ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/5156/19 Номер провадження 11-кп/814/518/20Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
Категорія:ч. 2 ст. 286 КК України Т.З.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,
суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем ОСОБА_5 ,
з участю прокурора ОСОБА_6 ,
обвинуваченого ОСОБА_7 ,
захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000371, за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 грудня 2019 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини.
Вироком суду

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кременчука, Полтавської області, українця, громадянина України, з середньо-технічною освітою, не працюючого, одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до ст. 89 КК України не судимого, визнано винуватим та засуджено:
-за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Вирішено долю речових доказів та стягнуто процесуальні витрати.

Згідно з вироком суду 30.10.2019 о 08 годині 21 хвилині за сонячної ясної погоди по сухому асфальтованому покриттю дороги прилеглої території будинку № 40 на вул. Першотравнева у м. Кременчук Полтавської області в напрямку головної дороги проїзної частини вул. Театральна заднім ходом рухався легковий автомобіль марки «Audi» моделі «80» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_7 . Водночас, виїзд (заїзд) із даної території у межах дороги переходила пішохід ОСОБА_9 , тримаючи в правій руці білу тростину через вади у неї зору (сліпа), яка рухалася до цього по пішохідній доріжці вздовж проїзної частини вул. Театральна зі сторони перехрестя вулиць Театральна-Першотравнева у напрямку перехрестя вулиць Театральна-Гагаріна. Наблизившись до виїзду заднім ходом водій ОСОБА_7 почав виконувати маневр повороту автомобіля ліворуч. При цьому, не переконавшись у безпеці, ОСОБА_7 не надав дорогу пішоходу і допустив наїзд задньою правою частиною керованого ним автомобіля у правий бік ОСОБА_9 зі спини, збив із ніг та переїхав останню, а потім, змінивши напрямок на рух вперед, переїхав лежачу потерпілу вдруге. Від отриманих травм потерпіла ОСОБА_9 незабаром померла у кареті швидкої медичної допомоги. Згідно висновку судово-медичного експерта № 866 від 25.11.2019 ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді: закритої травми грудної клітини, яка спричинила множинні переломи ребер: зліва - 3-4-5-6-7-8-9-10 ребра по переднє-підпахвовій лінії, 3-4-5-6-7-8-9-10-11-12 ребра по заднє-підпахвовій лінії, 1-2-3-4-5-6-7-8-9 ребра по біля-хребтовій лінії; справа 2-3-4-5-6-7-8-9-10 ребра по переднє-підпахвовій лінії, 1-2-3-4-5-6-7-8-9 ребра по біля-хребтовій лінії, з крововиливами темно-червоного кольору в міжреберні м`язи; перелом 9-го рудного хребця з крововиливами темно-червоного кольору в оточуючі м`які тканини; перелом остистих відростків 6-го, 7-го, 8-го та 9-го грудних хребців, з крововиливами темно-червоного кольору в оточуючі м`які тканини; множинні розриви правої та лівої легені; крововиливи в ділянці коренів легень; крововиливи в праву плевральну порожнину 1050мл темно-рідкої крові; крововилив в ліву плевральну порожнину 750мл темної рідкої крові; закритої травми живота, яка спричинила множинні розриви печінки, розрив селезінки, крововилив в черевну порожнину 500мл темної рідкої крові, розрив лонного зчленування з крововиливами темно-червоного кольору в оточуючі м`які тканини, розрив лівого клубово-крижового зчленування з крововиливом в оточуючі м`які тканини та з утворенням «кишені», розрив правого клубово-крижового зчленування з крововиливами темно-червоного кольору в оточуючі м`які тканини, перелом 1-го крижового хребця з крововиливами темно-червоного кольору в оточуючі м`які тканини; відкритих переломів великогомілкових та малогомілкових кісток в нижніх третинах лівої та правої гомілок, з крововиливами темно-червоного кольору в оточуючі м`які тканини; закритих переломів правої та лівої плечових кісток, в верхніх третинах, з крововиливами темно-червоного кольору в оточуючі м`які тканини; забійних ран на спинці носа з переходом на нижню повіку правого ока, на лобі зліва у межі росту волосся, крововиливу в м`які тканини голови з боку внутрішніх поверхонь лобній ділянці зліва; сінців в правій виличній ділянці, навколо правого ока, в лівій скроневій ділянці, на тильній поверхні правої кисті, на лівому гомілково-ступневому суглобі з переходом на стопу, на правому гомілково-ступневому суглобі з переходом на стопу; садна на задній поверхні правого стегна в верхній третині, які за ступенем тяжкості, відносно живої людини, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень (п. 2.1 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995), а в даному випадку, які потягли смерть потерпілої. Смерть ОСОБА_9 , настала внаслідок закритої травми грудної клітини та живота, які спричинили множинні переломи кісток тулуба, з розривами внутрішніх органів і ускладнились гострою внутрішньою крововтратою.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.
Адвокат ОСОБА_8 захисник в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 просить вирок суду відносно ОСОБА_7 змінити, виключити з описовою частини вироку (стор. 3 абз. 10) встановлення судом умисного грубого порушення ОСОБА_7 вимог Правил дорожнього руху України, як обставину, невірно кваліфікуючу суб`єктивну сторону злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Просить визнати додатково, до встановлених у вироку суду першої інстанції, обставинами, які пом`якшують покарання добровільне відшкодування заподіяної шкоди, наявність на утриманні ОСОБА_7 батька, який є інвалідом ІІ групи та за станом свого здоров`я постійно потребує сторонньої допомоги.

Звільнити ОСОБА_7 за ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання у вигляді 4 років позбавлення волі, з випробуванням та встановленням іспитового строку, поклавши на нього обов`язки відповідно до ст. 76 КК України.

Відповідно до ст. ст. 75, 77 КК України, виключити з резолютивної частини вироку ухвалення про призначення ОСОБА_7 додаткового покарання у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Вважає, що призначене покарання не відповідає ступеню тяжкості вчиненого злочину та особі обвинуваченого та за своїм видом і розміром є несправедливим через суворість.

Щодо виключення з описової частини вироку встановлення умисного грубого порушення ОСОБА_7 вимог Правил дорожнього руху України, посилається на те, що ст. 286 КК України передбачає відповідальність за вчинення особою злочину за необережною формою вини.

Вказує, що незважаючи на добровільне відшкодування ОСОБА_7 завданої шкоди в повному обсязі на користь потерпілого та наявності в кримінальному провадженні відповідних розписки та заяви потерпілого ОСОБА_10 , щодо відшкодування йому заподіяної шкоди в повному обсязі, підтверджене останнім та дослідженими в судовому засіданні, суд про це у вироку не зазначив, та не визнав дану обставину такою, що пом`якшує покарання.

Крім цього, судом не взято до уваги те, що батько ОСОБА_7 ОСОБА_11 знаходиться на його утриманні, є інвалідом ІІ групи. Не враховано висновок органу пробації, в якому встановлюється доцільність призначення ОСОБА_7 покарання, яке не пов`язане з позбавленням волі.

На думку захисника, є достатні підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку.

Позиції учасників судового провадження.
В суді апеляційної інстанції захисник ОСОБА_8 апеляційні вимоги підтримав та просив задовольнити подану ним в інтересах ОСОБА_7 апеляційну скаргу. Обвинувачений також підтримав подану стороною захисту скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор заперечив проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення законним та обґрунтованим, просив залишити його без змін.

Мотиви суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.
Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.
Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог статті 94 цього Кодексу.
Вмотивованим є рішення, у якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Суд першої інстанції, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 у повній мірі дотримався вказаних вимог Кримінально-процесуального законодавства.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, є правильним, оскільки ґрунтується на зібраних у кримінальному провадженні і перевірених у суді належних і допустимих доказах та детально наведених у вироку, як того вимагає ст. 374 КПК України, відповідає фактичним обставинам справи і в апеляційних скаргах не оскаржується. Через це колегія суддів не переглядає вирок щодо правильності кваліфікації дій обвинуваченого.
Доводи захисника про безпідставне незастосування судом першої інстанції при призначенні покарання ОСОБА_7 положень ст. ст. 75, 76 КК України є необґрунтованими та задоволенню не підлягають з огляду на таке.

За змістом ч. 1 ст. 75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційний злочин, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість злочину, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Суд першої інстанції призначаючи покарання та вирішуючи питання про можливість застосування положень ст. 75 КК України щодо ОСОБА_7 , дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення обвинуваченого від відбування покарання, при цьому врахував дані про особу ОСОБА_7 , а саме: відсутність судимості згідно ст. 89 КК України, повне визнання вини та щире каяття, позитивну характеристику, міцність соціальних зв`язків, перебування на його утриманні батьків похилого віку та не перебування його на обліках у наркологічному та психоневрологічному диспансері. Водночас суд врахував невідворотні та тяжкі наслідки вчиненого злочину у виді смерті людини та думку потерпілого, який наполягав на суворій мірі покарання.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду та вважає його належним чином мотивованим на підставі наступного.

Додатковим обов`язковим об`єктом злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України є життя та здоров`я особи. Оскільки наслідком злочинних дій обвинуваченого ОСОБА_7 є смерть особи, тобто посягання спрямоване на життя особи, хоча і ненавмисно, - в даному випадку урахування думки потерпілого при призначенні покарання винуватому, на думку колегії суддів, є обов`язковим.

Потерпілий ОСОБА_12 у своїй заяві до суду першої інстанції повідомив про відсутність у нього матеріальних і моральних претензій до обвинуваченого у зв`язку з повним відшкодуванням йому шкоди. Проте в судовому засіданні наполягав на суворій мірі покарання у виді позбавлення волі.

З огляду на це, суд першої інстанції правильно врахував думку потерпілого.

Колегія суддів погоджується із доводами апелянта про помилковість вказівки у вироку суду про те, що порушення ОСОБА_7 правил дорожнього руху носило умисний характер, позаяк інкримінований злочин характеризується необережною формою вини. Також суд апеляційної інстанції враховує повне відшкодування шкоди потерпілому, на чому наполягав захисник у апеляційній скарзі, проте на правильність висновків суду першої інстанції щодо відсутності підстав для звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання наведене не впливає.

Окрім іншого, при визначенні правильності призначеного покарання, колегія суддів враховує ту обставину, що ОСОБА_7 раніше притягався до кримінальної відповідальності за аналогічний злочин, наслідком якого була смерть людини. Також заслуговують на увагу та враховуються судом апеляційної інстанції конкретні обставини даної справи, а саме те, що обвинувачений двічі переїхав потерпілу ОСОБА_9 : перший раз рухаючись заднім ходом, а вдруге коли поїхав вперед, при цьому легковажно не звернув увагу на перешкоду на яку наїхав з першого разу.

Доводи захисника про неврахування судом факту перебування на утриманні ОСОБА_7 батька, який є інвалідом ІІ групи, що вплинуло на висновки суду, є безпідставними, оскільки у вироку судом враховано наявність на утриманні обвинуваченого батьків похилого віку.

Підсумовуючи наведене, колегія суддів вважає, що покарання ОСОБА_7 призначене відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та не є надмірно суворим, оскільки є наближеним до мінімального розміру покарання, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.
З огляду на це, рішення суду є законним і обґрунтованим та в апеляційного суду відсутні підстави для його зміни чи скасування, а тому апеляційна скарга захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів апеляційного суду ,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 захисника в інтересах обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення, а вирок Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 грудня 2019 року щодо ОСОБА_7 без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим ОСОБА_7 в той же строк з часу отримання копії ухвали.

СУДДІ:
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4