфікація правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення; права підозрюваного; підпис слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення. Ознайомившись з повідомленням про підозру, яка була вручена ОСОБА_5 та копія якої додана до матеріалів клопотання, слідчий суддя зазначає, що даний документ містить усі необхідні відомості, коло яких встановлено чинним Кримінальним процесуальним кодексом України, а отже слідчий суддя вважає, що документ відповідає вимогам закону та доводи сторони захисту є необґрунтованими.

Щодо наданого стороною захисту твердження стосовно не вірної кваліфікації дії підозрюваного, які відображені в повідомленні про підозру, а саме відсутності потерпілого, який передбачений ст. 190 КПК України, слідчий суддя зазначає, що надання кваліфікації діям або бездіяльності особи під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, виходить за межі його повноважень. З огляду на вказане, слідчий суддя розглядає надані заперечення саме, як позицію сторони захисту щодо невинуватості підозрюваного та відмову в задоволенні клопотання про обрання запобіжного заходу.

З приводу наданих стороною обвинувачення під час судового засідання додаткових протоколів огляду від 03.12.2019, слідчий суддя вважає за можливе дослідити їх, але зазначає, що вони не є вирішальними при розгляді питання щодо обґрунтованості підозри.
Не вирішуючи питання про доведеність вини та остаточної кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наданих стороною обвинувачення документів: витягу з ЄРДР; заяви ОСОБА_17 про вчинення кримінального правопорушення; протоколу допиту свідка ОСОБА_17 , протоколу допиту свідка ОСОБА_15 ; протоколу допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколу додаткового допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколу огляду та врученням грошових коштів ОСОБА_12 , для перевірки та документального фіксування фактів протиправної діяльності ОСОБА_5 та ОСОБА_10 ; протоколу за результатами НСРД від 01.12.2019; протоколу за результатами НСРД від 02.12.2019; протоколу за результатами НСРД від 03.12.2019; протоколу за результатами проведення контролю за вчиненням злочину від 03.12.2019, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри, на час розгляду клопотання, щодо можливого вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, а саме, що ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_10 , маючи спільний умисел на заволодіння чужим майном шляхом обману, в особливо великому розмірі, в період часу з кінця серпня початку вересня 2019 року по 02 грудня 2019 року, під час зустрічей з ОСОБА_12 , з метою реалізації спільного злочинного умислу, висловлював можливість вплину ОСОБА_10 на службову особу, яка займає особливо відповідальне становище Директора ДБР ОСОБА_11 , з метою прийняття ним процесуального рішення по кримінальному провадженню в інтересах ОСОБА_12 , за отримання вказаною службовою особою матеріальної винагороди в розмірі 150 000 доларів США, чим підбурював ОСОБА_12 на пропозицію та надання неправомірної вигоди службовій особі, яка займає особливо відповідальне становище, що надало змогу ОСОБА_5 та ОСОБА_10 , 02 грудня 2019 року, згідно їх злочинної домовленості, заволодіти чужим майном шляхом обману, на суму 75 000 доларів США, що становить особливо великий розмір.
Враховуючи наведене, слідчий суддя приходить до висновку, що повідомлена підозра може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

1.6. Щодо наявності ризиків.
Слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення у судовому засіданні доведено наявність достатніх підстав вважати, що існує ризик того, що підозрюваний ОСОБА_5 зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду.
Інкриміновані ОСОБА_5 кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 369 та ч. 4 ст. 190 КК України, згідно ст. 12 КК України є тяжким та особливо тяжким злочином, за які передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років з конфіскацією майна або без такої та позбавлення волі на строк від 5 до 12 років з конфіскацією майна. Крім того, згідно примітки ст. 45 КК України, злочин передбачений ст. 369 КК України, є корупційним, а отже у разі засудження особи, до неї не буде застосовано звільнення від покарання, а також застосування більш м`якого покарання, ніж передбачене законом. Зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Також, слідчий суддя приймає до уваги, що ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні кримінального правопорушення, де предметом злочину була сума в особливо великих розмірах, а саме у 150 000 доларів США. Слідчим суддею взято до уваги достатній майновий стан підозрюваного та критично розцінюється пояснення останнього щодо внесення неправдивих відомостей до декларації за 2018 рік, як кандидата на посаду особи уповноваженої на виконання функцій держави та місцевого самоврядування. Так, згідно декларації підозрюваний має у власності декілька об`єктів нерухомого майна, грошові кошти та користуванні має транспортний засіб, який зареєстрований на його батька.
Кожна окремо з зазначених вище обставин не є вирішальною при оцінці наявності ризику переховування ОСОБА_5 , однак у сукупності між собою та з іншими обставинами цього кримінального провадження дають підстави стверджувати про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

З приводу ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчим суддею беруться до уваги дії підозрюваного ОСОБА_5 , спрямовані на приховування факту та обставин скоєного злочину, а саме здійснення ним дій, щодо обміну грошових коштів, отриманих від ОСОБА_12 .
Як встановлено під час судового засідання, сторона обвинувачення на теперішній час не вилучила частину ідентифікованих та вручених грошових коштів, у зв`язку з їх обміном у невстановленому місці ОСОБА_5 , під час пересування містом до офісу ТОВ «Юридична компанія «Сектор права». Вказані грошові кошти є речовими доказами скоєного злочину та мають істотне значення для кримінального провадження.
На думку слідчого судді, не вилучення частини ідентифікованих та вручених грошових коштів, які були обміняні ОСОБА_5 , дають підстави стверджувати про можливу його обізнаність про їх місцезнаходження на теперішній час, а отже і можливість їх знищення або спотворення у випадку обрання запобіжного заходу не пов`язаного із ізоляцією.
Також, слідчий суддя враховує доводи сторони обвинувачення, щодо наявності ризику впливу на свідків, іншого підозрюваного, експертів чи спеціалістів у цьому кримінальному провадженні. Як було зазначено раніше, до теперішнього часу органом досудового розслідування не встановлено місцезнаходження частини ідентифікованих та переданих ОСОБА_12 грошових коштів, з чого можна дійти висновку, що дотепер також не встановлена особа, яка здійснила обмін вказаних грошей. Оскільки органом досудового розслідування не встановлені та не допитані усі особи, які прямо або опосередковано були причетні до кримінального правопорушення, такий ризик знайшов своє підтвердження під час судового розгляду.
Крім того, слідчим суддею береться до уваги, як скоєння злочину ОСОБА_5 у змові з особою, яка має великий стаж роботи в правоохоронних органах та знає методи роботи правоохоронних органів, спрямовані на документування злочинної діяльності, а також і самі твердження підозрюваного, щодо наявності у нього зв`язків в органах державної влади та правоохоронних органах, що на думку слідчого судді не виключає можливості підозрюваному, як самому, так і за допомогою третіх осіб, чинити тиск на учасників кримінального провадження.
Окрім цього, при встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати встановлену КПК процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (частини 1, 2 статті 23, стаття 224 КПК). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).
За таких обставин ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Вищезазначене у своїй сукупності дає підстави обґрунтовано припускати ймовірну можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваного або інших осіб, як на свідків, так і на іншого підозрюваного, з метою не надання ними свідчень, зміни чи відмови від раніше наданих ними показань.

Щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином із посиланням на характер його скоєння та схильність підозрюваного до приховування та маскування своїх протиправних дій, слідчий суддя вважає, що вказаний ризик прокурором під час судового засідання належно доведено не було.
Також слідчий суддя вважає не доведеним ризик, щодо вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження кримінального правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 , оскільки інкримінований підозрюваному злочин, є закінченим та органом досудового розслідування викрито його протиправні дії. Крім цього, підозрюваний раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. Стороною обвинувачення не надано ніяких документів, які б підтверджували, що ОСОБА_5 вчиняв подібні дії у минулому; не надано показів свідків, щодо схильності останнього до протиправної поведінки. А твердження самого підозрюваного, щодо наявності у нього порожніх бланків, які він на думку сторони обвинувачення міг би використати для скоєння іншого кримінального правопорушення, не знайшли свого підтвердження ні під час проведення обшуків, ні під час судового засідання.

Крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється (ст. 178 КПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчинені злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Враховуючи, що злочини у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 є тяжким та особливо тяжким, передбачають покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 10 років та позбавлення волі нас трок від 5 до 12 років, той факт, що розмір шкоди у завданні якого він підозрюється у більше ніж 600 разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, беручи до уваги, що ОСОБА_5 в силу свого майнового стану з метою ухилення від слідства та суду має реальну можливість змінити місце свого перебування, застосування більш м`яких запобіжних заходів, не забезпечить можливості здійснення дієвого контролю за поведінкою підозрюваного та виконання ним процесуальних обов`язків. Крім того, слідчий суддя враховує, що вік та стан здоров`я підозрюваного не виключають можливості тримання його під вартою.
При цьому наявність дружини, двох неповнолітніх дітей, позитивних характеристик, на які посилається сторона захисту, з урахуванням характеру та тяжкості злочинів, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 , встановлених ризиків недостатньо для доведення того, що ОСОБА_5 виконуватиме покладені на нього процесуальні обов`язки.
За таких підстав слідчий суддя вважає, що для запобігання доведеним у суді ризикам, слід обрати підозрюваному саме такий запобіжний захід, про який прохає прокурор. Спираючись на норми ст. 178 КПК України, якими встановлено ті обставини, що враховуються при обрані запобіжного заходу, приходжу до висновку про можливість обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Згідно з вимогами ч. 4 ст. 196 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний визначити в ухвалі про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або домашнього арешту, дату закінчення її дії у межах строку, передбаченого цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою не може перевищувати шестидесяти днів. Нормою ч. 2 цієї статті встановлено, що строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, з моменту його затримання.
Одночасно із цим, хоча слідчий суддя, згідно з нормами КПК, не наділений повноваженнями щодо встановлення будь-яких юридичних фактів, в тому числі і встановлення часу затримання, ознайомившись з протоколом затримання ОСОБА_5 та протоколом обшуку за місцем розташування офісу ТОВ «Юридична компанія «Сектор права», під час якого він був присутнім, зіставивши зазначений в протоколах час, враховуючи зміст ст. 209 КПК України особа є затриманою з моменту, коли вона силою або через підкорення наказу змушена залишатися поряд із уповноваженою службовою особою чи в приміщенні, вказаному уповноваженою службовою особою, вважаю за необхідне зазначити, що з моменту початку обшуку о 17 год. 33 хв. 02.12.2019, ОСОБА_5 не мав можливість вільно покинути дев`ятнадцятий поверх будівлі № 172, розташованої по вул. Антоновича у м. Києві. Одразу після закінчення обшуку в приміщенні офісу ОСОБА_5 було затримано. Тому дійсний час затримання ОСОБА_5 повинен становити 17 година 33 хвилини 02 грудня 2019 року. Однак, ця обставина на розсуд суду не може вплинути на законність затримання.

Враховуючи вищевказане, ОСОБА_5 було затримано 02 грудня 2019 року, отже датою закінчення дії ухвали про тримання його під вартою слід вважати 30 січня 2020 року, включно.

1.7. Щодо розміру застави.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 182 КПК України, застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків
У клопотанні детектив просить застосувати до підозрюваного заставу у розмірі 1711 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 3 596 522 гривень.
Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
У рішенні «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені п. 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання. Таким чином сума (застави) повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами які мають забезпечить його безпеку, іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, у випадку відсутності на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб унеможливити перешкоджання особою встановленню істини у кримінальному провадженні. При цьому має бути враховано наявність грошових засобів у обвинуваченого.
Отже розмір застави повинен, головним чином, визначатися виходячи з особи підозрюваного, його майнового стану і його відносин з особами, які надають забезпечення, іншими словами, враховуючи той факт, чи буде втрата забезпечення у випадку неявки підозрюваного до суду достатнім стримуючим фактором для нього, щоб не здійснити втечу.
Дослідивши матеріали клопотання щодо розміру застави, слідчий суддя з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та соціального стану підозрюваного, його ролі у інкримінованому правопорушенні, доведених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не погоджується з позицією сторони обвинувачення щодо виключності випадку для збільшення розміру застави понад розміру, визначеному у ч. 5 ст. 182 КПК України та вважає, що застава у межах, визначених п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України здатна забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
При визначенні розміру застави слідчим суддею враховано, як доходи підозрюваного отримані за 2018-2019 роки, його майновий стан, наявність осіб на утриманні, та вважає, що застава у розмірі 3 596 522 гривень, є непомірною для підозрюваного. Стороною обвинувачення, ні у клопотанні, ні під час судового засідання не наведено достатніх обґрунтувань стосовно того, чому саме вказана сума має забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Слідчий суддя вважає, що метою застави має бути забезпечення процесуальних обов`язків і попередження ризиків, а не штрафну чи каральну функцію, що вплине не тільки на підозрюваного, але і на життя членів його родини.
Враховуючи наведені вище фактори, слідчий суддя вважає, що застава у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 576 300 (п`ятсот сімдесят шість тисяч триста) гривень здатна у разі її внесення забезпечити виконання ОСОБА_5 процесуальних обов`язків і не буде завідомо непомірною для підозрюваного
Відповідно до норм ч. 3 ст. 183 та ч. 5 ст. 194 КПК України, у разі внесення застави слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_5 такі обов`язки: прибувати до слідчих (детективів), які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні, та прокурорів, які здійснюють нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва ним, на першу вимогу; не відлучатися із м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; утриматись від спілкування із підозрюваним ОСОБА_10 , свідками ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , службовими особами ДБР ОСОБА_11 , ОСОБА_21 та службовими особами ДБР, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000641 від 30.05.2019 ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 та службовими особами прокуратури, які здійснюють процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000641 від 30.05.2019 ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; носити електронний засіб контролю.
Керуючись статтями: 107, 177, 178, 182, 183, 194, КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання детектива Національного бюро Четвертого відділу детективів Першого підрозділу детективів Головного підрозділу детективів Національного антикорупційного бюро України ОСОБА_3 , погоджене із прокурором п`ятого відділу управління процесуального керівництва, підтримання державного обвинувачення та представництва в суді Спеціалізованої антикорупційної прокуратури Генеральної прокуратури України ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити частково.
Обрати підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 30 січня 2020 року, включно.

Визначити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу у розмірі 300 (триста) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 576 300 (п`ятсот сімдесят шість тисяч триста) гривень.

Застава може бути внесена підозрюваним, іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок Вищого антикорупційного суду за реквізитами: , номер рахунка за стандартом IBAN НОМЕР_1 .

У разі внесення застави у визначеному слідчим суддею розмірі вважається, що до підозрюваного обрано запобіжний захід у виді застави.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент часу внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу протягом дії ухвали.

У випадку внесення застави покласти на підозрюваного такі обов`язки:
- прибувати до слідчих (детективів), які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні, та прокурорів, які здійснюють нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва ним, на першу вимогу;
- не відлучатися із м. Києва без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;
- утриматись від спілкування із підозрюваним ОСОБА_10 , свідками ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , службовими особами ДБР ОСОБА_11 , ОСОБА_21 та службовими особами ДБР, які здійснюють досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000641 від 30.05.2019 ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 та службовими особами прокуратури, які здійснюють процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000641 від 30.05.2019 ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 ;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;
- носити електронний засіб контролю.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити два місяці з моменту внесення застави.

Роз`яснити підозрюваному, що у випадку внесення застави, оригінал документів з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Вищого антикорупційного суду коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Роз`яснити підозрюваному та заставодавцю, що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо підозрюваний, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до детектива, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава може бути звернута в дохід держави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.
Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1